АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/204/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №642/1295/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.263, ч.2 ст.355 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника адвоката - ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 355 КК України та йому призначено покарання:
-за ч. 1 ст. 263 КК України - 3 роки 1 місяць позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 355 КК України - 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_10 від відбуття покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробувальним строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Вироком встановлено, що ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_9 між собою знайомі з 2005 р. та під час їх сумісного підтримування ділових відносин в 2007 р. між ними було укладено та посвідчено довіреність на право реалізації 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований та проживає ОСОБА_7 .
Після цього ОСОБА_7 , зрозумівши, що ніяких грошових коштів він не отримав та не отримує від продажу вказаної частини його квартири, 30.09.2009р. подав позов до Київського районного суду м.Харкова щодо не виконання ОСОБА_9 покладених на нього зобов`язань, у зв`язку з чим у них виникло цивільно-правове зобов`язання, яке полягало у завданні ОСОБА_7 майнової шкоди.
ОСОБА_7 маючи з 2009 р. умисел направлений на примушування ОСОБА_9 повернути йому грошові кошти або право власності на 1/2 частини житлової площі, яка ОСОБА_9 за укладеною між ними довіреністю була реалізована третій особі, став висловлювати погрози ОСОБА_9 позбавити його життя та на спричинення тілесних ушкоджень.
2 січня 2014 р., приблизно, о 17 год. 10 хв. ОСОБА_7 , знаходячись по вул.Єлізарова, 157 в м. Харкові зустрів ОСОБА_9 та реалізуючи свій злочинний намір, за допомогою насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_11 , вдався щодо активних дій щодо примушування його виконати покладені на нього обов`язки за довіреністю та після реалізації квартири повернути грошові кошти або право власності на квартиру, яка була реалізована. При цьому як руками так і обрізом мисливської рушниці, який являвся вогнепальною зброєю, спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження: садну на голові та правій руці, внутрішньо-шкіряний крововилив, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, ОСОБА_7 , знаходячись в одному з селищ Харківської області під час приймання участі у будівництві в грудні 2013 року, точної дати та місця встановити під час досудового розслідування не представилося за можливе, знайшов обріз мисливської рушниці, яка є вогнепальною зброєю, після чого переніс за своїм місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 де став незаконно зберігати.

02.01.2014 року ОСОБА_7 , незаконно зберігаючи при собі обріз мисливської рушниці, від свого місця мешкання переніс до АДРЕСА_2 , де близько 17 годин 10 хвилин вчинив кримінальне правопорушення, після чого був затриманий на місці потерпілим ОСОБА_9 та свідками цієї події. Згідно із судово-балістичною експертизою №004 від 14.01.2014 року вказаний обріз є одноствольною мисливською рушницею 32 калібру, виробництва СРСР, моделі ИЖ-17, 1966 року виготовлення, № НОМЕР_1 та є нестандартною вогнепальною зброєю, яка виготовлена шляхом саморобної переробки стандартної (заводської) мисливської рушниці, шляхом скорочення ствола до залишкової довжини 355 мм та відділення прикладу. Зазначену зброю ОСОБА_7 незаконно ніс та мав при собі без передбаченого законом дозволу.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок Ленінського райсуду м. Харкова від 27.04.2017 р. та визнати вирок того ж суду від 23.04.2014 р. виконаним згідно постанови Київського райсуду м. Харкова від 11.11.2015 р.
В обґрунтування скарги вказав, що за тими ж подіями стосовно нього Ленінським районним судом м. Харкова вже було постановлено вирок від 23.04.2014 р., яким призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Зазначений вирок вступив в законну силу, 11.11.2015 року Київський районний суд м. Харкова розглянув подання Київського РВ КВІ та звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком районного суду від 11.11.2015 р., у зв`язку з закінченням іспитового строку. Надалі, у 2015 році потерпілому ОСОБА_11 було поновлено строк на апеляційне оскарження вироку суду, вирок скасований, по справі призначений новий судовий розгляд. Вважає, що при вказаних обставинах були порушені його права та двічі притягнуто до відповідальності за одні ж ті ж дії.
Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляції; потерпілого, який не заперечував проти скарги ОСОБА_7 ; обвинуваченого та його захисника, які підтримали скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Обвинувачений в поданій скарзі не оспорює фактичні обставини кримінального провадження та юридичну кваліфікацію своїх дій.
Апеляційний суд перевіряє вирок районного суду в межах апеляційної скарги ОСОБА_7 , а саме в частині порушення його прав, встановлених ст. 61 Конституції України, на що посилається обвинувачений.
При цьому, вивченням матеріалів провадження встановлено, що 23.04.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова був постановлений вирок, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 355 КК України, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі; відповідно до ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців (том 1, арк. 41-43).
Зазначений вирок було постановлено за вчинення тих самих злочинів, що є предметом розгляду в межах даного кримінального провадження.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 11.11.2015 року ОСОБА_7 звільнено від покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 23.04.2014 р. у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Разом з тим, 13.07.2015 року потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу та клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 23.04.2014 р. (том 2 арк. 55). Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.09.2015 року було задоволено клопотання потерпілого, поновлено строк апеляційного оскарження вказаного вироку районного суду.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19.11.2015 року задоволена апеляційна скарга потерпілого, вирок Ленінського райсуду м. Харкова від 23.04.2014 р. щодо ОСОБА_7 скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції (том 2 арк. 87-89).
За результатами нового судового розгляду Ленінським райсудом м. Харкова 27.04.2017 року постановлено вирок стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 355 КК України, призначено вищевказане покарання та звільнено обвинуваченого від його відбування з іспитовим строком.
Таким чином, по справі відсутнє подвійне притягнення ОСОБА_7 до юридичної відповідальності за одне і те саме правопорушення, адже вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 23.04.2014 року було скасовано в апеляційному порядку.
Наявність постанови Київського районного суду м. Харкова від 11.11.2015 року про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком від 23.04.2014 року не свідчить про порушення прав обвинуваченого та не має юридичного значення в межах даного провадження через скасування у встановленому Законом порядку вироку суду, яким було призначено таке покарання.
Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого, у зв`язку з чим вона задоволенню не підлягає.
Порушень кримінального процесуального законодавства при розгляді справи судом першої інстанції, які б могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване рішення у кримінальному провадженні не встановлено, підстав для скасування вироку районного суду немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а особою, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

Головуючий суддя
Судді: