Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/245/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.04.2018 м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12.02.2018 року

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_7 про можливість умовно-дострокового звільнення було відмовлено.

На дану ухвалу надійшла апеляційна скарга від засудженого ОСОБА_7 , в якій він просить ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12.02.2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Вказує, що ухвала є незаконною, тому що як основні причини відмови в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення суд зазначив наявність у нього стягнень та звільнення умовно-достроково за попередню судимість, але ці підстави є незаконними, тому що стягнення вже погашені, а значить вважаються такими що не існують.

Зазначає, що суд не врахував вагомих фактів, зокрема стан його здоров`я, оскільки він перебуває на обліку з приводу ВІЛ-інфекції, також хворіє на вірусний гепатит В+С. Також не враховано той факт, що його батько на даний час приймає безпосередню участь в АТО, а його мати потребує допомоги, підтримки та турботи.

Також просить врахувати, що представник колонії на судовому засіданні в суді першої інстанції позитивно його характеризував та підтримав його клопотання про умовно-дострокове звільнення, а це доводить його виправлення.

Заслухавши доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого та дослідивши матеріали провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Крім того, під час вирішення питання про умовно дострокове звільнення, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про відшкодування матеріальних збитків.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 обґрунтував своє рішення тим, що процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, коли покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Такий висновок суду узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах провадження.
Необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого є його сумлінна поведінка і ставлення до праці. Суд може зробити висновок про виправлення засудженого, ґрунтуючись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Колегія суддів звертає увагу, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.
У матеріалах справи є відомості про те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, до нього раніше застосовувалося умовно - дострокове звільнення, проте він не оцінив наданої йому довіри з боку держави і не зробив для себе належних висновків, і знову вчинив злочин.
Доводи ОСОБА_7 , що дана обставина не може слугувати законною підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні не є обґрунтованими, оскільки саме вчинення нових злочинів в період умовно-дострокового звільнення і є індикатором того, що особа не стала на шлях виправлення, а значить не досягла основної мети покарання, призначеного їй за вчинений злочин.
Окрім того, відповідно до матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання в місцях позбавлення волі допускав порушення установленого порядку відбування покарання, за що мав 5 стягнень, які погашені у встановленому законному порядку.
ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі стверджує, що з моменту порушення режиму сплило 6 місяців, тому він вважається таким, що не має стягнень, однак на противагу цьому, за весь період відбування покарання ОСОБА_7 отримав лише 2 заохочення. За час відбування покарання засуджений характеризується посередньо.
Крім того, ОСОБА_7 в період відбування покарання характеризується як засуджений, що не довів свого виправлення, у зв`язку з чим центральною комісією Міністерства юстиції України прийнято рішення від 17.08.2017 року про відмову у заміні рівня безпеки та адміністративною комісією 18.04.2017, 12.12.2017 йому відмовлено в застосуванні заохочень, передбачених ст.81,82 КК України, а наявність 2 заохочень за весь період ув`язнення є явно недостатнім для прийняття іншого рішення.
Доводи засудженого щодо його тяжкого стану здоров`я також не є такими, що є безумовною підставою для звільнення засудженого умовно-достроково, оскільки відповідно до довідки медичної частини Петрівської ВК № 49 на даний час стан здоров`я засудженого задовільний, такий який відповідає його хронічним захворювання. Тож не виключає можливості підтримання стану здоров`я засудженого в умовах виправної колонії.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали провадження не містять даних про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду.
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах особової справи засудженого, даних щодо його особи та поведінки під час відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, також рішення суду постановлене з урахуванням вимог кримінального матеріального та процесуального права, а тому є законним, обгрунтованим та вмотивованим.
А крім того, апелянт не навів жодної достатньо переконливої підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2