АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/368/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

представника власників майна ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на нерухоме майно, а саме:

- тимчасово, до скасування в порядку, передбаченому КПК України, позбавлено власника, володільця майна права відчуження, розпорядження та користування нежитловою будівлею з влаштуванням паркінгу, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 загальною площею нежитлової будівлі 6124,40 кв. м.;

- заборонено компанії «Амітел Холдінг Лімітед» (AMITIEL HOLDING LIMITED), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина відсутності коду ЄДРПОУ: особа не є резидентом України, країна реєстрації: Республіка Сейшельські Острови та іншим особам у володінні (користуванні) яких перебуває вказане нерухоме майно розпоряджатися та користуватися ним.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник арештованого майна ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.10.2017 року та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вказане нерухоме майно, заборонивши компанії «Амітел Холдінг Лімітед», ТОВ «Естейт. Проперти. Груп» розпоряджатись та користуватись цим майном, а ОСОБА_8 заборонити розпоряджатись ним.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначає, що слідчий суддя безпідставно наклав арешт на належне їй майно у кримінальному провадженні № 0003198, у якому вона не є підозрюваною, а оскаржувана ухвала не містить доказів того, що належне їй майно є протиправно набутим, або є доказом злочину , чи підлягає спеціальній конфіскації.

Крім того, посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя не врахував правову підставу для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням чи наявність неправомірної вигоди, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб.

При цьому, апелянт зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання прокурора не врахував участі ТОВ «Естейт. Проперти. Груп» у здійсненні протиправних дій щодо захоплення належного їй нерухомого майна і оскаржувана ухвала не містить будь-яких заборон вказаному товариству щодо дій із вказаним майном.

Клопотання прокурора, на думку власника майна, розглядалося з порушенням процесуального закону, оскільки фіксація перебігу судового засідання технічними засобами не здійснювалася, а саме клопотання було розглянуто у її відсутності

Також, ОСОБА_8 зазначає, що арештоване майно належить їй на праві приватної власності відповідно до договору дарування від 21.05.2009 року , яке вона здає в оренду на законних підставах та отримує відповідний прибуток з якого сплачує податки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану в інтересах ОСОБА_8 апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність оскаржуваної ухвали, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Слідчим відділом управління з розслідуванні злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003198 від 06.10.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388 та ч. 4 ст. 190 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що відділом процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України у Шевченківському районному суді м. Києва підтримується публічне обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000438 від 27.05.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було виявлено, що ОСОБА_9 (чоловік ОСОБА_8 ), у період із кінця червня до початку вересня 2009 року, діючи як організатор, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими слідством особами, організував виготовлення попередніми числами невстановленими слідством особами завідомо неправдивих документів щодо передачі ЗАТ «ЄБРФ» через посередника - О В «РЕД» в оренду ВАТ «Родовід Банк» приміщень Банку.

09.10.2017 року прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, а саме, просив тимчасово, до скасування в порядку, передбаченому КПК України, позбавити власника, володільця майна права відчуження, розпорядження та користування нежитловою будівлею з влаштуванням паркингу, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 загальною площею нежитлової будівлі 6124,40 кв. м.; заборонити компанії «Амітел Холдінг Лімітед» (AMITIEL HOLDING LIMITED), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина відсутності коду ЄДРПОУ: особа не є резидентом України, країна реєстрації: Республіка Сейшельські Острови та іншим особам у володінні (користуванні) яких перебуває вказане нерухоме майно розпоряджатися та користуватися ним, яке обґрунтовувалося тим, що накладення арешту на вказане майно необхідно з метою збереження речових доказів, оскільки вказане майно є доказом злочину, об`єктом кримінально-протиправних дій, набутий кримінально протиправним шляхом та отриманий юридичною особою - компанією «Амітел Холдінг Лімітед» внаслідок вчинення невстановленими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388 ,ч. 4 ст. 190 КК України

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.10.2017 року клопотання прокурора було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_7 та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, про необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні прокурора майно з метою збереження речових доказів та накладення на нього арешту сприятиме меті кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч викладеним у апеляційній скарзі доводам, встановив належні правові підстави, передбачені ч. ч. 1, 3, 10 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на нежитлову будівлю з влаштуванням паркінгу, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , з забороною власнику, володільцю майна права відчуження, розпорядження та користування нею, оскільки вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Крім того, при накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Разом з тим, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на нежитлову будівлю з влаштуванням паркінгу, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Вказане спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності правової підстави накладення арешту на зазначене у клопотанні прокурора майно, відсутності причетності даного майна до кримінального правопорушення, розслідування якого проводить Головна військова прокуратура Генеральної прокуратури України, можливість його використання, як доказу у кримінальному провадженні, відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням чи наявність неправомірної вигоди, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також неврахування наслідків арешту майна для третіх осіб.
Отже, на думку колегії суддів, арешт нежитлової будівлі з влаштуванням паркінгу, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , з забороною власнику, володільцю майна права відчуження, розпорядження та користування нею є співрозмірний з потребами кримінального провадження та необхідний з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, де слідчим суддею і будуть ретельно перевірені їх доводи та надана оцінка матеріалам, долученим до клопотання.
Викладені у апеляційній скарзі представника власника майна доводи в частині порушення слідчим суддею при розгляді клопотання норм кримінального процесуального закону України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді є непереконливими, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя суду першої інстанції правомірно наклав арешт на нежитлову будівлю з влаштуванням паркінгу, яка розташована за адресою м. Київ, провулок Рильський, буд 4, з забороною власнику, володільцю майна права відчуження, розпорядження та користування нею, а також заборонивши компанії «Амітел Холдінг Лімітед» (AMITIEL HOLDING LIMITED), ОСОБА_8 та іншим особам у володінні (користуванні) яких перебуває вказане нерухоме майно розпоряджатися та користуватися ним, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: тимчасово, до скасування в порядку, передбаченому КПК України, позбавлено власника, володільця майна права відчуження, розпорядження та користування нежитловою будівлею з влаштуванням паркингу, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 загальною площею нежитлової будівлі 6124,40 кв. м.; заборонено компанії «Амітел Холдінг Лімітед» (AMITIEL HOLDING LIMITED), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина відсутності коду ЄДРПОУ: особа не є резидентом України, країна реєстрації: Республіка Сейшельські Острови та іншим особам у володінні (користуванні) яких перебуває вказане нерухоме майно розпоряджатися та користуватися ним, залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3