Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/47/2018 Справа № 641/7496/13-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, болгарина, із середньою освітою, працюючого приватним підприємцем, не одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

-у вчинені кримінальних правопорушень у виді злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Згідно з обвинувальним актом, 22 травня 2013 року приблизно о 20 годин 45 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи біля будівлі, яка розташована за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграда, 163-А в м. Харкові, діючи умисно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи його настання, в ході проведення оперативної закупівлі, незаконно збув особі з вигаданими анкетними даними ОСОБА_7 , особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою 2,4804 г., за ціною 200 грн..

Того ж дня, 22 травня 2013 року, приблизно о 21 годині 15 хвилин біля будинку який розташований за адресою: м. Харків, пр-т. Героїв Сталінграда, 165-Б, особа з вигаданими даними ОСОБА_7 , добровільно видав працівникам міліції полімерний пакет, в якому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, яка згідно висновку експертизи №835 від 25.05.2013 року являється особливо небезпечним наркотичним засобом-канабіс, вагою в перерахунку на суху речовину 2, 4804 г..

Крім того, 31 травня 2013 року приблизно о 19 годині 10 хвилин перебуваючи біля будівлі, яка розташована за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграда, 163-А в м. Харкові, діючи умисно, повторно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи його настання, в ході проведення оперативної закупівлі, незаконно збув особі з вигаданими даними ОСОБА_7 , особливо небезпечний наркотичний засіб, канабіс вагою 2,7542 г. за ціною 180 грн..

Того ж дня, 31 травня 2013 року, приблизно о 17 годині 15 хвилин біля будинку, який розташований за адресою: м. Харків, пр-т. Героїв Сталінграда, 165-Б, особа з вигаданими анкетними даними ОСОБА_7 , добровільно видав працівникам міліції полімерний пакет, в якому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, яка згідно висновку експертизи № 902 від 01.06.2013 року являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс, вагою в перерахунку на суху речовину 2,7542 г..

31 травня 2013 року о 19 годині 10 хвилин ОСОБА_4 був затриманий працівниками міліції, в ході особистого обшуку його речей було виявлено і вилучено грошові кошти в розмірі 80 гривень: купюра номіналом 50 (п`ятдесят) грн. № ЕХ 7837744; купюра номіналом 20 (двадцять) грн. № КТ 8003751; купюра номіналом 10 (десять) грн. № ЕЧ 0874044 та полімерний пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, яка згідно висновку експерта № 903 від 01.06.2013 року являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс, вагою в перерахунку на суху речовину 2,3566 г..

Між прокурором та обвинуваченим за участю захисника обвинуваченого, 19 лютого 2018 року укладено угоду про визнання винуватості, на час підписання якої, ОСОБА_4 визнав обвинувачення в обсязі підозри. Угода містить відомості, щодо наслідків укладання та невиконання угоди про визнання винуватості.

Разом з тим, сторонами угоди враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно із абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.03. особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину має бути призначено менш суворе покарання.
Враховуючи обставини, які пом`якшують покарання для ОСОБА_4 а саме повне і беззастережне визнання своєї вини, щире каяття у вчиненому, перебування на утриманні неповнолітньої дочки ОСОБА_6 (2002 року народження) та матері ОСОБА_8 (1937 року народження), яка є особою похилого віку, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відсутність тяжких наслідків злочину та потерпілих, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, за даними облікової документації під наркологічним наглядом не перебуває, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно, керуючись ч. 1 ст. 69 КК України, п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, сторони погоджуються призначити обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України, а саме позбавлення волі строком на п`ять років.
З огляду на особисті дані ОСОБА_4 , обставини, що пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відсутність тяжких наслідків злочину та потерпілих, сторони вважають за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання та погоджуються звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Відповідно до абз. 3 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.
Сторонами, між якими укладено угоду про визнання винуватості, узгоджено покарання за скоєння кримінальних правопорушень у виді злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України з урахуванням ст. 69 КК України, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене покарання.

Обвинувачений та його захисник також просили затвердити укладену з прокурором угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Скоєні ОСОБА_4 злочини, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України.

Відповідно до ст. 474 КПК України, судом встановлена добровільність сторін при укладанні угоди, тобто їх дії не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 7 цієї ж статті, судом не встановлено обставин, за яких суд відмовляє в затверджені угоди.

Узгоджена між сторонами угода про визнання винуватості та міра покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі на 5 (п`ять) років з іспитовим строком, відповідає нормам КПК України та КК України та не суперечить інтересам суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні визнав обвинувачення, викладене в обвинувальному акті.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи № 835 від 25.05.2013 в розмірі 367,08 грн., судово-хімічної експертизи № 902 від 01.06.2013 в розмірі 367,08 грн., судово-хімічної експертизи № 903 від 01.06.2013 в розмірі 367,08 грн. та судово-хімічної експертизи № 78 від 25.06.2013 в розмірі 611,80 грн., а всього в сумі 1713 гривень 04 копійки, належить стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 468 476 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 лютого 2018 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у вигляді П`ЯТИ років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий термін на ДВА роки ШІСТЬ місяців і відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробаціїта повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Термін відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання термін його тримання під вартою з 31 травня 2013 року по 01 липня 2013 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року.

Після набрання вироком законної сили, скасувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави, повернувши заставодавцю ОСОБА_5 внесену ним згідно квитанцій від 27.06.2013 суму застави в розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 1713 (одна тисяча сімсот тринадцять) гривень 80 копійок, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази - полімерні пакети, опечатані бирками № 835, 902, 903, за квитанцією № 11512 від 17.06.2013 року знищити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Суддя - ОСОБА_1