Дата документу Справа № 333/6602/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/6602/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1407/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новомиколаївка Скадовського району Херсонської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, кий зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції із Запорізьким слідчим ізолятором),

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_9 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 червня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання постановлено обраховувати з моменту фактичного його затримання з 16 листопада 2016 року, зараховано у строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 16 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

Цим же вироком засуджено і ОСОБА_7 , однак даний вирок відносно нього не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, судом не переглядається.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, у момент дачі показань потерпілим, прокурор здійснював психологічний та моральний тиск. Також зазначає, що свою вину він не оскаржує, однак телефону у потерпілого він не забирав, а все сталося через непорозуміння. Умислу на викрадення вказаного телефону у нього не було, а собі в карман вказаний телефон він поклав автоматично, після того як з нього дзвонив з дозволу потерпілого.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 просить вищевказаний вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 змінити та застосувати ст.ст.69, 75 КК України. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який свою вину визнав повністю, суд першої інстанції мав можливість застосувати до останнього положення вищевказаних статей.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.

16 листопада 2016 року приблизно о 03-30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля буд.1 по пр.Соборному в м.Запоріжжя, діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно, із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , який наніс ОСОБА_11 один удар рукою в область обличчя, в результаті чого останній впав на асфальтове покриття. Далі ОСОБА_6 , знаходячись біля потерпілого, дістав з лівої кишені куртки належний останньому мобільний телефон «Самсунг» в корпусі чорного кольору, вартістю 300 грн, в якому знаходились сім картка оператора мобільного зв`язку «МТС», карта пам`яті об`ємом 8 Гб, та таким чином заволодів ним. У цей час ОСОБА_7 наносив удари ногами по тілу потерпілого ОСОБА_11 та шляхом ривка заволодів сумкою чорного кольору вартістю 350 грн, яка в цей час перебувала на правому плечі потерпілого, та в якій знаходилось майно останнього. Також ОСОБА_7 підняв з підлоги шапку, яка належала потерпілому, та разом з ОСОБА_6 покинули місце вчинення злочину.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_10 , які також підтримали вказані апеляційні скарги, крім того обвинувачені просили застосувати положення ч.5 ст.72 КК України до набрання вироком законної сили; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг і вважала вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, вказаних у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що приблизно в середині листопада 2016 року, у нічний час, в кафе біля вокзалу «Запоріжжя 1», він та ОСОБА_7 , перебували у стані алкогольного сп`яніння і познайомились з ОСОБА_11 , з яким утрьох вживали пиво. Він неодноразово просив у ОСОБА_11 дати йому можливість скористатися його мобільним телефоном для здійснення дзвінка, кожен раз повертаючи його. В черговий раз також попросив у ОСОБА_11 мобільний телефон, проте, здійснивши дзвінок, його не повернув. Також зазначив, що дійсно наніс удар рукою ОСОБА_11 в область обличчя. Що було далі, він не пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Проте, суд обґрунтовано вказав у вироку, що вина ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується наданими у судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який зазначив, що 16 листопада 2016 року, приблизно о 03-30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля вокзалу «Запоріжжя-1 у кафе, познайомився з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , всі у трьох вони вживали пиво. ОСОБА_6 неодноразово просив у нього мобільний телефон для дзвінка. Коли вони вийшли на вулицю, неподалік від магазину «Ельдорадо», ОСОБА_6 наніс йому один удар рукою в область обличчя, в результаті чого він впав на землю. Далі, ОСОБА_6 дістав з кишені його куртки належний йому мобільний телефон.

Вказані показання потерпілого узгоджуються і з дослідженими судом письмовими доказами у кримінальному провадженні, а саме: з відомостями з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 16 листопада 2016 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 , в присутності понятих, впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка відкрито заволоділа його мобільним телефоном, іншим майном, грошовими коштами в сумі 800 грн, при цьому наніс йому тілесні ушкодження.

Окрім цього, показання обвинуваченого ОСОБА_7 , які надані ним у судовому засіданні під час розгляду даного кримінального провадження, повністю викривають ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції належним чином проаналізував досліджені докази, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що у своїй сукупності вони підтверджують вину ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що він вказаного злочину фактично не вчиняв, а все сталося через непорозуміння, є безпідставними, та повністю спростовуються вищевказаними доказами.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статі Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий, в т.ч. за аналогічне правопорушення, ступінь його вини, а також те, що останній визнав свою вину, розкаявся, шкода потерпілому частково відшкодована.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.186 КК України, але на мінімальний строк, та вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , правильність вищевказаний висновків суду першої інстанції не спростовують, обставини, на які останні посилаються, фактично були враховані судом при призначенні покарання.

Підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання, як і для звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів не вбачає.

Період попереднього ув`язнення обох обвинувачених судом зарахований з дотриманням положень ст.72 КК України.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 червня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.186 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4