Справа №591/1094/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/319/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/1094/17, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, мешканця АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , згідно якої вирок суду необхідно змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді 02 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 02 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання встановивши іспитовий строк 02 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, зазначені у вироку суду. В іншій частині вирок залишити без зміни.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винний у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України і призначено йому за цим законом покарання у виді трьох років обмеження волі, з позбавленням спеціального права керувати транспортними засобами на строк два роки. Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у вигляді трьох років обмеження волі з випробуванням встановивши іспитовий термін два роки. Відповідно до вимог ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки не виїжджати за межі України без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця мешкання. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за лікування потерпілої ОСОБА_10 розміром 7387 грн. 39 коп. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертиз розміром 7675 грн. 60 коп.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України, а також доведеності його вини, вважає, що судом не залежно від визнання ОСОБА_8 своєї вини у вчиненому, встановлення пом`якшуючих обставин, передбачених п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 66 КК України та відсутності обтяжуючих обставин, призначив основне покарання у виді 03 років обмеження волі, що перевищує дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкціями частини даної статті КК України.

За вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що 26 листопада 2016 року близько 20 год. 00 хв. керуючи технічно справним автомобілем марки "АЗЛК 2136", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Прокоф`єва, у напрямку до вул. 20 років Перемоги, в м. Суми, на закругленій ділянці проїзної частини в районі АЗС "АНД" в м. Суми, порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме під час вибору в установлених межах безпечності руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, перевищив дозволену у населених пунктах швидкість руху, що призвело до виїзду за межі проїзної частини з послідуючим наїздом на опору та спричинення потерпілій ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень у виді: політравма, ЗЧМТ, струс головного мозку, садна вуха, голови, обличчя, тулуба, закритий перелом правої ключиці без зміщення, ЗТГК, забій правої половини грудної клітини, ЗТОБП, забійна рана ушної раковини справа, травматичний шок, астеничний синдром.

Вислухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого та потерпілу, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку, а також правильність юридичної кваліфікації його дій в поданій апеляційній скарзі не оспорюються.

Дії ОСОБА_8 за ст. 286 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд першої інстанції визнав відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшуючі обставини: щире каяття, активне сприяння у розкритті вказаного кримінального правопорушення, позитивну характеристику, відшкодування завданих збитків, стан здоров`я, сімейний стан, думку потерпілої, яка прохала суд суворо не карати обвинуваченого та вказав про відсутність обтяжуючих покарання обставин.

За наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Аналіз приписів наведеної норми свідчить, що передбачені в ній правила призначення покарання можуть застосовуватися при вчиненні злочину будь-якого ступеня тяжкості, незалежно від форми його вини, наявності ознак співучасті тощо.

У пунктах 1 та 2 частини першої статті 66 КК передбачені такі обставини: а) з`явлення із зізнанням; б) щире каяття; в) активне сприяння розкриттю злочину; г) добровільне відшкодування завданого збитку; д) усунення заподіяної шкоди тобто такі види обставин, які пом`якшують покарання і певним (позитивним) чином характеризують після злочинну (посткримінальну) поведінку особи.

У різних кримінальних провадженнях не всі одразу ознаки, передбачені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 66 КК, можуть бути наявними, однак як випливає із матеріалів справи щодо ОСОБА_8 , заподіяну шкоду вчиненим злочином, останній відшкодував, що підтвердила потерпіла у судовому засіданні, щиро розкаювався та сприяв розкриттю злочину.

Згідно до санкції ч. 1 ст. 286 КК України, яка передбачає покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, максимальне основне покарання за ч. 1 ст. 286 КК України не може перевищувати 2 років обмеження волі враховуючи положення ст. 69-1 КК України.

Так суд першої інстанції не взяв до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" та вимоги кримінального закону, в якому закріплено принцип призначення покарання, та призначив основне покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 76 ч. 1 КК України, у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених", який набрав чинності з 08.10.2016 року, у разі звільнення засудженої особи від відбування покарання з випробуванням, суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

За вказаним Законом було змінено орган, який здійснює контроль за виконанням обов`язків, які покладені на засуджених осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням на протязі іспитового строку на підставі ст. 75 КК України, а саме кримінально виконавчу інспекцію було змінено на уповноважений орган з питань пробації.

Таким чином, при ухваленні вироку судом першої інстанції було застосовано закон, який не підлягав застосуванню, а саме положення ст. 76 КК України щодо обов`язків, покладених на осіб, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, у редакції, що втратила чинність згідно із Законом України від 07.09.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, тоді як вирок суду зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 409, 407, 408, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2017 року, відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 286 КК України змінити.

На підставі ст. 69-1 КК України знизити ОСОБА_8 строк основного покарання за ч.1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 02 роки та покласти обов`язки відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5