АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/501/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №623/3270/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого та захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізюму Харківської області, українець, громадянин України, який не працює, не одружений, має професійно-технічну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
1) вироком Куп`янського районного суду Харківської області від 27.11.2008 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
2) вироком Московського районного суду міста Харкова від 22.07.2009 року за ч.2 ст. 186, 71, 102 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 01.06.2013 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;
3) вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26.12.2013 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,
4) вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 01.07.2015 року за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, звільнений 25.08.2016 року за відбуттям стоку покарання, відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.02.2016 року,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 01 жовтня 2016 року приблизно о 20 годині, знаходячись біля будинку № 48 по пр. Незалежності в м. Ізюмі Харківської області, діючи з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, шляхом висловлення погроз застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , повторно відкрито викрав мобільний телефон «Samsung GT-S 6102», чим завдав неповнолітньому ОСОБА_9 , згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи матеріальної шкоди на суму в розмірі 450 грн.
Крім того, ОСОБА_8 17 жовтня 2016 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, знаходячись біля будинку № 29 по пр. Незалежності в м. Ізюмі Харківської області, діючи з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, ривком відкрито повторно викрав з рук ОСОБА_10 жіночу сумку, яка належить останній, в якій знаходилось майно потерпілої, чим завдав останній згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи матеріальної шкоди на загальну суму 300 грн. 25 коп.
В апеляційних скаргах:
-захисник просить змінити вирок в сторону пом`якшення, застосувати ст.ст. 75, 76 КК України та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням. Мотивуючи скаргу вказала, що судовий розгляд проведено неповно та однобічно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого, ступеню тяжкості злочинів та за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості. Зазначила, що ОСОБА_11 вину визнав в повному обсязі, розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується, має цивільну дружину та утримує її дитину, завдані збитки відшкодовані. Просить врахувати молодий вік обвинуваченого та звільнити його від відбування покарання;
-обвинувачений просить скасувати вирок та направити справу на новий судовий розгляд в іншому складі суду. При цьому вказав, що вирок є незаконним та необґрунтованим, досудове слідство проведено із порушенням закону, однобічно та неповно. Злочину відносно потерпілої ОСОБА_12 він не скоював, доказів цього немає, вину визнав під впливом обману з боку прокурора. Також зазначив, що взагалі не вчиняв злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок законним та обґрунтованим; обвинуваченого та захисника, які підтримали свої скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
З матеріалів справи та технічного носія зі звукозаписом судового засідання встановлено, що учасникам розгляду було роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. При розгляді справи в суді брав участь захисник, позиція обвинуваченого була узгоджена з адвокатом, скарги на дії прокурора з приводу введення ОСОБА_8 в оману не подавалися.
Обвинувачений в апеляційній скарзі заперечує свою вину у скоєні інкримінованих злочинів та оспорює фактичні обставини справи.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Таким чином, з урахуванням наведених положень кримінального процесуального закону та обставин справи, колегія суддів позбавлена можливості розгляду апеляційної скарги обвинуваченого по суті викладених в ній питань.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_8 в частині, що стосується правильності призначення покарання.
Покарання призначається відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
При призначенні покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, що відносяться до тяжких злочинів, дані про особу ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Також, судом першої інстанції відповідно до ст. 66 КК України, визнано у якості обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття у вчиненні злочинів. Згідно зі ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання, визнано вчинення злочину щодо особи похилого віку
Таким чином, районний суд прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з його реальним відбуванням, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду. При цьому, розмір призначеного покарання є мінімальним за санкцією ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі.
Суд першої інстанції при призначенні покарання дотримався вимог ст.65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, в тому числі й ті, на які містяться посилання в апеляції захисника, прийняв до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, та призначив покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, що відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Наведені обставини спростовують доводи захисника про призначення занадто суворого покарання та необхідність застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.
Доводи, викладені в апеляції захисника, належним чином враховані судом при прийнятті рішення у кримінальному провадженні.
Посилання захисника на наявність у обвинуваченого цивільної дружини та утримання ОСОБА_8 її дитини жодним чином не підтверджено та не спростовує висновки міськрайонного суду щодо виду та розміру призначеного покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг у зв`язку з законністю та обґрунтованістю вироку суду першої інстанції.
Апеляційним судом не встановлено порушень кримінального процесуального закону при розгляді справи в суді першої інстанції, які б перешкодили ухвалити законне та обгрунтоване рішення по справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 р.) обвинуваченому ОСОБА_8 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з дня фактичного затримання по 20.06.2017 року у строк відбування покарання із розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Крім цього, обвинуваченим подано клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Зазначене клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 9 вказаного закону амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні".
Згідно з п. «в» ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.
ОСОБА_8 має 5 судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів, а тому застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - заборонено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 8 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_8 без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 17 жовтня 2016 року по 20 червня 2017 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: