Ухвала
Іменем України
25 квітня 2018 р.

м. Київ
справа № 193/3/17

провадження № 51-5679ск18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року,

встановив:

вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК) на 1 рік позбавлення волі, частиною 2 статті 307 КК на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі частини 4 статті 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року, покаранням більш суворим, призначеним цим вироком, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з 02 червня 2016 року.

На підставі частини 5 статті 72 КК ОСОБА_4 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту затримання 05 листопада 2015 року по 02 червня 2016 року.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.

На підставі частини 5 статті 72 КК ОСОБА_4 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту затримання 05 листопада 2015 року по день набрання вироком законної сили 27 вересня 2016 року.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 щодо зарахування строку його попереднього ув`язнення у строк покарання.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2017 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року, повернуто останньому, оскільки ним пропущено строк на апеляційне оскарження на вказану ухвалу суду першої інстанції та не порушено питання про поновлення йому зазначеного строку.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року залишено без задоволення, оскільки відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Як вбачається з клопотання, яке за своїм змістом є касаційною скаргою, засуджений ставить вимогу про зарахування строку його попереднього ув`язнення у строк покарання.
Відповідно до частини 2 статті 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Згідно з вимогами пункту 3 частини 3 статті 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Так, касаційна скарга датована 02 квітня 2018 року, тобто поза межами трьохмісячного строку на касаційне оскарження.
Водночас, засуджений не порушує питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.
Таким чином, касаційна скарга підлягає поверненню, оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подає не порушує питання про поновлення цього строку.
На підставі наведеного та керуючись пункту 3 частини 3 статті 429 КПК, суд

постановив:

повернути касаційну скаргу засудженому ОСОБА_4 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3