Справа № 356/859/17
Кримінальне провадження № 1-кп/355/90/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" вересня 2017 р. Баришівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6
представника Баришівського МРВ з питань пробації ЦМУ з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮУ ОСОБА_7
розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Баришівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000151 від 18.05.2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Паришків, Баришівського району, Київської області, Україна, українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 09.06.2017 року Березанським міським судом Київської області за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, з призначеним покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень
у вчиненні кримінального правопорушення ( злочину) , передбаченого ч. 2 статті 185 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В:
Суд визнав доведеним, що 15.05.2017 року ОСОБА_4 близько 16 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на території Березанського навчально - виховного комплексу Березанської міської ради Київської області, побачив велосипед марки «Ardis» моделі «Славутич», який стояв не пристебнутий і в нього виник умисел на заволодіння вищевказаним велосипедом.
Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 здійснив крадіжку велосипеду марки «Ardis» моделі «Славутич», після чого зник з місця події, тим самим маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 17.05.2017 року близько 16 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на території Березанського навчально - виховного комплексу Березанської міської ради Київської області, побачив велосипед марки «MERIDA» моделі «МАТТS 6.10-V», який стояв не пристебнутий, і в нього виник умисел на заволодіння вищевказаним велосипедом.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 здійснив крадіжку велосипеду марки «MERIDA» моделі «МАТТS 6.10-V», після чого зник з місця події, тим самим маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.
Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 18.05.2017 року близько 10 години перебуваючи поблизу магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , побачив велосипед марки «Ardis» моделі «Либідь», який стояв не пристебнутий, в цей час у останнього виник умисел на заволодіння вищевказаним велосипедом.
Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, здійснив крадіжку велосипеду марки «Ardis» моделі «Либідь» та попрямував до залізничного вокзалу, що розташований за адресою: м. Березань, вул. Привокзальна, тим самим маючи змогу вільно розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.
Відповідно до висновку експерта № 4/1457 від 20.06.2017, своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на загальну суму 909 (дев`ятсот дев`ять) гривень 00 копійок.

Згідно з висновком експерта № 4/1458 від 20.07.2017, своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на загальну суму 8830 (вісім тисяч вісімсот тридцять) гривень 00 копійок.

Належно до висновку експерта № 4/1150 від 19.06.2017, своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_8 , матеріальної шкоди на загальну суму 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 50 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, з його кваліфікуючими ознаками, а також розміром привласненого майна, щиро покаявся у вчиненому пояснивши, що він 15.05.2017 здійснив крадіжку велосипеда марки «Ardis» моделі «Славутич», 17.05.2017 крадіжку велосипеда марки «MERIDA» моделі «МАТТS 6.10-V» та 18.05.2017 року крадіжку велосипеда марки «Ardis» моделі «Либідь» та в подальшому продав вищевказане майно. Матеріальні збитки потерпілим не відшкодував.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила факт крадіжки 17.05.2017 року на території Березанського навчально-виховного комплексу велосипеда марки «MERIDA» моделі «МАТТS 6.10-V».
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 також підтвердив факт крадіжки 15.05.2017 року на території Березанського навчально-виховного комплексу велосипеда марки «Ardis»
Виходячи з того, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора та обвинуваченого визнав недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового розгляду не заперечуються.
Сукупність приведених в судовому засіданні доказів, їх оцінка переконують суд, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій повторно доведена, а тому кваліфікує його злочинні дії за ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до ст.12 КК України вчинений обвинуваченим злочин, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Згідно наданої суду характеристики, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшуючою покарання обставиною суд визнає щире каяття обвинуваченого в скоєному злочині та активне сприяння розкриттю злочину.
У відповідності до ст. 67 КК України обтяжуючі обставини відсутні.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів. З урахуванням висновку органу пробації, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції останнього від суспільства оскільки дії ОСОБА_4 становлять середній рівень небезпеки для суспільства та окремих громадян.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом він хворіє на інфікований вірус імунодефіциту людини ІУ ступеню, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст.1 п. г Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році » від 22 грудня 2016 року.
Відповідно до ст. 1 п. г Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі , особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 хворіє на інфікований вірус імунодефіциту людини ІУ ступеню, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста КЗ КОР « Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДОМ»
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ч.4 ст.86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, що амністія до нього раніше не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснені, однак він наполягав на її приміненні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 291 КПК у разі провадження експертизи під час досудового розслідування в обвинувальному акті, який передається до суду, обов`язково зазначаються відомості щодо розміру витрат на залучення експерта.
Згідно зі ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином суд вважає за необхідне стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 854 грн.83 коп.
Керуючись ст. ст. 349, 369 371, 373- 376 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 в скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді 2-х років позбавлення волі.
На підставі ст.1 п. г) Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання у зв`язку з амністією.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 854 грн.83 коп.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_1