У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-суддіОСОБА_6,
суддів:ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про перегляд судових рішень щодо нього та клопотання про поновлення строку на їх оскарження,

в с т а н о в и л а:

Уманський міськрайонний суд Черкаської області вироком від 5 липня 2016 року засудив ОСОБА_5 за: пунктом 6 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) - до покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років; частиною четвертою статті 187 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років із конфіскацією всього належного йому майна. На підставі статті 70 КК визначено ОСОБА_5 остаточне покарання - чотирнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі частини п'ятої статті 72 КК зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув'язнення з розрахунку один день попереднього ув'язнення за два дні позбавлення волі з 6 січня 2016 року по 4 липня 2016 року. Прийнято рішення щодо цивільного позову, речових доказів та судових витрат.

Апеляційний суд Черкаської області зазначений вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 у частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову скасував та ухвалив новий вирок від 9 листопада 2016 року, яким призначив засудженому покарання за: пунктом 6 частини другої статті 115 КК - у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; частиною четвертою статті 187 КК - у виді позбавлення волі на строк десять років із конфіскацією всього належного йому майна. На підставі статті 70 КК визначено ОСОБА_5 остаточне покарання - довічне позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі частини п'ятої статті 72 КК зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув'язнення з розрахунку один день попереднього ув'язнення за два дні позбавлення волі з 6 січня 2016 року по 9 листопада 2016 року. У частині вирішення цивільного позову справу щодо ОСОБА_5 направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. У решті вирок щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 22 червня 2017 року вирок місцевого суду та вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_5 залишив без зміни.

До Верховного Суду України адвокат ОСОБА_9 звернувся, оскаржуючи судові рішення щодо ОСОБА_5, та порушує питання про їх перегляд з підстав, передбачених пунктами 2 і 3 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, та невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України.

Водночас адвокат долучив клопотання про поновлення строку на подання заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви і клопотання та долучені до них матеріали, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з частинами першою та другою статті 447 КПК заява про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктом 2, 3 статті 445 КПК України, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, стосовно якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 2 статті 445 КПК, якщо воно ухвалено пізніше, або ж з дня прийняття постанови Верховного Суду України, на яку здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 3 статті 445 КПК.

Подана адвокатом ОСОБА_9 заява про перегляд судових рішень щодо засудженого ОСОБА_5 надійшла до Верховного Суду України 20 листопада 2017 року, тобто в строк, який перевищує три місяці з дня ухвалення як оспорюваного (касаційна ухвала від 22 червня 2017 року), так і рішень, наданих для порівняння (касаційні ухвали від 16 жовтня 2014 року, 12 березня, 28 травня, 20 серпня, 17 грудня 2015 року, 21 квітня, 28 липня 2016 року, постанова Верховного Суду України від 25 червня 2015 року).

Відповідно до вимог частини шостої статті 447 КПК пропущений строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин, і вирішення цього питання покладається на суд.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судового рішення, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Своє клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України адвокат обґрунтовує тим, що попередньо він вже звертався до Верховного Суду України з аналогічною заявою в інтересах засудженого ОСОБА_5, однак яка ухвалою судді від 12 вересня 2017 року була залишена без руху та надано строк на усунення недоліків. Незважаючи на своєчасне направлення заяви на виконання цієї ухвали, Верховний Суд України, на думку адвоката, безпідставно рішенням від 18 жовтня 2017 року її повернув, посилаючись на неусунення недоліків, відсутність конкретизації оспорюваних норм права та невідповідність змісту закону прохання у заяві про оцінку окремих фактичних обставин справи, що по суті є вимогою про повторний касаційний перегляд. Стверджує, що така оцінка Верховним Судом України його тверджень у заяві на усунення недоліків є помилковою.

Наведене свідчить, що у клопотанні адвоката про поновлення строку на оскарження судових рішень щодо ОСОБА_5 не йдеться про причини, які він просить визнати для цього поважними, а фактично висловлюється незгода із рішеннями Верховного Суду України про виявлення недоліків попередньої заяви, надання строку на їх усунення та повернення заяви у зв'язку із невиконанням цих вимог.

Враховуючи, що зазначені ухвали відповідно до положень глави 33 КПК не підлягають оскарженню, та інших причин, які об'єктивно перешкодили вчасно подати заяву до Верховного Суду України, адвокат ОСОБА_9 не наводить, підстави для поновлення процесуального строку відсутні.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви адвокатом ОСОБА_9 про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо засудженого ОСОБА_5 необхідно відмовити, а саму заяву залишити без розгляду.

Керуючись статтею 447 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити адвокату ОСОБА_9 у поновленні строку для подання заяви в інтересах засудженого ОСОБА_5

Заяву адвоката ОСОБА_9 про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

З оригіналом згідно

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_6