Провадження № 11-сс/792/499/17
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року про продовження строку тримання під вартою,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року задоволено клопотання слідчої спеціальної поліції СУ ГУНП в Хмельницькій області майора поліції ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 357 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Томськ Російської Федерації, росіянина, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , маючого на утриманні неповнолітню дочку, малолітнього сина, раніше судимого,
та продовжено йому строк тримання під вартою до 20 грудня 2017 року включно.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 12 грудня 2017 року вручено обвинувальний акт, відповідно до якого останній обвинувачується у тому, що він 20 квітня 2017 року, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , усно, погрожуючи вбивством, висунув ОСОБА_10 , яка працювала барменом у його більярдному клубі, який розташований по АДРЕСА_3 , незаконну вимогу передати йому грошові кошти в сумі 40 000 грн. Сприймаючи погрози ОСОБА_8 , як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, ОСОБА_10 вимушено дала згоду на передачу коштів останньому, при цьому внаслідок тривалого психологічного тиску, написала розписку про боргові зобов`язання.

Окрім того, ОСОБА_8 , попередньо вчинивши злочин, передбачений ч. 2 ст. 189 КК України, наприкінці квітня 2017 року, перебуваючи у приміщенні пункту розповсюдження державних лотерей у будівлі більярдного клубу по АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, з корисливих мотивів, з метою відкритого заволодіння майном ОСОБА_10 , шляхом вільного доступу, протиправно викрав з рук останньої мобільний телефон «Lenovo», моделі «К10а40», вартістю 1260 грн. 83 коп., чим завдав їй майнової шкоди у вказаному розмірі.

Тоді ж, у томі ж місці, ОСОБА_8 за допомогою власної фізичної сили протиправно вилучив з рук ОСОБА_10 паспорт громадянина України на її ім`я, не маючи на меті повертати даний паспорт та бажаючи використати його для спонукання останньої виконати попередньо висловлену ним незаконну вимогу передати грошові кошти в сумі 40 000 грн.

ОСОБА_8 , розуміючи, що ОСОБА_10 перебуває в матеріальній залежності від нього, переймається хворобою матері, тобто перебуває в уразливому соціальному стані, всередині квітня 2017 року, вирішив змусити її працювати впродовж певного строку у Республіці Польща, а зароблені нею кошти незаконним чином звернути на свою користь.

З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_8 вирішив залучити до вчинення злочину свого знайомого ОСОБА_11 .

Надалі, ОСОБА_11 , діючи за погодженням із ОСОБА_8 , у телефонній розмові наказав ОСОБА_10 прибути 02.06.2017 року до Славутського районного сектору УДМС в Хмельницькій області для оформлення документів на отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

В подальшому, 2 червня 2017 року, виконуючи наказ ОСОБА_11 , ОСОБА_10 прибула до Славутського районного сектору УДМС в Хмельницькій області, де написала заяву про надання платної послуги з оформлення та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

14 липня 2017 року о 13 год. 30 хв., ОСОБА_11 , маючи на меті незаконно заволодіти паспортом ОСОБА_10 з метою контролю над її переміщенням до Республіки Польща, прибув до службового кабінету № 4 Славутського районного сектору УДМС в Хмельницькій області, особисто отримав від провідного спеціаліста УДМС в Хмельницькій області ОСОБА_12 паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , замість самої ОСОБА_10

19 серпня 2017 року близько 10 год. 19 хв., ОСОБА_11 за грошові кошти, надані ОСОБА_8 , здійснив у м. Славута Хмельницької області медичне страхування ОСОБА_10 , придбав проїзний документ №1 на ім`я ОСОБА_10 на рейсовий автобус марки EOS д.н.з. НОМЕР_2 сполученням м. Кам`янець - Подільський (Україна) - м. Лодзь (Республіка Польща).

19 серпня 2017 року о 23 год. 20 хв., під час переміщення ОСОБА_10 з м. Славута Хмельницької області до м. Радом Республіки Польща, при перевірці паспортів під час проходження прикордонного контролю на міжнародному автомобільному пропускному пункті «Ягодин» у с. Старовойтово Любомльського району Волинської області для перетину кордону України, протиправні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_11 було припинено співробітниками правоохоронних органів.

Окрім того, ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та спосіб, переслідуючи мету незаконного носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу умисно придбав бойовий ніж «Ka-Bar». Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, розмістив придбаний ніж у підлокітнику між переднім пасажирським та водійським сидіннями свого автомобіля «Ford Kuga Trend», державний номерний знак НОМЕР_3 , та транспортував його таким чином до 19 серпня 2017 року, а саме до моменту обшуку вказаного автомобіля.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2017 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 жовтня 2017 року.

Ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2017 року та від 17 листопада 2017 року, які залишені без змін ухвалами Апеляційного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2017 року та 29 листопада 2017 року відповідно, ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 17 грудня 2017 року включно.

Постановою заступника прокурора Хмельницької області від 14 листопада 2017 року строк досудового розслідування продовжено до чотирьох місяців до 20 грудня 2017 року.

13 грудня 2017 року слідча спеціальної поліції СУ ГУНП в Хмельницькій області майор поліції ОСОБА_9 звернулась до суду з клопотанням, яке погоджене із прокурором відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 . В його обґрунтування зазначила, що строк тримання підозрюваного під вартою закінчується 17 грудня 2017 року, при цьому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали та продовжують існувати, до яких відносяться можливість: переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, сховання або спотворення речей та документів, що мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, незаконного впливу на свідків, іншого підозрюваного у вказаному провадженні, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Постановляючи ухвалу про продовження строку тримання під вартою, суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжкого. На даний момент наявні відповідні ризики передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшились та виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою. При цьому, наявність у ОСОБА_8 сім`ї, дітей на утриманні, постійного місця проживання та роботи, в даному випадку не є визначальним і таким, що б давало можливість обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. А тому, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляд особистого зобов`язання або домашнього арешту. Ухвалу вважає незаконною та необґрунтованою.

Слідчий суддя не врахував, що клопотання про продовження строків тримання під вартою не відповідає вимогам п. 3 статті 199 КПК України, оскільки воно не містить викладу обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Всупереч вимогам статті 184 КПК України у клопотанні відсутні обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В порушення вимог ч. 2, ч. 3 ст. 184 КПК України ОСОБА_8 не вручено за три години до початку розгляду копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, а його захиснику копії матеріалів, доданих до клопотання, а також підтвердження того, що обвинуваченому вручено зазначені документи.

Поза увагою суду залишилось те, що у клопотанні не зазначено про наявність будь-яких ризиків, окрім тяжкості злочину та необхідності проведення слідчих дій. Клопотання не містить інформації про докази, які відкрив захист в порядку ст. 290 КПК України та які спростовують обґрунтованість висунутої раніше підозри.

Слідчий суддя не врахував позицію Європейського суду з прав людини про те, що: до вирішення питання про винність особи, тримання під вартою не має бути загальним правилом; якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин; а також має застосовуватись презумпція на користь звільнення, враховуючи те, що тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе держава, а будь-які обставини щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Калашников проти Росії» від 15.07.2002 року зазначено, що суд має виходити з презумпції залишення підозрюваного на волі.

Поза увагою суду залишились положення ст. 5 Конвенції, згідно яких забороняється переміщати тягар доведення необхідності звільнення на особу, щодо якої вирішується питання про позбавлення її свободи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, з посиланням на зазначені в ній доводи, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 12 грудня 2017 року слідчою складено обвинувальний акт, який затверджено прокурором, відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000153 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 357 КК України.

Того ж дня, 12 грудня 2017 року копії даного обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування отримали ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7

15 грудня 2017 року в порядку ст. 291 КПК України обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000153 направлено для розгляд до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який продовжено ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2017 року, спливає 17 грудня 2017 року, тобто у вихідний день (неділю).

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України визначено, що строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ст.199 КПК України слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою за умови, що прокурор, слідчий доведуть існування заявлених ними ризиків, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження його строку має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

У судових засіданнях, як суду першої інстанції, так і апеляційного суду під час перегляду даного провадження прокурор довів, що застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, про що просить у своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як встановлено колегією суддів, слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчої про продовження строку тримання під вартою дотримано вимоги ст. 199 КПК України щодо з`ясування всіх обставин, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. При цьому, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, врахував, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено.

Продовжений слідчим суддею строк тримання ОСОБА_8 під вартою до 20 грудня 2017 року не виходить за межі строку досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що дане продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 є виправданим, оскільки на теперішній час обвинувальний акт передано до суду, а тому розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке загрожує у разі визнання його винним в інкримінованих злочинах, останній, перебуваючи на волі, намагатиметься вчиняти дії аби уникнути покарання. До того ж, обвинувальний акт направлено до суду лише 15.12.2017 року (п`ятниця), строк тримання під вартою закінчується 17.12.2017 року (неділя). При цьому, відповідно до вимог ст.ст. 314, 315 КПК України, суд першої інстанції не матиме змоги провести підготовче судове засідання до 17.12.2017 року та вирішити питання про продовження, зміну чи скасування запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого. Тобто, збільшується ймовірність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні слідчої та які в сукупності виправдовують подальше тримання ОСОБА_8 під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що клопотання про продовження строків тримання під вартою не відповідає вимогам п. 3 статті 199 КПК України, оскільки воно не містить викладу обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються змістом цього клопотання та оскаржуваної ухвали.

Посилання апелянта на те, що всупереч вимогам статті 184 КПК України у клопотанні відсутні обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є безпідставним.

Так, слідчою зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких є особливо тяжким та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі. Перебуваючи на волі ОСОБА_8 може переслідувати мету уникнення відповідальності за вчиненні кримінальні правопорушення, внаслідок чого існує ймовірність, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу, іншого обвинуваченого у вказаному кримінальному провадженні. При цьому вказано, що дані обставини є достатніми для продовження застосування саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки інші, більш мякі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків. Застосування до останнього запобіжного заходу не повязаного з триманням під вартою не забезпечить його належну поведінку.

При цьому, слідчим суддею та колегією суддів апеляційного суду, в силу вимог ст. 199 КПК України, здійснено перевірку обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, які виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою та обставин, що виправдовують подальше тримання його під вартою.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 не вручено за три години до початку розгляду копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, а його захиснику копії матеріалів, доданих до клопотання, а також підтвердження того, що обвинуваченому вручено зазначені документи не є безаперечною підставою для скасування ухвали слідчого судді та зміни запобідного заходу обвинуваченому. Натомість, захисник не був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами судового провадження, а також заявити клопотання про видачу йому копій матеріалів, доданих до клопотання.

Твердження про те, що клопотання не містить інформації про докази, які відкрив захист в порядку ст. 290 КПК України та які спростовують обґрунтованість висунутої раніше підозри, на увагу не заслуговує з наступних підстав.

Відповідно до ст. 290 КПК України сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Тобто, докази, які відкритті стороною захисту будуть оціненні судом під час розгляду кримінального провадження по суті, а не під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого. Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що слідчий суддя не врахував при розгляді клопотання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калашников проти Росії» від 15.07.2002 року, де зазначено, що суд має виходити з презумпції залишення підозрюваного на волі, є безпідставним, оскільки у даному випадку вирішувалось питання не про обрання запобіжного заходу, а про продовження раніше обраного.

Доводи апелянта про не врахування слідчим суддею позиції Європейського суду з прав людини про те, що: до вирішення питання про винність особи, тримання під вартою не має бути загальним правилом; якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин; а також має застосовуватись презумпція на користь звільнення, враховуючи те, що тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе держава, а будь-які обставини щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення, у даному випадку, є необґрунтованими. Так, слідчим суддею та колегією суддів апеляційного суду зазначені стороною захисту обставини перевірялись відповідно до вимог КПК України. До того ж, слід зазначити, що продовження строку запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Посилання апелянта на те, що поза увагою суду залишились положення ст. 5 Конвенції, згідно яких забороняється переміщати тягар доведення необхідності звільнення на особу, щодо якої вирішується питання про позбавлення її свободи, не ґрунтуються на змісті оскаржуваної ухвали та вимогах чинного кримінального процесуального законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зазначені у клопотанні слідчого обставини виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 20 грудня 2017 року, а тому ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст.407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування до 20 грудня 2017 року включно залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2