Справа № 591/5366/17
Провадження № 1-в/581/7/18
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
14 березня 2018 року селище Липова Долина
Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього положень закону про амністію,

в с т а н о в и в :
27 лютого 2018 року до Липоводолинського районного суду Сумської області з Апеляційного суду Сумської області в порядку ст. 34 КПК України надійшли матеріали за заявою засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році».
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні заяви.
Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.
Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов таких висновків.
Із матеріалів справи вбачається, що вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 28 лютого 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислено з дня його затримання 15 лютого 2017 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк тримання під вартою із 15 лютого 2017 року по 28 лютого 2017 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 12 вересня 2017 року вирок суду залишено без змін. Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк тримання під вартою з 1 березня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року), та з 21 червня по 12 вересня 2017 року - день за день.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк засуджені за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, тому засуджений ОСОБА_4 не підпадає під дію ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Стаття 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» також передбачає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Зазначене положення закону про амністію також не може бути застосоване до засудженого ОСОБА_4 , оскільки станом на 13 березня 2018 року ним відбуто покарання менше половини призначеного строку 1 рік 4 місяці 28 днів.
Крім того, п. б) ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» зазначає, що амністія не застосовується до зазначених у статті 4 цього Закону до осіб, які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Відповідно до п. в) ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні»» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Із вироку Липоводолинського районного суду Сумської області від 28 лютого 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 раніше засуджувався вироками Лебединського районного суду Сумської області:
від 29 жовтня 2008 року за ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі;
від 17 листопада 2010 року за ч. 1 ст. 185 КК України, із урахуванням на підставі ч. 4 ст. 70 КК України вироку від 29 жовтня 2008 року, до 7 років позбавлення волі;
від 28 лютого 2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України, із урахуванням на підставі ч. 4 ст. 70 КК України вироку від 17 листопада 2010 року, до 7 років позбавлення волі, був умовно-достроково звільнений 23 червня 2015 року.
Таким чином, засуджений ОСОБА_4 є таким, що раніше звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинив умисний тяжкий злочин, а також має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов до висновку, що положення Закону України «Про амністію у 2016 році» не містять підстав для їх зстосування стосовно засудженого ОСОБА_4 , а тому відмовляє у задоволенні його заяви.
Керуючись ст. 372, 537, 539 КПК України, ст. 85, 86 КК України, ст. 10, 11 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд,

п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році».
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів до Апеляційного суду Сумської області з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1