Провадження № 1-кп/317/256/2017
Справа № 317/2274/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2017 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 від 22.06.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоспаське Приазовського району Запорізької області, українця, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
З тридцятого березня 2016 року до цього часу старший солдат ОСОБА_4 проходить військову службу за контрактом, з 20 квітня 2016 року у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді кухаря взводу забезпечення десятого гарматного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Двадцятого квітня 2016 року старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на всі види забезпечення.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 р. № 1932-ХІІ зі змінами, особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.
Одинадцятого квітня 2017 року під час перевірки наявності особового складу було виявлено відсутність на місці несення служби, а саме території навчального центру « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який дислокується у Запорізькому районі Запорізької області старшого солдата ОСОБА_4 .
Діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах особливого періоду, з метою ухилитися від військової служби, 11 квітня 2017 року самовільно залишив місце служби навчальний центр «Близнюки» військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який дислокується у Запорізькому районі Запорізької області, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення на службу та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження служби до 31.07.2017 р.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, визнав повністю, зазначив, що коли вони приїхали на полігон «Близнюки», то він посварився по телефону з дружиною та вирішив поїхати додому. Коли покидав місце служби, то не планував повертатись на службу. Сімейні обставини спонукали його до рішення покинути місце служби. У період з 11.04.2017 р. до 31.07.2017 р. обов`язки військової служби не виконував, хоча вимоги статутів йому були відомі. Усім необхідним під час несення служби також був забезпечений. У вказаний період він знаходився вдома, допомагав матері. Крім того у нього часто хворіє дружина. 31.07.2017 р. він самостійно з`явився до ВСП. На теперішній час наміру продовжити військову службу не має, проживає з дружиною, має намір працевлаштуватись. У вчиненому розкаюється.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 дав показання в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважає, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого, який також не заперечував проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 408 КК України дезертирство, самовільне залишення місця служби з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, має постійне місце проживання, одружений, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, має достатньо позитивну характеристику з місця служби.

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому суд враховує щире каяття, з`явлення з зізнанням. При цьому, щире каяття ОСОБА_4 засновано на належній критичній оцінці обвинуваченим своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не виявив.

За таких обставин, враховуючи особу ОСОБА_4 , думку прокурора, зважаючи на наслідки злочину, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити йому мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, яке передбачене санкцією ч. 3 ст. 408 КК України.

Враховуючи, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, приймаючи при цьому до уваги те, що він не несе небезпеки соціуму, має тісні суспільні зв`язки позитивної спрямованості, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків, суд дійшов висновку про необхідність звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Документально підтверджені процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк застосування якого минув і не був продовжений.

Клопотання прокурором про обрання запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось, запобіжний захід відносно обвинуваченого суд за власною ініціативою не обирає.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1