Справа № 215/2486/14-к
1-кс/215/93/14
У Х В А Л А

22.04.2014 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
в складі: слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 щодо визнання не конституційним його утримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2014 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_4 щодо визнання не конституційним його утримання в слідчому ізоляторі в період з 20.07.2012 року по 01.08.2012 року.
В обґрунтування вказує, що 27.08.2012 року постановою Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу під час досудового слідства йому обрано запобіжний захід тримання під вартою на строк до 25.06.2012 року.
19.06.2012 року постановою Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу термін утримання під вартою було подовжено до 20.07.2012 року, у зв`язку з продовженням строку проведення досудового слідства.
20.07.2012 року термін його утримання закінчився, але без будь якого рішення суду він залишився під вартою до 01.08.2012 року, що не відповідає нормам Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а саме «тримання під вартою без відповідного рішення суду у період після закінчення досудового слідства» .
В судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримує, просить визнати не конституційним його утримання в слідчому ізоляторі в період з 20.07.2012 року по 01.08.2012 року.
Представник Криворізької установи виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області звернувся до суду с клопотанням про розгляд скарги без участі їх представника, в своїх письмових запереченнях зазначив, що ОСОБА_4 на законних підставах утримується під вартою. Вказує, що строк тримання ОСОБА_4 під вартою було продовжено лише до 20.07.2012 року, але зазначений строк тримання під вартою обирався на досудовому розслідуванні, у вказаний строк кримінальна справа у відношенні ОСОБА_4 надійшла до Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу, справа розслідувалася та розглядається в порядку КПК 1960 року, тому вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання.
Прокурор в судовому засіданні пояснив, що оскільки справа у відношенні ОСОБА_4 розслідувалася та розглядається відповідно норм КПК України 1960 року, відповідно до яких було необхідно продовжувати строк тримання під вартою лише на досудовому розслідуванні, вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги.
Дослідивши матеріали особової справи, вислухавши прокурора, ОСОБА_4 , суд вважає необхідним в задоволенні клопотання відмовити.
Згідно ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого, знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Слідчій суддя здійснює розгляд питань, які стосуються застосування, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження (у тому числі й запобіжних заходів); нагляд за дотриманням законності в питаннях затримання особи та утримування її під вартою; надання дозволів на вчинення окремих слідчих (розшукових) дій в ході досудового розслідування; розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування; вирішення питань щодо поміщення неповнолітнього у приймальник-розподільник та щодо направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи;
Згідно ст. 156 ч.1,2,9 КПК України 1960 року, тримання під вартою під час досудового розслідування не повинно тривати більше двох місяців. У випадках коли у вказаний строк, розслідування справи закінчити не можливо, строк тримання під вартою може бути продовжений. Подальше продовження зазначеного строку проводиться з урахуванням часу перебування обвинуваченого під вартою до направлення справи до суду.
Відповідно до п.9 перехідних положень КПК України 2012 року, запобіжні заходи, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни.
Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
27.08.2012 року постановою Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу під час досудового слідства ОСОБА_4 обрано запобіжний захід тримання під вартою на строк до 25.06.2012 року.
19.06.2012 року постановою Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу термін утримання під вартою ОСОБА_4 було подовжено до 20.07.2012 року , у зв`язку з продовженням строку проведення досудового слідства.
19.07.2012 року справа направлена до суду, тобто до набрання чинності КПК України (2012), постановою цього ж суду від 01.08.2012 року кримінальну справу у відношенні ОСОБА_4 та інших призначено до розгляду в судовому засіданні та вирішено питання стосовно залишення ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
17.02.2014 року постановою Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу кримінальну справу за звинуваченням ОСОБА_4 та інших направлено прокурору Дніпропетровської області для проведення додаткового розслідування, а міру запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 залишено без зміни.
Таким чином, лише відповідно до норм КПК України 2012 року необхідно при судовому розгляді справи продовжувати строк тримання під вартою, справа у відношенні ОСОБА_4 розглядається в порядку КПК України 1960 року, яке не вимагає при судовому розгляді справи продовжувати підсудним строки тримання під вартою, тому час перебування під вартою ОСОБА_4 в період з 20.07.2012 року по 01.08.2012 року відповідає порядку, встановленого законом, а саме нормам КПК України 1960 року та п.9 Перехідних положень КПК України 2012 року, .
Керуючись ст. 206, 392 КПК України, на підставі ст. 156 КПК України 1960 року, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 щодо визнання не конституційним його утримання в слідчому ізоляторі в період з 20.07.2012 року по 01.08.2012 року.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Суддя: