Справа № 635/1805/15-к
Провадження № 1-кс/635/56/2018
У Х В А Л А
15 січня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю скаржника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 28 липня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005701 від 27 листопада 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -
в с т а н о в и в:
10 січня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до Харківського районного суду Харківської області із скаргою на постанову слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 28 липня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005701 від 27 листопада 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, в якій скаржник просить скасувати постанову слідчого від 28 липня 2017 року про закриття кримінального провадження.
В судовому засіданні особа, яка подала скаргу - ОСОБА_3 , підтримала скаргу та просила скасувати постанову слідчого
Слідчий Харківського ВП ГУНП в Харківській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, його неявка відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Вивчивши та дослідивши матеріали скарги і кримінального провадження за №0005701 від 27 листопада 2013 року, вважаю скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Пункт 2 частини 1 статті 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Відповідно до ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Так, Європейський суду з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").
Постановою слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 28 липня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005701 від 27 листопада 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови слідчим не приведено достатніх підстав, за яких він прийшов до висновку про відсутність в діянні складу кримінальних правопорушень, щоб свідчило б про обґрунтованість прийнятого рішення згідно з вимогами ст. 110 КПК.
Разом з тим, ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 30.12.2016 у даному кримінальному провадженні вже було скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження, однак жодних слідчий дій після постановлення відповідної ухвали слідчим не було виконано, окрім надання доручення, яке належним чином виконано не було. Відтак, приведене вказує, що органом досудового розслідування у повній мірі не перевірені обставини справи, не надана належна оцінка всім уже встановленим обставинам у справі.
Між тим, в постанові слідчого зазначено, що в ході досудового розслідування встановити осіб, які б могли дати свідчення про умисне спричинення ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень не представилось можливим, тоді як далі в даній постанові слідчим вказується, що згідно вимог чинного законодавства необережне спричинення легких тілесних ушкоджень до категорії злочинів не відноситься. Приведені вище обставини мають суперечливий характер, а слідчим не приведено обґрунтування чому саме він прийшов до таких висновків.
З урахування вище наведеного, постанова про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України є невмотивованою та передчасною, міститься виклад суперечливих обставин, а тому згідно ст.307 КПК України наявні підстави для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 28 липня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005701 від 27 листопада 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України задовольнити.
Скасувати постанову слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 28 липня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005701 від 27 листопада 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1