АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/628/18 Справа № 208/260/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 05 січня 2017 року, за апеляційною скаргою процесуального керівника - прокурора відділу Прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 січня 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 січня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 05 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повернено прокурору. Крім того, обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 березня 2018 року.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції посилався на те, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини провадження знаходяться у суперечності із формулюванням обвинувачення. Так, всупереч вимогам закону, зазначені в обвинувальному акті обставини настання смерті ОСОБА_10 не відповідають пред`явленому обвинуваченню, оскільки останнє не містить дати та часу настання смерті потерпілої. Окрім того, зазначених відомостей обвинувальний акт також не містить й в частині пред`явленого обвинувачення за епізодом смерті потерпілої ОСОБА_11 . Вказані обставини, на переконання суду, унеможливлюють призначення справи до розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на формальність підстав для повернення обвинувального акту. На переконання прокурора, посилання суду на відсутність в обвинувальному акті дати та часу настання смерті потерпілих в силу вимог ст. 291 КПК України не може бути законною підставою для повернення обвинувального акту. Разом з тим, встановлені судом суперечності прокурор вважає необґрунтованими, оскільки останні не відповідають відомостям, зазначеним в обвинувальному акті, а також у реєстрі матеріалів досудового розслідування. Прокурор зазначає, що в обвинувальному акті були викладені фактичні обставини, які були встановлені під час досудового слідства та сформульовано обвинувачення, а згідно з вимогами ч. 1 ст. 338 КПК України, прокурор не позбавлений права його змінити.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, позицію обвинуваченого та потерпілого, які кожен окремо покладались на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.3 ч. ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.91, п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Так, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 зазначено суперечливі дані про час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , а також не зазначено часу настання смерті потерплих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які прокурор вважає встановленими, оскільки такі дані мають важливе значення для кваліфікації діяння обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України, що йому інкриміновано.

У зв`язку з зазначеним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відсутність в обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення, що висунуте ОСОБА_7 свідчить про його неконкретність, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення і, безперечно, порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п.«с» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, колегія суддів приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають призначенню судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 у суді першої інстанції.

Не беруться до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про можливість усунення зазначених порушень відповідно до ч. 1 ст. 338 КПК України шляхом змінити обвинувачення, оскільки прокурор має на це право, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, а не для усунення виявлених порушень під час досудового розслідування, що само по собі є порушенням прав обвинуваченого, про що зазначено вище.

За таких обставин, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, а тому, не вбачає підстав для її задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу процесуального керівника - прокурора відділу Прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 січня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 05 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повернено прокурору, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: