В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0011240 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Нова Прага, Олександріївського р-ну, Кіровоградської обл., українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 09.08.2017 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, рухаючись на власному автомобілі по вул. Райдужній, в м. Києві, зупинився та погодився підвезти раніше невідому ОСОБА_6 до будинку АДРЕСА_3 .

Того ж дня, приблизно о 23 годині 45 хвилин, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Бойченка 14, біля третього під`їзду, у ОСОБА_3 виник умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_3 штовхнув ОСОБА_6 та вирвав з її рук жіночу сумку, яка матеріальної цінності для останньої не представляє, в якій знаходились грошові кошти в сумі 400 гривень, мобільний телефон марки «LG D 285», вартістю 2500 гривень, всередині якого знаходилась сім карта мобільного оператора «Lifecell», яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, без грошових коштів на рахунку.

Після чого, не реагуючи на прохання потерпілої ОСОБА_6 повернути належне останній майно, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2900 гривень 00 копійок.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 09.08.2017 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, він рухався на власному автомобілі по вул. Райдужній, в м. Києві, зупинившись погодився підвезти потерпілу ОСОБА_6 до будинку АДРЕСА_3 . Коли вони приїхали за вказаною адресою, він штовхнув потерпілу, а з її рук вирвав жіночу сумку, всередині якої знаходились мобільний телефон та грошові кошти. Потерпіла прохала повернути сумку але він не повернувши майно поїхав у власних справах.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у відкритому викраденні чужого майна /грабіж/, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.186 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у мінімальних межах визначених санкцією ч.1 ст.186 КК України.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 850 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обрано.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, мобільний телефон «LG D 285» залишити у володіння власника ОСОБА_6 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.
Суддя: