Справа № 460/2182/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1061/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2017 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 31 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 31.08.2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строк на три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не обирався.

Вирішено питання про судові втрати та речові докази у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 24 квітня 2016 року приблизно об 02 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автомобільною дорогою Львів-Краковець у напрямку смт. Краковець, при проїзді ділянки дороги в районі 11 км + 820 м, що у с.Підрясне Яворівського району Львівської області, порушив вимоги Р. 1 п.п. 1.2. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «небезпека для руху»): Р. 2 п. 2.3 б), д); Р. 12 п. 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись із швидкістю в межах 83 - 103 км/год. (згідно висновку експерта № 1723 від 11.05.2017 року), яка є значним перевищенням встановленої на даній ділянці дороги швидкості 60 км/год., з моменту коли мав об`єктивну можливість виявити на осьовій лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 дод.2 ПДР України, що поділяє потоки руху транспорту зустрічних напрямків, пішохода, особа котрого досудовим слідством не встановлена (чоловічої статі, віком приблизно 50-60 років), і який своїми діями не створював небезпеки для руху, ОСОБА_7 не вжив превентивних заходів для зменшення швидкості до такої, яка б дала йому можливість контролювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, а при необхідності зупинити його у разі виходу вищевказаного пішохода на смугу його руху, замість того, вибравши неоправдані в описаній дорожній обстановці методи маневрування, змінив траєкторію переміщення керованого ним транспортного засобу ліворуч та перетнувши суцільну осьову лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 дод. 2 ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого скоїв наїзд на вищевказаного пішохода. Після наїзду ОСОБА_7 зупинив свій транспортний засіб, вийшов з автомобіля та підійшов до потерпілого оглянув його, пересвідчившись в тому що пішохід помер на місці події. В подальшому будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, сів в автомобіль та з місця події поїхав додому не повідомивши про пригоду органи поліції, та не викликавши швидкої допомоги. Наступного дня був затриманий працівниками поліції.
Внаслідок порушення обвинуваченим ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху пішохід (особа якого досудовим слідством не встановлена), згідно висновку експерта № 55/2016 судово-медичної експертизи від 26.05.2016 року смерть (невідомого чоловіка віком близько 50-60 років) настала швидко, після отриманих ушкоджень від поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, яка супроводжувалася травматичним шоком важкого ступеня, зумовила зупинку серцевої діяльності і дихання, припинення функцій центральної нервової системи, що призвело до смерті.
На даний вирок подав апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 , в якій не оспорюючи вину ОСОБА_7 та фактичні обставини кримінального провадження, просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами та звільнити його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, або призначити покарання не передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України, застосувавши ст.69 КК України.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 покликається на те, що судом при призначенні покарання ОСОБА_7 не враховано того, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності загиблий внаслідок ДТП перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, наявність в обвинуваченого психічних відхилень, позитивну характеристику по місцю прописки, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, сприяння в розкритті та розслідуванні злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги захисника, вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим в частині призначеного покарання.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, пояснення захисника, обвинуваченого та потерпілої, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 оспорює призначене покарання вироком суду, в решті захисником вирок суду не оскаржується.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, що проявилось в грубому порушенні та нехтуванні вимог Правил дорожнього руху України, що спричинили загибель людини, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, після вчиненого ДТП втік з місця події, перебуває на обліку в лікаря-психіатра, проте згідно висновку судово-психіатричного експерта №277 від 30.05.2017 року психічним захворюванням не страждає та не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (а.с.46-47), обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини, що обтяжують покарання не встановлені.
З огляду на вище викладене, аналізуючи обставини кримінального провадження та дані, що характеризують особу обвинуваченого і його поведінку під час та після вчинення наїзду автомобілем на людину, суд апеляційної інстанції не знаходить достатніх та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого покарання або звільнення останнього від відбування покарання, яке судом першої інстанції призначено обвинуваченому ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України та виправлення останнього за вище наведених обставин не можливе без ізоляції від суспільства.
Крім того слід зазначити, що місцевий суд із врахуванням обставин, що пом`якшують покарання, призначив ОСОБА_7 найменший розмір покарання, що передбачений у санкції ч.2 ст.286 КК України, що на думку апеляційного суду в жодній мірі не є занадто суворим та буде необхідним і достатнім для виправлення особи обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Отже, суд апеляційної інстанції під час перегляду оскаржуваного вироку суду за апеляційною скаргою захисника не виявив істотних порушень кримінального процесуального та кримінального законів, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку суду. З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 31 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:
Судді: