Ухвала
Іменем України
21 березня 2018 року

м. Київ
Справа № 766/13376/16-к

Провадження № 51-4847ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Суть питання
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 04 вересня 2017 року, який залишений без змін ухвалою апеляційного суду
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Садовому Білозерського району Херсонської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 1 ст. 191 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за те, що він, перебуваючи на посаді юриста у ПП ВКФ «АкваТерм» (наказ № 33-к від 23.06.2015 року), яке розташоване за адресою: вул. Клари Цеткін, 19 у м. Херсоні, 27 серпня 2015 року в денний час доби, виконуючи на підставі усної домовленості обов`язки менеджера з продажу товарів, таким чином будучи особою, зобов`язаною забезпечувати збереження товарів та грошових коштів, виїхав за адресою АДРЕСА_3 , де згідно видаткової накладної №РН-50.0086 від 27 серпня 2015 року, відвантажив замовнику ПП ОСОБА_5 товар, за який отримав гроші у сумі 9 751 грн., які в подальшому привласнив, тим самим, завдавши збитків ПП ВКФ «АкваТерм» на вказану суму.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор вказує, що апеляційний суд у своєму рішенні не зазначив достатніх мотивів та підстав, якими він керувався, визнаючи апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, належним чином не перевірив та не спростував наведені у ній доводи щодо безпідставного не призначення судом першої інстанції ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, або займатися певною діяльністю, оскільки не призначення такого додаткового покарання не буде достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів. Ухвала апеляційного суду, на думку прокурора, не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Встановлені обставини та мотиви Суду
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин встановлених і перевірених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 191 КК, колегія суддів Верховного Суду не перевіряла, оскільки законність і обґрунтованість судових рішень в цій частині прокурором не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

При визначенні виду та розміру призначеного ОСОБА_4 покарання місцевий суд, згідно вказаною вимогою кримінального закону врахував: ступінь тяжкості та обставини вчиненого ним злочину; дані про його особу, а саме: що він раніше не судимий, позитивно характеризується; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування заподіяного збитку, та відсутність обставин, що його обтяжують.
З урахуванням наведеного, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_4 основного покарання, наближеного до мінімального, передбаченого санкцією статті, за якою його засуджено.Своє рішення суд в цій частині належним чином мотивував.
З долученої копії ухвали апеляційного суду вбачається, що, не погоджуючись із вироком місцевого суду, прокурор в своїй апеляційній скарзі наводив доводи щодо неправильного застосуванням місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного ОСОБА_4 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок м`якості, через не призначення додаткового покарання, які за своїм змістом аналогічна його доводам, викладеним у касаційній скарзі.
Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку, ретельно перевірив усі посилання й доводи, викладені прокурором в апеляційній скарзі, вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши аргументи та підстави для прийняття такого рішення.
Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність достатніх підстав для призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із збереженням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями.
В обґрунтування свого висновку, апеляційний суд вмотивовано зазначив, що ОСОБА_4 обіймав посаду юриста ПП ВКФ «АкваТерм», і згідно своєї посадової інструкції його посада не була пов`язана із збереженням та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями. Крім того, питання про призначення додаткового покарання за ч. 1 ст. 191 КК(за якою засуджено ОСОБА_4 )є правом суду, а не обов`язком, оскільки таке покарання є факультативним.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК, є законною та вмотивованою.

З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо призначення ОСОБА_4 основного покарання і не призначення додаткового, відповідають загальним вимогам, встановленим кримінальним законом. Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а тому підстав вважати його явно несправедливим внаслідок м`якості, через не призначення засудженому додаткового покарання, колегія суддів не вбачає.
У касаційній скарзі прокурора відсутні достатні та переконливі доводи щодо невідповідності ухвали апеляційного суду вимогам закону, які б спростовували вказані висновки суду апеляційної інстанції та давали б підстави визнати призначене засудженому ОСОБА_4 покарання явно несправедливим.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги прокурора немає, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3