Справа № 140/1923/17
1-кп/140/86/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2018 року Немирівський районний суд
Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Немирів матеріали кримінального провадження № 0000260 від 21.05.2017 року відносно:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сербинівці Жмеринського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, одружений, працюючого будівельником, має на утриманні малолітню дитину, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України з угодою про примирення, -
В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 20.05.2017 року близько 23:30 год. перебуваючи у будинку, що належить ОСОБА_5 та розташований за адресою: АДРЕСА_2 , побачив в одній із кімнат на столі мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S7», що належить ОСОБА_6 .
У цей час, у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у присутності малолітньої ОСОБА_7 відкрито викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S7», вартістю 14708 грн.32 коп. у якому знаходився стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн. та флеш-картка пам`яті об`ємом 1Gb вартістю 120 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 14853 грн.32 коп.
Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Згідно висновку товарознавчої експертизи загальна вартість викраденого мобільного телефону складає 14708 грн. 32 коп.
Загальна вартість сім картки оператора мобільного зв`язку «Київстар» та флеш-карти об`ємом 1 Gb складає 145 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 14853 грн.32 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
21.07.2017 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. ст. 468,469,471 КПК України.
Відповідно до угоди про примирення потерпіла ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений ОСОБА_4 у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про примирення.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю, розкаявся, пояснив, що завдану шкоду відшкодував повністю. Також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди, просить затвердити дану угоду. Крім того ОСОБА_4 просить задовільнити клопотання прокурора про застосування відносно нього Закону України "Про амністію у 2016 році" №1810-VІІІ від 22.12.2016 оскільки на його утриманні знаходиться малолітня дитина.
Потерпіла пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення та просить затвердити зазначену угоду та не заперечує проти застосування відносно обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VІІІ від 22.12.2016.
Прокурор у судовому засіданні вважає, що при укладенні угод про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Крім того заявив клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 року» №1810-VІІІ від 22.12.2016 стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки він раніше не судимий, вину визнав повністю, розкаявся та має на утриманні малолітню дитину.
За таких обставин суд дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, думку прокурора прийшов до висновку, що відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно п. 1 ч. 3ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходив з наступного: обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 КПК України.
Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Угода відповідає вимогам ст. 471 КПК України, підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні. Міра покарання, узгоджена сторонами, відповідає санкції ч. 1 ст. 186 КК України та визначена з дотриманням вимог загальної частини Кримінального кодексу України.
Суд, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів средньої тяжкості і відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.
При цьому з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком

застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК та КК України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.
Обвинуваченому суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст. ст. 473,476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.
Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.
Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, таємне відкрите викрадення майна (грабіж), а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.
Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про примирення і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.
Щодо клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом враховується наступне.
Відповідно до ст.92 Конституції України, Законом України оголошується амністія.
Відповідно до п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" №1810-VІІІ від 22.12.2016, постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Закон України "Про амністію у 2016 році" №1810-VІІІ від 22.12.2016 набрав чинності 07 вересня 2017 року.
Протягом 2006-2016 років стосовно ОСОБА_4 амністія або помилування не застосовувались.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що на день набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину, не позбавлений батьківських прав, а отже підпадає під дію п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" №1810-VІІІ від 22.12.2016.
Відповідно до ч.1 ст.74 Кримінального кодексу України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.85 Кримінального кодексу України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.86 Кримінального кодексу України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора щодо застосування відносно ОСОБА_4 Закону України "Про амністію у 2016 році"№1810-VІІІ від 22.12.2016 підлягає до задоволення.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженні в сумі 198 грн.00 коп. необхідно стягнути з винного в дохід держави.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314,373,374,474,475 КПК України, Законом України "Про амністію у 2016 році" №1810-VІІІ від 22.12.2016 суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 21.07.2017 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Відповідно до затвердженої угоди про примирення: ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисячу сімсот) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на корить держави витрати на залучення експерта в сумі 198 грн 00 коп. (сто дев`яносто вісім грн. 00 коп).
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання на підставі п."В" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Немирівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст. ст.473,394 КПК України.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженим та прокурору.

Суддя: