справа №619/1422/17
провадження №1-кп/619/250/17
УХВАЛА
іменем України
10 жовтня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
обвинуваченоїОСОБА_4
захисниківОСОБА_5
ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000244 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рубіжне Луганської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ;
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.2 ст.358 КК України, -

встановив
До суду надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 за фактом вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.2 ст.358 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000244 від 21.03.2017.

Ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання за участю сторін.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання, яке підтримали обвинувачена ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 , про повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав. Обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, а саме місця, часу, способу вчинення підроблення, наслідків кримінального правопорушення та мотивів його вчинення, при тому що в посвідчених нотаріусом договорах та реєстрі нотаріальних дій містяться не тільки особисті підписи сторін правочинів, а й виконані ними власноручні написи. Кримінальне провадження розпочате і обвинувальний акт складено поза межами встановлених законом строків для кримінального переслідування, тобто з порушенням встановленого законного порядку, за відсутності законних повноважень, що не відповідає положенням пункту 13 частини 1 статті 3 КПК України. Оскільки зі спливом строку давності припиняється право вимоги (переслідування або притягнення до суду особи). Слідчим на стадії відкриття матеріалів кримінального провадження було відмовлено в задоволенні клопотання захисника про ознайомлення з даними, внесеними по даному кримінальному провадженню до ЄРДР. З огляду на викладене сторона захисту на стадії закінчення досудового розслідування була позбавлена можливості перевірки достовірності (а отже законності) даних, включених прокурором в реєстр матеріалів досудового розслідування. На стадії досудового розслідування захистом було оскаржено до прокурора вищого рівня - прокурора Харківської області недотримання розумних строків заступником прокурора області ОСОБА_7 , який безпідставно продовжив строки досудового слідства ігноруючи заперечення сторони захисту. Скарга не була розглянута у встановленому порядку. В зв`язку з цим захист звернувся до слідчого судді. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.07.2017 року зобов`язано прокурора Харківської області розглянути скаргу захисту про недотримання розумних строків. Отже судовим рішенням, яке набрало чинності, підтверджено факт порушення права ОСОБА_4 на захист не проведенням у встановленому порядку контролю за дотриманням розумних строків в даному кримінальному провадженні.Обвинувальний акт у відповідності до ч.4 ст.110 КПК України є процесуальним рішенням. Однак в доданому до обвинувального акту Реєстрі матеріалів досудового розслідування таке процесуальне рішення відсутнє. Якщо обвинувального акту не існує в реєстрі даного кримінального провадження, то суд не має права його розглядати.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши клопотання та думку учасників судового провадження суд дійшов висновку про повернення обвинувального акту прокурору з наступних мотивів.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.

Правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний і повний її захист.

Наприклад, у п.51 рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Суд також нагадує, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (див. «Фоті та інші проти Італії» (Foti and Others v. Italy), серія А N 56, п. 53, рішення від 10 грудня 1982 року, та «Озтурк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), серія А N 73, п. 53, рішення від 21 лютого 1984 року)».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції».

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим кодексом. Разом з цим ч.1 ст.337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах, крім випадків, передбачених цією статтею.

Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним. Адже відповідно до ч.3 ст.374 КПК у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, адже правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт наряду з іншими реквізитами обов`язково має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

У обвинувальному акті викладені фактичні обставини злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.2 ст.358 КК України, та вказано наступне.

«Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинила злочин, відповідальність за який передбачена, ч.1 ст. 358 КК України (в редакції чинній на 25.04.2003), а саме підроблення документа, який видається нотаріусом, який надає право, з метою використання його іншою особою.»
«Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинила злочин, відповідальність за який передбачена, ч.2 ст.358 КК України (в редакції чинній на 25.04.2003), а саме підроблення документа, що видається нотаріусом, який надає право, з метою використання його іншою особою, вчинене повторно.»
При цьому у обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, а наведені в тексті обвинувального акту фактичні дані в своїй сукупності не дають уявлення стосовно кожного з елементів складу злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.2 ст.358 КК України, які інкримінуються обвинуваченій.

Зазначене не дає змоги суду зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичним формулюванням.

Крім того, положеннями п.1 ч.4 ст.291 КПК України передбачено, що до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Згідно ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування у п.15 «Розділу І. Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» слідчим заначено, що складання, затвердження та вручення обвинувального акта було проведено: 24.03.2017 о 09 год. 30 хв.

Як вбачається з самого обвинувального акта, він складений слідчим 14 квітня 2017 року та підписаний і затверджений прокурором цього ж дня.

Також зазначений «Розділ І. Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» не містить даних про процесуальні дії щодо внесення відомостей до ЄРДР №0000244, який вказаний у направленому до суду обвинувальному акті .

При цьому, «Розділ ІІ. Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» не містить даних про обвинувальний акт як процесуальне рішення.

Також суд відмічає, що Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить взагалі даних про кримінальне провадження «№0000244 від 21.03.2017», яке вказане у направленому до суду обвинувальному акті.

Таким чином, суд дійшов висновку про повернення прокурору обвинувального акту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314 ч.3 п.3, 392 КПК України, суд -

постановив
Повернути прокурору обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 за фактом вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.2 ст.358 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1