Справа № 761/7991/18
Провадження № 1-кс/761/5461/2018
У Х В А Л А
Іменем України
22 березня 2018 року
Шевченківський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0005170 від 03.05.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що у провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0005170 від 03.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.06.2017 р. накладено арешт на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 000, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у власності ПП «ДАРТС» ().

Заявник зазначає, що арешт на вищевказану квартиру накладений необґрунтовано, а тому просить слідчого суддю його скасувати.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Прокурор та слідчий проти задоволення клопотання заперечили.
Заслухавши думку заявника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.
У разі якщо фактичне місцезнаходження структурного підрозділу органу досудового розслідування відрізняється від зареєстрованого місцезнаходження органу досудового розслідування як юридичної особи, подання та розгляд клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюються виключно слідчим суддею місцевого суду за зареєстрованим місцезнаходженням органу досудового розслідування як юридичної особи.
Отже, клопотання подано до належного суду.
З ухвали слідчого судді від 02.06.2017 року вбачається, що арешт на вищевказану квартиру було накладено з метою збереження речового доказу.
З долучених заявником до клопотання копій документів вбачається, що арештований об`єкт нерухомості є власністю приватного підприємства «ДАРТС» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №348/03, серія та номер №348/03/4603, виданий 10.11.2003, видавник Товарна біржа «Українська універсальна біржа». Право власності підприємства на придбане майно зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 10.03.2017, індексний номер 34221238.
Заявником доведено, що об`єкт нерухомості, на який накладено арешт, не був придбаний злочинним шляхом. Договір купівлі-продажу нерухомого майна №348/03, серія та номер №348/03/4603, виданий 10.11.2003, видавник Товарна біржа «Українська універсальна біржа» укладений правомірно. Під час реєстрації 10.03.2017 права власності підприємства на придбане майно жодних сумнівів щодо законності реєстраційних дій у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 не виникло.
Крім того, постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2018 у справі 910/4133/17 апеляційну скаргу приватного підприємства «ДАРТС» задоволено повністю, рішення господарського суду міста Києва від 20.06.2017 по справі 910/4133/17 скасовано, у задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до приватного підприємства «Дартс» про зобов`язання вчинити дії, визнання права власності (на групи приміщень нежитлового будинку загальною площею 3338,8 кв. м, які знаходяться, за адресою: АДРЕСА_1 ), скасування реєстрації, усунення перешкод у користуванні майном - відмовлено.
В описовій частини зазначеної постанови суд констатував - «Таким чином, договір купівлі-продажу нерухомого майна №348/03, серія та номер №348/03/4603 від 10.11.2003 є таким, що відповідає чинним на дату його укладення вимогам законодавства, а тому висновки місцевого господарського суду про його нікчемність виключно з підстав відсутності нотаріального посвідчення є необґрунтованими та помилковими... Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що договір купівлі-продажу є чинним та у судовому порядку недійсним не визнаний та відмовляє у задоволенні позову про визнання права власності за державою, колегія суддів вважає, що й вимога позивача про скасування реєстрації переходу права власності на групу приміщень нежитлового будинку загальною площею 3338,8 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 до Приватного підприємства «ДАРТС» (04111, м. Київ, вул. Щербакова, буд. 47, ідентифікаційний код: 30022877) шляхом скасування запису №19395917 від 10.03.2017 р., також задоволенню не підлягає.».
Таким чином, господарський суд апеляційної інстанції встановив факт дійсності та чинності набуття права власності приватним підприємством «ДАРТС» на групу приміщень нежитлового будинку загальною площею 3338,8 кв. м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та, як наслідок, законність реєстрації права власності на них.
Крім того, для визнання будь-якого майна речовим доказом необхідною умовою є наявність достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речового доказу. Згідно ч. 2 ст. 173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати, зокрема, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні
Відомості про кримінальне провадження, які зазначені в ухвалі суду, стосуються заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство). Отже, саме по собі нерухоме майно, на яке накладено арешт, не містить речових доказів, необхідністю збереження яких було б обґрунтовано застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку у тому числі на нерухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Разом із тим, в силу дії абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.
Враховуючи викладене та долучені заявником до клопотання документи, у слідчого судді наявні підстави вважати, що арештоване нерухоме майна є законно здобутим майном.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже враховуючи, що право власності на арештоване майно, набуте ПП «ДАРТС» у відповідності до вимог чинного законодавства, що повністю підтверджується доданими до клопотання копіями документів, арешт такого майна є недопустимим.
Таким чином, арешт накладено необґрунтовано, так як у справі відсутні обставини, з якими закон пов`язує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Крім того, оскільки посадові особи ПП «ДАРТС» не перебувають в статусі підозрюваних арешт майна такої особи є недопустимим.
Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України єдиною підставою арешту майна є наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Таким чином, відсутня підстава для арешту майна, тому, враховуючи вищевикладене вважаю, що клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0005170 від 03.05.2017 року, підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0005170 від 03.05.2017 року задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, а саме: об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 000, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у власності ПП «ДАРТС» (), накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_7 від 02.06.2017 (справа №761/18414/17) за клопотанням слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні ЄРДР №0005170 від 03.05.2017.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1