БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 1-кп/356/51/17
Справа № 356/468/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.10.2017 року Березанський міський суд Київської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2
З участю прокурора ОСОБА_3
Обвинуваченого ОСОБА_4
Захисника ОСОБА_5
Потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000096 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березань, проживаючого: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, не працюючого: раніше судимого: 1) 07.04.2003 року за ч.2 ст. 188, ст.75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 2) 12.10.2009 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.122, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 3) 04.11.2011 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.187 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Березанського міського суду Київської області надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор та потерпіла просили призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечили проти призначення справи до судового розгляду.
Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи вважає, що кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, а саме у заволодінні чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи (розбій). Однак, як вбачається зі змісту обвинувального акту, в ньому відсутнє належне посилання на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи із аналізу змісту ч. 1 ст. 187 КК України, правовою кваліфікацією даного кримінального правопорушення є напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій).

Аналізуючи зміст вищезазначених норм, суд приходить до висновку, що розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Напад у складі розбою це як правило, раптова, несподівана для потерпілого, короткочасна, агресивна, насильницька дія, спрямована на протиправне заволодіння чужим майном.

В обвинувальному акті при визначенні правової кваліфікації немає вказівки на форму об`єктивної сторони розглядуваного злочину, а саме на напад а є тільки посилання на те, що ОСОБА_4 , реалізував свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном.

При цьому ч. 1 ст. 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Зазначені вище недоліки обвинувального акта повною мірою не відповідають вимогам ст. 91 КПК України, яка чітко встановлює предмет доказування у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями п. п. (а), (b) п. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має щонайменше такі права: а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту. Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому можливість зміни обвинувачення прокурором під час судового розгляду справи, коли суд звертає увагу на неконкретність обвинувачення на підготовчому судовому засіданні, а прокурор має можливість у стислі терміни усунути вказані порушення, фактично призводить до порушення як права обвинуваченого на захист, передбаченого ст. 20 КПК України, через неконкретність обвинувачення, так і на порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 4, 5 ст. 28 КПК України, та в кінцевому результаті призводить до порушень вимог ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначену вище позицію Європейський суд з прав людини підтримав і у рішенні «Матточча проти Італії» від 25 липня 2000 року (Judgment in the case of Mattoccia v. Italy), де було визнано, що обвинувачені мають бути «негайно» і «детально» поінформовані про причину обвинувачення, тобто про висунуті проти них факти, що лежать в основі обвинувачення, та про характер обвинувачення, тобто про правову кваліфікацію цих фактів. Тим часом як обсяг «детальної» інформації, на яку робиться посилання у цьому положенні, змінюється залежно від конкретних обставин у кожній справі, обвинувачені мають у будь-якому разі отримувати достатню інформацію, необхідну для повного розуміння обсягу висунутих проти них обвинувачень, з огляду на підготовку відповідного захисту. У цьому сенсі відповідність інформації має бути оцінена відповідно до пункту 3 (b) статті 6.

В ході підготовчого судового засідання, аналізуючи зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні суд приходить до висновку, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону не викладено, що позбавляє суд можливості ухвалити законне і обґрунтоване рішення у кримінальному провадженні.
Підпункт «а» п.3 ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практика Європейського суду з прав людини вказують на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст.291 КПК України та підлягає поверненню до Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 291, 314, 315, 372 КПК України,
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000096 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України повернути до Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області для виконання вимог ст.291 КПК України.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в апеляційний суд Київської області через Березанський міський суд протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1