Провадження №1-кс/155/150/17
Справа №155/1140/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2017 року місто Горохів

Слідчий суддя Горохівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь Агро» на постанову слідчого СВ Горохівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 30 червня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000243,
ВСТАНОВИВ:
До Горохівського районного суду Волинської області надійшла скарга ТОВ «Волинь Агро» на постанову слідчого СВ Горохівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 30 червня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000243 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України.

Скарга обґрунтована тим, що вказана постанова прийнята з порушенням норм КПК України. Так, 02 червня 2017 року ОСОБА_6 було ініційовано крадіжку зварювального агрегату з території підприємства. Останній пояснив, що вказаний агрегат він передав ФОП ОСОБА_7 . Однак, поза увагою слідчого залишився той факт, що коли під час проведення розслідування по даному факту на території ТОВ «Волинь Агро» працівником Горохівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 було здійснено телефонний дзвінок ФОП ОСОБА_7 , який заперечив факт передачі йому вказаного майна. Дану обставину підтвердили свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Також, скаржник зазначає, що досудове розслідування проведено однобоко, слідчим не проведено оцінку з метою визначення ринкової вартості зварювального агрегату, також не взято до уваги вартість оцінки даного агрегату, яка була проведена ТОВ «Волинь-експерт». Скаржник вважає, що слідчим не вчинено всіх передбачених КПК України дій для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин кримінального правопорушення та інших обставин кримінального правопорушення та передчасно зробила висновок про наявність достатніх підстав для прийняття постанови про закриття кримінального провадження.

Представник скаржника ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримала із наведених в ній підстав, просила її задовольнити та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначив, що прийнята слідчим постанова є законною та обґрунтованою, тому в задоволенні скарги просив відмовити.

Заслухавши доводи представника скаржника, прокурора, дослідивши скаргу та додані до неї документи, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом тим, згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.1 п.1 ст.303 КПК України під час досудового провадження можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, що підлягають доказуванню покладається на слідчого, прокурора та, у встановленим КПК України випадках, на потерпілого.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься в ст.284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.284 КПК України передбачає підстави закриття кримінального провадження, в т.ч. у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду, як джерело права.
Також ч.2 ст.8 КПК України визначено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ст.17 (заборона зловживання правами) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
В Україні Конвенція має такий самий статус, як і інші законодавчі акти і є частиною національного законодавства України згідно із положеннями статті 9 Конституції.
У разі наявності колізії між нормами національного законодавства України та Конвенції пріоритетному застосуванню підлягають застосуванню саме норми Конвенції як міжнародного договору.
Новий КПК України розглядає застосування в Україні практики Європейського суду як складову дії конституційного принципу верховенства права (ст.8 КПК, ст.8 Конституції України).
Рішення Європейського суду мають концептуальне значення для вірного розуміння і практичного втілення загальних засад кримінального судочинства за новим КПК, стаття 11 якого встановлює, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Практика Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справах: Lawless v. Ireland, Refah Partisi and Others v. Turkey (2003), Preda and Dardari v. Italy (1999), Witzsch v/ Germany (2005) дає підстави визначити такі ознаки зловживання конвенційними правами: зловживання може проявлятися в усвідомлених вольових вчинках чи систематичній діяльності, що формально спирається на положення (норми та принципи) Конвенції; такі вчинки та діяльність переслідують іншу мету, ніж та, що передбачена відповідною нормою Конвенції; зазначені вчинки та діяльність порушуватимуть (або становитимуть реальну загрозу порушення) конвенційні права і свободи, що проявлятиметься (або матиме на меті) у їхньому обмеженні чи скасуванні, зокрема через знищення ідеалів та цінностей демократії (демократичного суспільства), які декларуються текстом та духом Конвенції.
У рішенні «А.Н. проти України» (A.N. v. Ukraine) від 29 січня 2015 року, заява №13837/09, яке набуло статусу остаточного 29 квітня 2015 року, Європейський суд з прав людини встановив, що згідно з процесуальним аспектом статті 3 Конвенції національні органи влади не провели ефективне розслідування за скаргами заявника і не забезпечили вжиття необхідних заходів для збору доказів у справі. Зазначені недоліки становили порушення процесуального аспекту цього положення Конвенції. Суд вказав на те, що, коли особа висуває небезпідставну скаргу на представників держави, то це вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Для того, щоб таке розслідування вважалось «ефективним» воно повинно призвести до встановлення фактів справи та до встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але є обов`язком вжиття заходів. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи серед іншого покази свідків, висновки судових експертиз та ін. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність до встановлення винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту, а вимога щодо оперативності та розумної швидкості є безумовною у цьому контексті (рішення у справах «Міхєєв проти Росії» (Mikheyev v. Russia), заява № 77617/01, п. 107 et seq., від 26 січня 2006 року, та «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), від 28 жовтня 1998 року, п. 102 et seq., Reports of Judgments and Decisions 1998-VIII).
Пунктом 4 Постанови Пленуму ВССУ № 11 від 17.10.2014 року визначено, що оцінюючи спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень, слід враховувати послідовність та своєчасність здійснення процесуальних дій; наявність періодів бездіяльності (неактивності), причини якої мають з`ясовуватись у кожному конкретному провадженні; своєчасність повідомлення особи про підозру; обґрунтованість відкладення та зупинення кримінального провадження; у тому числі щодо повідомлення учасників кримінального провадження про час та місце судового засідання; повноту та своєчасність вжиття слідчим, прокурором, слідчим суддею, судом (суддею) заходів забезпечення кримінального провадження та інших заходів, спрямованих на недопущення недобросовісної поведінки учасників кримінального провадження; характер та ефективність дій, спрямованих на прискорення кримінального провадження.
З матеріалів кримінального провадження №0000243 від 17 червня 2017 року вбачається, що єдиним доказом вартості зварювального агрегату є довідка про нульову його вартість. На думку слідчого судді, при проведенні досудового розслідування були ретельно перевірені обставини даного провадження, при цьому слідчим були проведені перевірки можливих версій та встановлені обставини, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їм надано належну оцінку, досліджено та проаналізовано їх у сукупності, та відповідно до ст.284 КПК України прийнято рішення про закриття кримінального провадження.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчим обґрунтовано встановлені підстави для закриття кримінального провадження, передбачені ст.284 КПК України.
При винесенні оскаржуваної постанови слідчим в повній мірі було враховано вимоги КПК України, тому підстав для задоволення скарги та скасування постанови слідчого від 30 червня 2017 року про закриття кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Керуючись ст.ст.284, 303-307, 285-288 КПК України суд,
УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь Агро» на постанову слідчого СВ Горохівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 30 червня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000243 відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Волинської області через Горохівський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя Горохівського районного суду ОСОБА_1