Справа № 299/2227/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.01.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 / головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, а саме: на дві металеві бочки об`ємом 200 л кожна; запірну арматуру (кран металевий) діаметром 32 мм з металевою заглушкою; зішкріб та змиви з внутрішньої сторони, зішкріб з димоходу бочки № 1, а також зішкріб та змиви з внутрішньої сторони, зішкріб з димоходу бочки № 2, упаковані в пакети експертної служби МВС України, яке було заявлене в рамках кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України, а саме за фактом несанкціонованого відбору природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду місця події - території дворогосподарства та приміщення будинку АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено майно, з яким необхідно провести ряд слідчих дій та судових експертиз.
Слідчий суддя прийняте рішення обґрунтував тим, що у клопотанні слідчим не викладено та при його розгляді не доведено наявність підстав чи підозр вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, а те майно ( предмети), що було вилучене 22.11.2017 року, має значення доказу суспільно небезпечного діяння у кримінальному провадженні, у якому проводиться досудове розслідування обставин події, що відбулася 20.03.2017 року. Одночасно слідчий суддя вказав, що змиви та зішкріби з вилучених бочок не мають ознак речей, тобто, предметів, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, а, отже, не вважаються майном, а тому підстави для їх арешту також відсутні.
В апеляцій скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, а викладені в ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Вказує, що в своєму рішенні слідчий суддя припустився суджень, якими фактично констатував відсутність події та складу правопорушення, що у відповідності до вимог ст. 284 КПК України є неприпустимим. На думку апелянта наразі наявні всі підстави для накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні слідчого. Обґрунтовує тим, що у провадженні органу досудового розслідування перебуває кримінальне провадження за фактом несанкціонованого відбору природного газу. Під час огляду місця події було виявлено дві металеві бочки, які пристосовані для спалювання палива, а також запірну арматуру (металевий кран), який перебував на газопроводі вводі, що знаходився у дворогоподарстві. З наведених підстав у слідства виникла необхідність у проведенні відповідних експертиз щодо вказаного майна з метою встановлення причетності його до кримінального провадження, у зв`язку з цим воно підлягає арешту. Не зважаючи на це, слідчий суддя безпідставно та необґрунтовано відмовив у накладенні арешту.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Слідчий суддя правильно в ухвалі вказав, що вилучені з місця огляду події предмети можуть мати значення речових доказів, однак не мають значення майна, яке в силу ст. 170 КПК України може бути арештоване, з чим і погоджується апеляційний суд.
Слідчий суддя правильно констатував у своєму рішенні, що порушуючи питання про накладення арешут на майно, орган слідства не вказав які ознаки кримінального правопорушення встановлені і що те майно, тобто предмети, вилучені з місця проведення огляду, є доказами суспільно небезпечного діяння в контексті ч.1 ст. 192 КК України та мають значення доказів відносно обставин події, яка відбулася 20.03.2017.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберігли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Доказів того, що вилучені предмети є речовими доказами, у клопотанні не зазначено і до матеріалів не додано. При цьому, убачається, що слідчий суддя своєю ухвалою від 24.11.2017 в порядку ч. 3 ст. 172 КПК України надавав можливість подати клопотання у відповідності до вимог ст. 171 КПК України.
З наведених підстав також не заслуговують на увагу твердження апелянта, що слідчий суддя у своєму рішенні констатував відсутність події та складу правопорушення.
В апеляційній інстанції апелянт не міг навести обгрунтування того, які обставини перешкоджають проведенню відповідних експертиз відносно вилучених предметів, як і не подані ним інші докази в підтримання клопотання.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді та вважає, що ухвала прийнята з дотриманням вимог КПК України, підстав для її скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд ,
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: