Справа № 496/2101/17
Провадження № 1-кп/496/226/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Дальник Біляївського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, інваліда дитинства другої групи, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2016 року, близько 19 год. 47 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Чері Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Леніна в с. Великий Дальник Біляївського району Одеської області, в бік перехрестя з автодорогою «Одеса-Рені». Зупинився на вказаному перехресті на червоний сигнал світлофору та ввімкнув сигнал лівого повороту. При включені зеленого сигналу світлофора ОСОБА_5 почав виконувати маневр повороту ліворуч, однак в порушення ПДР України, не переконався в безпеці виконуваного маневру та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_4 , яка переходила проїзну частину на пішохідному переході на зелений сигнал світлофору, в результаті чого здійснив наїзд правою передньою частиною автомобіля «Чері Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ОСОБА_4 .

В результаті ДТП ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому латерального виростка правої великогомілкової кістки, закритого перелому виросткового піднесення правої великогомілкового кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 296 від 28.09.2016 року спричинили тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні і відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Згідно висновку автотехнічної експертизи № 5316 від 01.06.2017 року належні дії водія автомобіля «Чері Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при під`їзді до регульованого світлофорними об`єктами перехрестя на зелений сигнал світлофора з наміром зробити лівий поворот регламентувалися вимогами п.16.2 ПДР України, згідно яких на регульованих перехрестях водій повертаючи наліво, повинен надати дорогу пішоходам, що переходять проїжджу частину, на яку він повертає.

В умовах вказаної події, згідно вихідних даних та відеозапису, у водія автомобіля «Чері Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , існувала реальна можливість належним виконанням вимог п. 16.2 ПДР України запобігти настанню ДТП (наїзд на пішохода), шляхом зупинки свого автомобіля до траєкторії руху пішохода, що перетинав проїжджу частину по пішохідному переходу, для його пропуску.

Дана ДТП стала можливою в силу порушення водієм автомобіля «Чері Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 пунктів 1.5, 2.3, 2.9, 10.1, 12.3, 16.2 ПДР України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав. При цьому пояснив, що керуючи автомобілем на перехресті, не пропустив пішохода внаслідок чого здійснив на нього наїзд. Керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. У скоєному кається. Цивільний позов прокурора в інтересах КУ «Міська клінічна лікарня №1» на суму 5750 грн. визнав у повному обсязі.Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 72539 грн. та моральної шкоди у розмірі 30000 грн. визнав частково, в частині відшкодування витрат на лікування, в іншій частині не визнав. Просив суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки він є інвалідом дитинства 2 групи.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 18.05.2016 року приблизно о 20 год. в с. Великий Дальник Біляївського району Одеської області, вона переходила перехрестя на зелений колір світлофора, але обвинувачений на автомобілі здійснив наїзд на неї та з місця пригоди зник. Обвинувачений не відшкодував їй матеріальні збитки на лікування, а тому просить суд стягнути з нього 102539 грн., з яких: 72539 грн. матеріальні збитки, які вона витратила на лікування, та 30000 грн. моральна шкода, яка полягає у тому, що вона тривалий час перебувала на лікуванні, втратила роботу, не могла піклуватись про свою матір та малолітню дитину.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого і потерпілої в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає ОСОБА_5 винним у скоєнні вказаного злочину і його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачений раніше не судимий, вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується добре, є інвалідом дитинства 2 ї групи. Орган пробації в досудовій доповіді зазначив, що обвинувачений відмовився від участі у складені досудової доповіді, в зв`язку з чим неможливо зробити висновок стосовно його виправлення без позбавлення волі.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обтяжуючу покарання обставину, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити у вигляді обмеження волі.

Разом з тим, беручи до уваги те, що дії обвинуваченого були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля, обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи неуважним та належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою, проявив злочинну самовпевненість, що призвело до скоєння ДТП, тому суд вважає за необхідне позбавити його права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 роки.

Згідно положень ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили - яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Положення ст. 85 КК України регламентує, що на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 виданого 27.09.2011 року Пенсійним фондом України та довідки серії МСЕ № 063406 ОСОБА_5 є інвалідом дитинства другої групи.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 скоїв злочин невеликої тяжкості з необережності та дав свою згоду суду на застосування амністії щодо нього в письмовій формі, тому суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування основного і додаткового покарання на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» за вироком суду.

Цивільний позов, заявлений прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь КУ «Міська клінічна лікарня №1» витрат за перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_4 у розмірі 5750 грн., визнаний обвинуваченим у повному обсязі, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом при вирішенні питання, щодо позовної заяви потерпілої ОСОБА_4 до уваги беруться положення ст. 60 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

З урахуванням наданих потерпілою ОСОБА_4 доказів по справі суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на лікування в розмірі 15162,43 грн., які підтверджуються відповідними фіскальними чеками та квитанціями (а.с. 26-29).

Суд не приймає до уваги подяку Одеського обласного Благодійного фонду «Медицина» про пожертвування ОСОБА_4 10 грн. на аркуші справи 26, оскільки суд вважає, що пожертвування є особистими волевиявленням, а не обов`язком. Також суд не приймає до уваги квитанцію № 81897 на аркуші справи 29 про придбання вермуту та фрискасу на суму 63.26 грн., що не є медичним препаратом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Вирішуючи питання щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 30000 гривень на користь потерпілої, суд приходить до висновку, що противоправними діями обвинуваченого безсумнівно були завдані моральні страждання потерпілій, які виразилися в тому, що вона відчувала фізичний біль внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, зазнала емоційних та душевних страждань. При цьому, на думку суду, позовні вимоги є завищеними та суд, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь глибини та тривалості душевних страждань потерпілої, характер, обставини скоєного злочину, ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, вважає можливим стягнути моральну шкоду з обвинуваченого у розмірі 20000 гривень.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 374 КПК України, ст. ст. 65, 66, ч. 1 ст. 286 КК України, п. «г» ст. 1 закону України «Про застосування амністії у 2016 році» ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного основного та додаткового покарання на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Комунальної установи «Міська клінічна лікарня № 1» за перебування на стаціонарі ОСОБА_4 кошти у розмірі 5750 грн. (р/р 2476, , МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській області.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальні збитки у розмірі 15162,43 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 2789.2 грн.

Речові докази по справі: автомобіль CHERY Amulet державний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_5 , два ДВД диска з відеозаписом огляду перехрестя вулиць Б.Хмельницького та Леніна в с. В.Дальник Біляївського району Одеської області зберігати при матеріалах справи.

Скасувати арешт застосований ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду від 17 травня 2017 року на CHERY Amulet державний номер НОМЕР_1 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_1