АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/124/18 Справа № 173/1437/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ;

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000827 від 10 липня 2017 року, за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року, ухвалений відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що раніше судимий:
- 13.09.2011 р. Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк три роки; на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;
- 25.04.2013 р. - Першотравенським міським судом Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України вказаним покаранням частково приєднано невідбутий термін 2 роки 1 день за вироком Першотравенського міського суду від 13.09.2011 р., до відбуття 3 роки 1 день позбавлення волі; звільнений від відбуття покарання 27.06.2014 р. з Синельниківської ВК Дніпропетровської області № 94 по ухвалі Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2014 року на підставі ст.2 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року;
- 21.07.2017 р. - Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, знову призначеним покаранням поглинуто покарання, призначене вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року, у вигляді 5 років позбавлення волі і остаточно призначено обвинуваченому покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу на призначений строк.

ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 , 06 липня 2017 року, близько 16.00 години, знаходився під мостом через річку Самоткань, в районі пам`ятника «Літак», який розташований по проспекту Шевченка, м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, де разом зі своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вживали спиртні напої. В один з моментів, під час вживання спиртного, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виникла словесна сварка, в ході якої, ОСОБА_7 , маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх подальшого настання, долонею своєї лівої руки, умисно, цілеспрямовано, наніс один удар ОСОБА_9 в область обличчя, після чого зігнувши свою праву руку в лікті, наніс вказаним ліктем, один удар в ліву частину тулубу, а саме в область ребер, від якого у ОСОБА_9 збило дихання.
Далі, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи свої протиправні дії, бажаючи їх подальшого настання, став обличчям до обличчя з ОСОБА_9 та кулаком своєї лівої руки, наніс останній не менше двох ударів в грудну клітину, від яких ОСОБА_9 знову забило дихання та вона, від вказаних ударів присіла навколішки.
Через 2-3 хвилини, поновивши дихання ОСОБА_9 піднялась на ноги. ОСОБА_7 , вперто продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи свої протиправні дії, бажаючи їх подальшого настання, умисно, цілеспрямовано, знову наніс останній не менше двох ударів кулаком правої руки в ліву область тулубу, в область ребер та перемістився в правий бік відносно ОСОБА_9 , де зігнувши свою праву руку в лікті, вказаним ліктем, наніс їй один удар у сонячне сплетіння, від якого ОСОБА_9 впала на землю.
Після вказаних дій ОСОБА_7 , припинив наносити ОСОБА_9 тілесні ушкодження, відволікшись на телефонний дзвінок. ОСОБА_9 , скориставшись даною паузою, підвелась на ноги, схопила свою сумку та втекла з місця скоєння злочину до центру міста Верхньодніпровська.
Внаслідок умисних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_9 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми черевної порожнини з переломами 7-го та 8-го ребер з розривом селезінки та з розвитком внутрішньочеревної кровотечі, що призвело до видалення селезінки; з синцями на шкірі черевної стінки, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критеріями втрати будь-якого органу або втрати органом функції, а також небезпеки для життя; виявлені при проведенні судово-медичної експертизи синці на шкірі грудної клітини та кінцівок відносяться до легких тілесних ушкоджень, могли утворитись від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути, зокрема, кулаки рук та лікті зігнутих або при співударі в такий (такі).
В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та ухвалити новий, яким призначити останньому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року, остаточно призначити обвинуваченому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, не заперечуючи фактичні обставини провадження та докази на їх підтвердження, прокурор посилається на те, що суд, всупереч вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, призначив обвинуваченому занадто м`яке покарання. На думку прокурора, суд не надав належної оцінки даним про особу обвинуваченого та помилково визнав щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання. Поза увагою суду, на переконання прокурора, залишились й ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, його підвищена суспільна небезпека та конкретні обставини, зокрема зухвалість обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, що підтримує обвинувачення у суді апеляційної інстанції, який підтримав апеляцію заступника прокурора Дніпропетровської області, доводи обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з апеляційної скарги, висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, прокурор не оспорює.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в зазначеному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про порушення судом першої інстанції вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції посилався на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також обставини, що пом`якшують покарання. Так, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 діяння, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, не працює, не одружений, має неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Поряд з цим, суд визнав як обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття та не встановив такі, що його обтяжують. Врахувавши обставини справи та особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, і вчинив новий тяжкий злочин, що свідчить про його схильність до вчинення аналогічних суспільно-небезпечних діянь, не працює і не має легальних джерел доходу, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Надаючи оцінку вказаним обставинам та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції хоча й врахував такі обставини, однак не надав ним належної оцінки, внаслідок чого призначив обвинуваченому ОСОБА_7 занадто м`яке покарання.

Так, суд достатньою мірою не врахував, що ОСОБА_7 має судимість за аналогічний злочин. Поряд з цим, суд належним чином не оцінив ту обставину, що матеріальну шкоду потерпілій останній не відшкодував.

На переконання колегії суддів, з вказаних підстав, визначене судом першої інстанції покарання за ч. 1 ст. 121 КК України не можна вважати справедливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду належить скасувати, та ухвалити новий, призначивши обвинуваченому більш суворе покарання у вигляді позбавлення волі за ч. 1 ст. 121 КК України, що відповідатиме положенням ст. 65 КК України, та застосувати ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року.

Крім того, враховуючи те, що відповідно до ухвали Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2017 року обвинувачений ОСОБА_7 тримається під вартою у цій справі з 18 серпня 2017 року, з якого необхідно рахувати строк відбування ним покарання, та враховуючи що строк відбування покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року обчислювався з 21 липня 2017 року згідно положень ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_7 необхідно зарахувати покарання, відбуте ним за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року в період з 21 липня 2017 року по 18 серпня 2017 року.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляції прокурора та вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку із зазначених вище мотивів.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року задовольнити.

Вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з 18 серпня 2017 року з моменту затримання, зарахувавши в цей строк покарання, відбуте ним за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року, з 21 липня 2017 року по 18 серпня 2017 року

В іншій частині вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду впродовж трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії вироку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді: