11.09.2017
єдиний унікальний номер справи 531/969/17
номер провадження 1-кп/531/131/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2017 року місто Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000444, відомості про яке внесено до ЄРДР 14.07.2017, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11 вересня 2017 року до суду надійшов обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку щодо можливості призначення судового розгляду зазначеного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.

Потерпілий, обвинувачений, захисник не заперечували проти призначення провадження до судового розгляду.

Заслухавши думку сторін, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, виходячи з наступного.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності, підстав для закриття провадження або повернення кримінального провадження прокурору не встановлено.

Обвинувачений отримав обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування своєчасно, що підтверджується розписками.

Суд вважає за необхідне здійснювати судовий розгляд у відкритому судовому засіданні через відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 27 КПК України.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про можливість призначити судовий розгляд, про час та місце судового засідання повідомити учасників кримінального провадження.

Суд також вважає необхідним відповідно до положень ст.314-1 КПК Україниза клопотанням прокурора зобов`язати орган пробації скласти досудову доповідь з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує ОСОБА_5 як особу, що обвинувачується у вчинені злочину невеликої тяжкості, для врахування при призначенні міри покарання у випадку прийняття обвинувального судового рішення.
Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, яке мотивовано тим, що 12.09.2017 о 4-15 год. закінчується строк тримання обвинуваченого під вартою, однак на цей час не зменшились ризики переховування ОСОБА_5 від суду, незаконного впливу на свідків, які хоча вже допитані, але у суді можуть змінити покази під впливом обвинуваченого, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вислухавши думку потерпілого, який підтримав прокурора, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи відсутніми ризики, на які посилається прокурор, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Ухвалою слідчого судді Чутівського районного суду Полтавської області від 14.07.2017 застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 12.09.2017 4-50 год. Підставою застосування тримання під вартою зазначено обґрунтована підозра у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, ризики переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.
У підготовчому судовому засіданні стороною обвинувачення доведено наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки є підстави вважати, що обвинувачений, з метою зміни показів свідками безпосередньо в суді, може незаконно впливати на свідків, зокрема свідка ОСОБА_7 , з якою він підтримує тісні стосунки.

Разом з тим, стороною обвинувачення не надано суду доказів на підтвердження ризику, що обвинувачений ухилиться від суду. Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання до двох років позбавлення волі, з огляду на те, що обвинувачений не судимий, а також на відсутність інших даних на підтвердження можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає не доведеним зазначений ризик.

Клопотання прокурора також містить посилання на ризик вчинити інше кримінальне правопорушення. Водночас мотивування цього ризику відсутнє. При застосуванні запобіжного заходу слідчим суддею цей ризик не фіксувався. Під час підготовчого провадження докази на підтвердження цього ризику не надані.

Таким чином, стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою щодо обвинуваченого, оскільки з наведених у клопотанні ризиків обґрунтованим є лише один.

З огляду на викладене, суд вважає, що подальше тримання обвинуваченого під вартою не є виправданим у розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Даного висновку суд доходить з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» від 14.10.2010 року заява №38717/04, яке підлягає застосуванню на території України, так як Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є частиною національного законодавства.

Стверджуючи порушення підпункту «с» пункту статті 5 Конвенції, Європейський суд з прав людини зазначив, «…що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції…Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції … Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи … Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), № 65559/01, пункт 74, від 27 лютого 2007 року). Таким чином, Суд вважає, що тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), № 11036/03, пункт 55, ECHR 2008-... (витяги)).»

Враховуючи характер та невелику тяжкість кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_5 обвинувачується, дані про його особу, який не працює, не судимий, має постійне місце проживання, суд доходить висновку, що з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження до обвинуваченого доцільне застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що забезпечить належне виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання наведеному ризику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-315 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Судовий розгляд кримінального провадження №0000444, відомості про яке внесено до ЄРДР 14.07.2017, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, призначити у відкритому судовому засіданні у судовій залі Карлівського районного суду Полтавської області на 10-00 годину 21 вересня 2017 року.

Зобов`язати Карлівський районний відділ з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України скласти досудову доповідь за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , який проживає у АДРЕСА_1 , з урахуванням відомостей, отриманих від Карлівського ВП ГУНП в Полтавської області, та надати суду до 21 вересня 2017 року.
Змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арештстроком на два місяці до 11 листопада 2017 року, заборонивши йому цілодобово залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно в судовій залі.

Розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово.

Про час та місце судового засідання повідомити прокурора, потерпілого, обвинуваченого, захисника, викликати свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 У