Справа №522/2513/18
1-кс/522/3387/18
УХВАЛА
Іменем України
16 лютого 2018 року м.Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, у провадженні слідчого відділу Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000336 від 12.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч. 4 ст. 358 України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 17.08.2015 року до Одеського міського управління державної юстиції Одеської області ОСОБА_5 , надала завідомо підроблений документ свідоцтво № НОМЕР_1 від 04.11.2003 (видавник: виконавчий комітет Одеської міської ради) про право власності на нежитлові приміщення другого поверху та мансарди за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 411, 9 кв.м.

На підставі наданих завідомо підроблених документів, державний реєстратор ОСОБА_6 , зловживаючи службовим становищем, діючи в інтересах ОСОБА_5 , зареєстровано за нею право власності власності на зазначене нерухоме майно.

Згідно листа Юридичного департаменту Одеської міської ради № 3-пр/вих. від 09.01.2018 року, встановлено, що в архіві юридичного департаменту Одеської міської ради відомості про свідоцтво №027987 від 04.11.2003 (видавник: виконавчий комітет Одеської міської ради) «про право власності на нежитлові приміщення за адресою: м. Одеса, провулок Маяковського, 7» - відсутні.

Згідно листа КП «БТІ «ОМР» від 19.01.2018р. № 164-05/16 встановлено, що свідоцтво №027987 від 04.11.2003 (видавник: виконавчий комітет Одеської міської ради) «про право власності на нежитлові приміщення за адресою м. Одеса, провулок Маяковського, 7» у КП «БТІ «ОМР» не зареєстровано і раніше не було зареєстровано.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 06.02.2018 року встановлено, що 30.03.2017 року державним реєстратором Одеського міського управління державної юстиції Одеської області ОСОБА_7 , на підставі наданих державному реєстратору документів: висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 493-46 виданий 28.03.2016р., видавник: фізична особа-підприємець ОСОБА_8 , та інших документів зазначене приміщення було поділено на декілька приміщень: приміщення АДРЕСА_2 загальною площею 209,1 кв.м., право власності на які зареєстровано за ОСОБА_9 . При цьому державний реєстратор згідно ЗУ «Про державну реєстрацію» в обов`язковому порядку при здійсненні реєстраційної дії використовував відомості державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак розуміючи що вищезазначене приміщення складається з 411,9 кв.м. розділив його на 3 приміщення площами 142,9 кв.м., 200,1 кв.м., 209,1 кв.м. що разом складає 552,1 кв.м. , тобто державним реєстратором незаконно зареєстровано право власності ще на 140,2 кв.м..

В подальшому 11.04.2017 року державним реєстратором Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Одеської області ОСОБА_10 , (з відкриттям розділу) індексний номер: 34784623 від 13.04.2017р., на підставі наданих документів: технічний паспорт: серія та номер б/н виданий 05.04.2017, видавник ФОП ОСОБА_11 , висновок серія та номер: 03-05 виданий 05.04.2017, видавник ФОП ОСОБА_11 , довідка, серія та номер: 377214/1 видана 09.11.2016р., видавник: Юридичний департамент Одеської міської ради, здійснюється реєстрація права власності на нежитлове приміщення № 707 загальною площею 552,1 кв.м., за ОСОБА_9 .

29.11.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального міського округу ОСОБА_12 , посвідчується договір купівлі-продажу серія номер: 12657 від 29.11.2017р., відповідно до якого ОСОБА_9 , продав, а ОСОБА_13 , придбав у власність нежитлове приміщення № 707 загальною площею 552,1 кв.м.

Цього ж дня 29.11.2017р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального міського округу ОСОБА_12 , посвідчується договір іпотеки, серія та номер: 12662 виданий 29.11.2017р., відповідно до якого ОСОБА_13 , (іпотекодавець), а ОСОБА_14 (іпотеко держатель), правочин в якому встановлено основне зобов`язання: договір позики грошей: серія номер: 12661 виданий 29.11.2017, видавник: приватний нотаріус ОСОБА_12 .

Таким чином вищезазначеними особами, що діяли у змові з державними реєстраторами незаконно отримано у власність вищезазначене майно, шляхом надання завідомо підроблених документів та здійснення незаконних реєстраційних дій державними реєстраторами.

Слідчий зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування, у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою п.1-збереження речових доказів, п.2-спеціальної конфіскації, п.3-конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, п.4 відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Так ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено що з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні зазначено, що об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення АДРЕСА_3 є об`єктом кримінально протиправних дій, право на яке набуте протиправним шляхом, зберігає сліди та інші відомості що можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи викладене на зазначене майно виникла необхідність накласти арешт, заборонивши відчуження та розпорядження, підставою якого є те що існують безспірні підстави та підозри що воно є доказом злочину, було предметом вчинення кримінального правопорушення, зберігає сліди та інші відомості що можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження, метою накладання арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На теперішній час існує необхідність збереження майна, в тому вигляді в якому воно перебуває, однак особи які фігурують в зазначеному кримінальному провадженні обізнані про факт проведення досудового розслідування, розуміють важливість дослідження доказів саме в тому вигляді в якому вони є на теперішній час, та для уникнення кримінальної відповідальності можуть відчужити та переоформити вказане майно.

Також з приміщенням АДРЕСА_3 на теперішній час здійснено низку реєстраційних дій по відчуженню та поділу з метою приховування перших незаконних реєстраційних дій, завдяки яким було незаконно здобуте право на вищезазначене майно ОСОБА_5 , та не накладання арешту може призвести до подальших спроб відчуження незаконно отриманого майна.

Вилучене майно можливо та необхідно використати у кримінальному провадженні, як доказ, а не накладання арешту може призвезти до його спотворення, зіпсування, знищення, відчуження та неможливості встановлення важливих фактів та обставин що обов`язково необхідно встановити під час кримінального провадження.

Беручи до уваги все вищевикладене та враховуючи, що у досудового розслідування вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно набуто кримінально протиправним шляхом, може бути відчужене, знищене або пошкоджене, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням погодженим прокурором про накладення арешту на зазначене майно, яке просив розглядати без повідомлення власника майна.

Прокурор ОСОБА_4 до суду не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності та просив задовольнити його у повному обсязі.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
За умовами ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За змістом ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно постанови слідчого від 09.02.2018р. нежитлові приміщення другого поверху та мансарди № НОМЕР_2 , загальною площею 552,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 визнані речовим доказом.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що необхідно накласти арешт на вищевказане майно, яке за обставинами кримінального провадження може бути речовим доказом, з метою забезпечення його збереження.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя приходить до висновку про необхідність розгляду вказаного клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене без повідомлення власника майна з метою забезпечення його арешту, оскільки така необхідність обумовлюється наявністю достатніх підстав, передбачених ст..170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт, заборонивши відчуження та здійснення реєстраційних дій на приміщення АДРЕСА_4

Копію ухвали про арешт майна направити прокурору та зацікавленим особам.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:

16.02.2018