Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/576/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.12.2017 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника Маловисківського відділу Знам`янської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2017 року, якою стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кіровоград, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні малолітню дитину, зі слів підозрюваного одружений, працює на посаді директора СТОВ «Підлісне», раніше не судимий
застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків передбачених ст.. 194 КПК України
За участю сторін кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_8

захисника-адвоката ОСОБА_9

підозрюваного - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
24 листопада 2017 року до Маловисківського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , який підозрюється в тому, що На початку вересня 2017 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 вирішив викрасти плити перекриття «ПТК» розміром 6м х 1,2 м з будівель належних ВАТ «Птахофабрика «Маловисківська», розташованих за адресою: Кіровоградська область, м. Мала Виска, вул. Щорса, 100.

З цією метою, ОСОБА_7 з початку вересня 2017 року по 26.09.2017 року, із залученням осіб, які не були обізнані в злочинності дій останнього, з території ВАТ «Птахофабрика «Маловисківська», що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Мала Виска, вул. Щорса, 100, переслідуючи корисливий мотив спрямований на особисте збагачення шляхом викрадення бетонних плит перекриття, діючи умисно, демонтував та таємно від оточуючих викрав бетонні плити «ПТК» розміром 6 м х 1,2 м з будівель птахівників № 1, № 2, № 3, № 4 в загальній кількості 250 штук, вартість однієї плити відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 547 від 12.10.2017 року становить 980,87 грн..

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 викрав 250 плит «ПТК» розміром 6 м х 1,2 м, належних потерпілій стороні ВАТ «Птахофабрика «Маловисківська», розпорядившись ними на власний розсуд, тим самим спричинивши матеріальну шкоду, на загальну суму 245217,50 грн..

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за частиною 4 статті 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором не надано доказів про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначених в клопотанні. Слідчому судді не надано жодних обґрунтованих та підтверджених доказів проте, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, крім того ці обставини не спростовано слідчим та прокурором.

Слідчий суддя зазначив, що з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається, що останній вдався лише до загальних фраз про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, при цьому навів факти, які на його думку, підтверджують те, що підозрюваний ухилявся від органів досудового розслідування та був відсутній за його місцем проживання, проте, як було встановлено у судовому засіданні під час розгляду даного клопотання підозрюваний ОСОБА_7 був відсутній за місцем проживання та не з`являвся на виклики до слідчого до повідомлення особисто йому про підозру 04 грудня 2017 року, внаслідок чого, не маючи статусу підозрюваного та жодних обмежень щодо залишення свого місця проживання, мав повне право залишати місце свого проживання та вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами.

Суд визнав, що що матеріали клопотання хоча і містять дані, які вказують на наявність обгрунтованої підозри та ризику передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, однак слідчим та прокурором не доведено підстав, які можуть вказувати на недостатність застовування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки воно не грунтується на вимогах закону і обрання такого запобіжного заходу відносно підозрюваного буде занадто суворим.

В апеляційній скарзі начальник Маловисківського відділу Знам`янської місцевої прокуратури ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою
Зазначає, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження на даний час триває, місцезнаходження викраденого майна не встановлено, та перебуваючи на волі підозрюваний може його знищити.
Слідчим суддею не взято до уваги клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому зазначено, що метою застосування відносно ОСОБА_7 даного виду запобіжного заходу є не лише не законний вплив підозрюваного на потерпілих та свідків або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а й запобігання спробі ухилитися від кримінальної відповідальності.
Підозрюваний ОСОБА_7 умисно ігнорує виклики слідчого, та показує свою недисциплінованість тим самим уникає від слідства з метою не притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину у вчиненні якого він підозрюється.
Досудове розслідування вказаного кримінального провадження було зупинене 30.11.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст. 280 КПК України, у зв`язку із переховуванням підозрюваного від органів слідства, проте продовжували вживатися заходи направлені на встановленні місцезнаходження підозрюваного та останнього оголошено в розшук.
Лише 04.12.2017 року підозрюваний ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції.
Підозрюваний ОСОБА_7 ухилявся та може ухилятися від органу досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків та потерпілого.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_9 , які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя, застосував до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт на строк два місяці, обґрунтовано зазначив у своїй ухвалі про те, що достатніх підстав для обрання підозрюваній виняткового запобіжного заходу у вигляді взяття під варту немає, оскільки слідчий у своєму клопотанні вдався лише до загальних фраз про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, при цьому навів факти, які на його думку, підтверджують те, що підозрюваний ухилявся від органів досудового розслідування та був відсутній за його місцем проживання, проте, як було встановлено у судовому засіданні під час розгляду даного клопотання підозрюваний ОСОБА_7 був відсутній за місцем проживання та не з`являвся на виклики до слідчого до повідомлення особисто йому про підозру 04 грудня 2017 року, внаслідок чого, не маючи статусу підозрюваного та жодних обмежень щодо залишення свого місця проживання, мав повне право залишати місце свого проживання та вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами.

А тому, за вищевказаних обставин слідчий суддя, дійшов правильного висновку про те, що з урахуванням вимог ч.4 ст. 194 КПК України, до підозрюваної можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні слідчого, оскільки прокурор при розгляді даного клопотання хоч і довів наявність обставин, передбачених п.п.1 і 2 ч.1 вказаної статті, тобто обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та формальну наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не довів обставин, передбачених п.3 ч.1 вказаної статті, тобто недостатність застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, оскільки не надав будь-яких даних на підтвердження того, що підозрювана може ухилятись від слідства та суду або не виконувати процесуальні дії, отож обґрунтовано зробив висновок і про те, що належну поведінку підозрюваної може забезпечити й інший запобіжний захід не пов`язаний із взяттям під варту, зокрема домашній арешт.
Посилання прокурора на той факт, що підозрюваний умисно ігнорує виклики слідчого з метою не притягнення його до кримінальної відповідальності є необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутнє підтвердження щодо оголошення ОСОБА_7 в розшук та зупинення кримінального провадження.
Крім того, в матеріалах клопотання відсутнє підтвердження щодо отримання чи відмови від отримання повістки або підозри.
У клопотанні слідчий хоча і послався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак жодних доказів на їх підтвердження не навів.
З урахуванням обставин викладених вище, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляції прокурора про те, що судом не враховано, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не усуває ризиків ухилення від органу досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню та незаконно впливати на свіків та потерпілого.
При цьому, колегія суддів також враховує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання характеризується позитивно за місцем роботи, відповідно до якої ОСОБА_7 займає посаду замдиректора ПП «Босфор-Люкс» з 13 жовтня 2015 року, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_10 2015 року народження.
З врахуванням особи підозрюваного, колегія суддів вважає, що на час досудового розслідування ОСОБА_7 правильно обрано місцевим судом запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту на строк два місяці, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України.
За таких підстав доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими, отже задоволенню не підлягають, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 183, 194, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Кіровоградської області,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу начальника Маловисківського відділу Знам`янської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2017 року, якою відмовлено в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала Апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2