Провадження № 1-кп/643/623/17
Справа № 643/5113/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.10.2017 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001458 від 04.03.2017, яке надійшло від Харківської місцевої прокуратури №4 за обвинуваченням,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на своєму утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 05.05.2003 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробувальним строком на 2 роки; 07.10.2005 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, 70, 71 КК України до 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 13.08.2010 з Хролівської ІК Харківської обл. (№140) на підставі ст. 82 КК України із заміною на виправні роботи на строк 1 рік 9 місяців, 11.08.2011 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 12.08.2013 з Хролівської ІК Харківської обл. (№140) на підставі ст. 81 КК України, на невідбутий строк 1 рік, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

- у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В середині листопаду 2016 року, точна дата у ході досудового розслідування та суду встановити не виявилося можливим, ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні гаражного боксу № НОМЕР_1 в автомобільному гаражному кооперативі «Гігант-1» за адресою: м. Харків вул. Гв. Широнінців 32, який належить на праві власності ОСОБА_4 , та яким ОСОБА_6 тимчасово користувався на підставі усної домовленості між ним та потерпілим ОСОБА_4 . Діючи умисно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки та бажаючи діяти саме таким чином, таємно викрав компресор «МІОЛ Шторм-600-50», який належав потерпілому ОСОБА_4 , вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 98 від 21.03.2017 6057 гривень. Після чого, ОСОБА_6 разом із викраденим майном залишив місце скоєння злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 6057 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінуємого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнавав частково, але в ході судового розгляду зазначив, що визнає себе винним повністю у скоєні крадіжки, та зазначив, що дійсно у листопаді 2016, точну дату зазначити не зміг, він за домовленістю з потерпілим ОСОБА_4 користувався гаражним боксом № НОМЕР_1 в автомобільному гаражному кооперативі «Гігант-1» за адресою: м. Харків вул. Гв. Широнінців 32, який належить на праві власності ОСОБА_4 . В боксі знаходився компресор «МІОЛ Шторм-600-50», що був власністю потерпілого, який він таємно викрав та передав іншому своєму знайомому. Після чого, перестав користуватися боксом потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_6 у суді зазначив про те, що він розумів, що скоював злочин, та щиро розкаявся у його вчинені, причину скоєння ним злочину пояснив як необмірковану поведінку, при цьому у суді приніс вибачення потерпілому, та зазначив, що у нього є бажання відшкодувати завдану ним шкоду потерпілому.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, які є належними та допустимими, вважає винуватість ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення - доведеною.

Винуватість ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_4 , який у суді показав, що з листопада 2016 він дав свою згоду ОСОБА_6 на користування останнім своїм гаражним боксом № НОМЕР_1 в автомобільному гаражному кооперативі «Гігант-1» за адресою: м. Харків вул. Гв. Широнінців 32. При цьому зазначив, що в боксі знаходився, належний йому компресор, який повинен залишитися на місці, про що він повідомив обвинуваченому. Через деякий час, він дізнався від свого знайомого ОСОБА_7 , що ОСОБА_6 перестав користуватися боксом та присвоїв його компресор. В зв`язку з чим, він намагався зв`язатися з обвинуваченим, але останній на зв`язок не виходив, та переховувався від нього. Більш того, він у грудні 2016 зустрівся з жінкою обвинуваченого, яка повідомила, що їй нічого не відомо про компресор та віддала йому ключі від боксу, тому він вимушений був звернутися з заявою про крадіжку до поліції.

- показами свідка ОСОБА_7 , даними ним у суді, що він знає потерпілого та обвинуваченого, який деякий час користувався у листопаді 2016 гаражним боксом, який належить потерпілому ОСОБА_4 . В боксі перебував на той час компресор, який обвинувачений, зазначав, що бажає придбати та перевести його в інший гаражний бокс.

- показами свідка ОСОБА_8 , даними нею у суді, про те, що вона є дружиною обвинуваченого, який у листопаді користувався гаражним боксом, який належав потерпілому. Про крадіжку компресора їй нічого не відомо.

- Висновком товарознавчої експертизи за №98 від 21.03.2017, згідно до якого, вартість компресора «МІОЛ Шторм-600-50» на момент скоєння злочину з урахуванням зносу складає 6057 гривень.

- даними протоколу проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 27.03.2017 за участю ОСОБА_6 , в ході проведення якого, останній зазначив місце, час та механізм скоєння ним злочину.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у скоєні ним злочину, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості. Більш того, обвинувачений раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів, а саме: 05.05.2003 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуваним строком на 2 роки; 07.10.2005 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, 70, 71 КК України до 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 13.08.2010 з Хролівської ІК Харківської обл. (№140) на підставі ст. 82 КК України із заміною на виправні роботи на строк 1 рік 9 місяців, 11.08.2011 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 12.08.2013 з Хролівської ІК Харківської обл. (№140) на підставі ст. 81 КК України, на не відбутий строк 1 рік. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Має місце реєстрації, за яким постійно мешкає, одружений, має неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_6 суд враховує його щире каяття, та визнає цю обставини, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання останнього, які передбачені ст. 67 КК України, суд не визнає.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкцій частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

Враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, даних про особу винного, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, суд на підставі викладеного вважає за необхідне обрати обвинуваченому міру покарання, яка не пов`язана з реальним позбавленням волі, тобто з випробуванням з іспитовим строком із застосуванням ст.75, ч.1 п.п. 1,2 ст.76 КК України.

Клопотань про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 до суду не надходило.

Згідно п.в ст..4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 із змінами від 06.05.2014, амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та /або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії. З урахуванням наведеного, суд позбавлений можливості застосувати до ОСОБА_6 . Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки останній був неодноразово судимий за скоєння умисних тяжких злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 по справі не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ч.1 п.п.1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_6 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1