АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Номер провадження: 11-кп/791/262/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
13 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_7
захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04.01.2018 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Харківської області, Шевченківського району, с. Волоська Балаклія, одруженого, мешканця: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.10.1985 року Ізюмським районним судом Харківської області за ст. 117 ч. 1, ст. 118 ч. 1 , 42, 43 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 18.01.1989 року по відбуттю строку покарання;
- 06.06.1996 року Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 27.06.1997 року по відбуттю строку покарання.
- 21.06.2000 року Харківським обласним судом Харківської області за ч. 2 ст. 144 КК України до п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна, 09.08.2006 року звільнений умовно достроково, невідбутий строк покарання складає 01 рік 28 днів;
- 03.08.2009 року Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 122 КК України до одного року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком один рік;
- 28.11.2012 року Ізюмським районним судом Харківської області за ст. 27 ч. 4, ст.27 ч. 5, ст. 187 ч.3 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Ізюмського районного суду Харківської області від 28.11.2012 року.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі суду фактичним обставинам провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Постановити нову ухвалу, якою у застосуванні до ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення від відбування покарання відмовити. В обґрунтування апеляційних доводів посилається на те, що суд не дав належну оцінку наявним у матеріалах справи відомостям про притягнення ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності та відсутності в нього будь-яких заохочень, не мотивував, яким чином відсутність стягнень протягом останнього року характеризують сумлінну поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а не лише у період, що безпосередньо передував настанню пільги, не вказав норму закону, яка передбачає дотримання вимог режиму як підставу для умовно дострокового звільнення засудженого, оскільки відповідно до ст. 9 КВК України дотримання режиму відбування покарання є обов`язком засудженого, а не підставою для його умовно дострокового звільнення. Суд проігнорував ту обставину, що засуджений не працює, до суспільно корисної праці не залучався, хоча має задовільний стан здоров`я. Крім того, суд не враховував відомості про особу засудженого, який раніше звільнявся умовно достроково від відбування покарання, але знову після цього скоїв умисний злочин. Вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, тому підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відсутні.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; засудженого та його захисника, які просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Ізюмського районного суду Харківської області від 28.11.2012 року за ст. 27 п.4,5, ст. 187 ч. 3 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна. Початок строк відбування покарання обчислено з 31.03.2012 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 31.03.2012 по 09.04.2013 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
06.11.2017 року засуджений звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.
Невиконання вказаної вимоги є істотним порушенням вимог ч. 2 п. 7 ст. 412 КПК України та тягне за собою скасування судового рішення.
В матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Вказане порушення є підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Крім того, оцінюючи апеляційні вимоги прокурора, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Згідно з ч.1 ст. 412; п. 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є таке порушення вимог цього Кодексу, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді першої інстанції зокрема є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про порушення судом вказаних вимог КПК, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення, виходячи з наступного.
Згідно рекомендацій п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, суди під час судового засідання у справах про умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, тощо.
Суд повністю проігнорував вказані вимоги, мотивувальна частина ухвали зводиться до цитування положення ст. 81 КК та посилання суду на те, що засуджений має намір в майбутньому залучитись до праці за місцем проживання.
Журнал судового засідання взагалі не містить викладу пояснень представника установи виконання покарання з приводу поданого засудженим клопотання, пояснень інших учасників процесу, посилання на докази, які судом досліджувались, що унеможливлює перевірити доводи апеляційної скарги щодо неповноти та однобічності судового розгляду.
Зі змісту ухвали вбачається, що представник установи виконання покарань підтримав клопотання засудженого та просив його задовольнити з викладених в ньому підстав. Натомість клопотання засудженого не містить посилання на будь-які підстави для застосування положень ст. 81 КК.
З журналу судового засідання вбачається, що суд не з`ясував мотиви, яким керувався представник органу, який відає виконанням покарання, підтримуючи клопотання, за таких обставин, коли адміністрація установи виконання покарань цього питання не ініціювала, а в характеристиці на засудженого (а.п 5-6) відсутні відомості про те, що останній став на шлях виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд не з`ясував ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Обґрунтовуючи судове рішення про задоволення клопотання суд в мотивувальній частині ухвали взагалі не вказав передбачених ст. 81 КК України підстав та умов для звільнення засудженого від покарання умовно-достроково.
Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що за весь час відбування покарання ОСОБА_7 до суспільно корисної праці взагалі не залучався, хоча відповідно до медичної довідки його стан здоров`я є задовільним (а.п. 9).
Суд не зазначив в ухвалі, яким чином ці обставини свідчать про сумлінне ставлення засудженого до праці.
Посилання суду про намір ОСОБА_7 в майбутньому займатися суспільно-корисною працею не ґрунтується на законі, оскільки позитивні наміри на майбутнє статтею 81 КК не передбачені як умова для звільнення особи від покарання умовно-достроково.
Суд не обґрунтував у своєму рішенні яким відсутність заохочень за весь період відбування покарання та наявність семи дисциплінарних стягнень характеризують сумлінну поведінку засудженого.
Посилаючись на те, що ОСОБА_7 додержувався вимог режиму як на підставу його умовно-дострокового звільнення суд не вказав норму закону, яка передбачає дотримання вимог режиму як підставу для умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання. Відповідно до ст. 9 КВК дотримання режиму відбування покарання є обов`язком засудженого, за порушення якого застосовуються заходи стягнення, а не підставою для його умовно-дострокового звільнення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про допущення судом першої інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону щодо обґрунтованості та вмотивованості прийнятого рішення.
Виходячи з наведеного, ухвала підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 409; п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.
Під час нового судового розгляду суду необхідно усунути викладені в ухвалі порушення, розглянути клопотання у відповідності до ст. 539 КПК з дотриманням вимог ст. 81 КК України та рекомендацій, що містяться у Постанові Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року № 2, постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 407, п. 2, 3 ч. 1 ст. 409, п. 7 ч. 2 ст. 412, ст. 419 КПК України колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04.01.2018 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Призначити новий судовий розгляд заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Ізюмського районного суду Харківської області від 28.11.2012 року за ст. 27 п.4,5, ст. 187 ч. 3 КК України в тому ж суді першої інстанції, але в іншому складі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2