Справа № 163/2513/17
Провадження № 1-кп/163/148/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000026 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2012 року, близько 20 години 40 хвилин, ОСОБА_4 ,слідуючи на виїзд з України в Республіку Польща через пункт пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Ягодин», що в селі Старовойтове Любомльського району Волинської області, під час паспортного контролю, який проводився працівниками прикордонного наряду «Перевірка документів» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , пред`явив останнім завідомо підроблений документ паспорт громадянина Литви № НОМЕР_1 , виданий 22.11.2010 року на ім`я ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно висновку технічної експертизи документів №716 від 11.12.2012 року, в паспорт громадянина Литви № НОМЕР_1 , на пластикову сторінку з особистими даними наклеєно аркуш паперу, зображення якого нанесені струменевим друком з використанням кольорового струменеві-крапельного принтера.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення ним інкримінованого йому злочину, разом з тим, подав до суду заяву про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2014 році", як особи, яка на день набрання Законом України «Про амністію у 2014 році» мала на утриманні дитину, якій не виповнилося 18 років, і щодо якої вона не позбавлена батьківських прав.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а сторона обвинувачення не має жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого у вчиненні даного суспільно-небезпечного діяння.

У зв`язку з цим, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних його особи.

Суд оцінює, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих обставин, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.358 КК України, у суду немає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, як і обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Суд також враховує особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину, проте тривалий час під час досудового розслідування перебував у розшуку, та приходить до висновку, що найбільш доцільним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.4 ст. 358 КК України у виді арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання, яке підтримав його захисник, про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він на день набрання Законом України «Про амністію у 2014 році» мав на утриманні дитину, якій не виповнилося 18 років, і щодо останньої він не позбавлений батьківських прав, вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, повністю визнає свою вину.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Як встановлено ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році». Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Згідно ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як вбачається із наданої до суду копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_8 , батьком вказаної дитини значиться ОСОБА_4 .

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 мав на утриманні дитину, якій на день набрання Законом України «Про амністію у 2014 році» не виповнилося 18 років, щодо останньої він не позбавлений батьківських прав. Крім цього ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, вказане кримінальне правопорушення він вчинив у жовтні 2012 року, тобто до дня набрання чинності (19 квітня 2014 року) Законом України «Про амністію у 2014 році», свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому, обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ЗУ «Про амністію у 2014 році», судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Питання щодо речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі ст.124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати на проведення експертизи.

Керуючись п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, і призначити йому покарання за цим Законом у вигляді арешту строком 6 (шість) місяців.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання.

Речові докази: паспорт Литви № НОМЕР_1 , виданий 22.11.2010 року на ім`я ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати по справі в сумі 196 (сто дев`яносто шість) гривень за проведення експертизи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя Любомльського районного суду ОСОБА_1