печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3947/18-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В :
25.01.2018 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна № 0003198.

В обґрунтування клопотання зазначається наступне.
Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному 06.10.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003198 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням серед іншого встановлено, що у термін з 21.12.2017 по 28.12.2017, приватним нотаріусом та державним реєстратором КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 , безпідставно припинено обтяження, щодо земельної ділянки кадастровий номер :78:139:0055, площею 113,5298, за адресою м. Київ, вул. Озерна, накладене органом досудового розслідування та незаконно змінено право власності на нього, чим державі, в особі АТ «Родовід Банк» спричинено шкоду.

24.01.2018, у ході проведення огляду місця події, державним реєстратором КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 добровільно видано належний йому на праві власності мобільний телефон Redmi 4x, IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 та ноутбук Lenovo G70-80 s/n PF0LGAV5 с зарядним пристроєм до нього, що належить на праві власності КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» які вилучено органом досудового розслідування у зв`язку з тим, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що ці речі є доказом злочину.
Від прокурора надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки грошові кошти вказаних підприємств, що розміщені на відкритих в банківських установах рахунках, мають ознаки таких, що були здобуті кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають критеріям ст. 98 КПК України з огляду на предмет кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, і з метою забезпечення збереження речових доказів, - вбачається доцільним застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна вказаних юридичних осіб.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на арешт на майно яке було вилучене 24.01.2018 під час огляду місця події, за адресою смт. Козелець, вул. Соборності 14, а саме:

- мобільний телефон Redmi 4x, IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 ;

- ноутбук Lenovo G70-80 s/n PF0LGAV5 с зарядним пристроєм до нього, що належить на праві власності КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1