Справа № 367/182/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/326/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 20.03.2018

УХВАЛА
іменем України
20 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 січня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
09 січня 2018 року до Ірпінського міського суду Київської області в надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо вирішення питання на підставі ст. 82 КК України про заміну невідбутої ним частини покарання у виді обмеження волі більш м`яким покаранням.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 січня 2018 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання засудженого ОСОБА_7 . Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 негативно характеризується, неодноразово судимий за вчинення тяжких та середньої тяжкості злочинів, мав стягнення за вживання алкогольних напоїв. Так, під час відбування покарання в державній установі «Бучанська виправна колонія № 85» допускав вживання алкогольних напоїв, крім того, після задоволення його клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким - обмеженням волі та переведення його до державної установи «Ірпінський виправний центр № 132», довіру суду не виправдав та двічі вживав спиртні напої під час відбування покарання, за що мав стягнення.
Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою замінити йому невідбуту частину основного покарання у виді обмеження волі на більш м`яке покарання у вигляді виправних робіт. Вважає рішення суду необ`єктивним і таким, що порушує його права, оскільки, на його думку, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що всі стягнення погашені, з моменту прибуття до ДУ «ІВЦ № 132» працював на виробництві.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття засудженим частини призначеного судом строку покарання, визначеного в пунктах 1-3 ч. 4 ст. 82 КК України.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Дніпровського районного суду Київської області від 29 вересня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29.04.2016 року зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення згідно ст. 72 КК України з 13.06.2015 року по 18.11.2015 року. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23.01.2017 року невідбуту частину покарання замінено на 1 рік 11 місяців 16 днів обмеженням волі та зараховано час слідування до виправного центру. Згідно довідки державної установи «Ірпінського виправного центру № 132» по особовій справі № 13-Ш-17 щодо засудженого ОСОБА_7 : початок строку позбавлення волі - 13.06.2015 року; початок строку обмеження волі -16.02.29017 року; кінець строку покарання - 15.12.2018 року; ? від 01 року 11 місяців 16 днів 11 місяців 23 дні; з 23.01.2017 року по 19.01.2018 року засуджений ОСОБА_7 відбув 11 місяців 27 днів.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарань більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно з ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до характеристики від 18 січня 2018 року, затвердженою начальником державної установи «Ірпінський виправний центр (№ 132)», та довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень, засуджений ОСОБА_7 після переведення його до ДУ «Ірпінський виправний центр (№132)» двічі допустив порушення режиму відбування покарання, за що отримав суворі догани (а.с. 4, 12). На момент розгляду клопотання засудженого вказані дисциплінарні стягнення були зняті та погашені. За час відбування покарання у Державній установі «Ірпінський виправний центр (№132)» засуджений має одне заохочення у виді зняття раніше накладеного стягнення (а.с.12).
Між тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відомості про особу засудженого ОСОБА_7 , який за час відбування покарання отримав дві суворі догани, які на момент розгляду клопотання є знятими та погашеними, працевлаштований на виробництві установи, не дають підстав для висновку про те, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення і можливість ефективного його продовження за умови застосування до нього більш м`якого виду покарання, тобто став на шлях виправлення.
Згідно характеристики, затвердженій начальником ДУ «Ірпінський виправний центр (№132)», засудженийй ОСОБА_7 , який характеризується посередньо, хоча і працевлаштований, проте до суспільно-корисної праці відноситься задовільно, на заходи виховного та профілактичного характеру реагує, проте не завжди робить для себе належних висновків, може вступати в суперечку з працівниками адміністрації установи, висловлює невдоволення стосовно режиму відбування покарання, заходи виховного характеру відвідує, але реагує на них не завжди вірно, вину у скоєному злочині не визнав.
Отже, засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою показав, що на шлях виправлення не став.
Згідно ст. 9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді обмеження волі більш м`яким покаранням.
На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги засудженого про неврахування судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали того факту, що він має захворювання на туберкульоз, проте працює, крім того має малолітнього сина, не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, оскільки зазначені обставини не є, відповідно до ст. 82 КК України, підставами для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
За таких обставин колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відносно ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 січня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий
Судді: