Справа № 129/2993/17
Провадження по справі № 1-кп/129/134/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"28" лютого 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайсині кримінальне провадження (кримінальну справу) № 0000602 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого:

1) 16.09.1994 року Гайсинським районним судом Вінницької обл. за ст. 81 ч. 2 КК України (в редакції 1960 р.) до 2-х років виправних робіт;

2) 05.06.1995 року Гайсинським районним судом Вінницької обл. за ст. 206 ч. 2 КК України (в редакції 1960 р.) до 2-х років 6місяців позбавлення волі;

3) 24.02.2004 року Гайсинським районним судом Вінницької обл. за ст. 185 ч. 3 КК України до 3-х років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

4) 11.04.2007 року Гайсинським районним судом Вінницької обл. за ст. 309 ч. 1 КК України до 2-х років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

5) 25.12.2007 року Гайсинським районним судом Вінницької обл. за ст. 162 ч. 1 КК України до штрафу 850 грн. (постановою Гайсинського районного суду Вінницької обл. від 24.07.2008 року штраф 850 грн. замінено на 500 год. громадських робіт);

6) 24.11.2008 року Гайсинським районним судом Вінницької обл. за ст. 296 ч. 1 КК України до штрафу 8500 грн. (постановою Гайсинського районного суду Вінницької обл. від 08.04.2009 року штраф 8500 грн. замінено на 240 год. громадських робіт, з яких відбув 20 год. громадських робіт);

7) 26.12.2011 року Гайсинським районним судом Вінницької обл. за ст. 185 ч. 3, ст.71 ч.1, ч.4 КК України до 3-х років і 6-ти місяців і 10 днів позбавлення волі (04.07.2014 року звільнений за відбутим покаранням), -

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

Встановив:
03.10.2017 року приблизно о 10 год. 30 хв. в с. Семирічка Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, під приводом обміну аркушу паперу зовні схожого на грошову банкноту номіналом 200 гривень, та заздалегідь знаючи що у нього склались довірливі відносини з ОСОБА_5 , прийшов до місця проживання останньої садиби по АДРЕСА_2 , де повторно шляхом обману заволодів належними ОСОБА_5 грошима у сумі 200 гривень, для чого, реалізуючи свій умисел спрямований на заволодіння грішми ОСОБА_5 шляхом обману, ОСОБА_4 вмовив її обміняти аркуш паперу зовні схожий на грошову банкноту номіналом 200 гривень, який згідно висновку судової технічної експертизи № 414-П від 27.10.2017 р. є аркушем паперу, за зовнішніми ознаками схожим на грошову банкноту номіналом 200 грн. (200 гришок), та який не відповідає зразкам банкнот НБУ, що знаходиться в офіційному обігу на території України, на 2 грошові купюри номіналом по 100 гривень, не повідомляючи останній, що наданий ним аркуш паперу не є грішми. ОСОБА_5 вважаючи, що наданий ОСОБА_4 аркуш паперу є грошовою банкнотою номіналом 200 гривень, довіряючи останньому, погодилася на його пропозицію і добровільно обміняла її на дві купюри по 100 гривень, після чого ОСОБА_4 заволодівши грішми останньої з місця події зник та отриманими шляхом обману грішми розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв майнової шкоди потерпілій в сумі 200 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю, щиро каявся у вчиненому та пояснив, що 03.10.2017 року приблизно о 10 год. 30 хв. в с. Семирічка Гайсинського району Вінницької він, ОСОБА_4 , прийшов до ОСОБА_5 , з якою у нього склались довірливі відносини та яка проживає по АДРЕСА_2 , де шляхом обману заволодів належними ОСОБА_5 грошима у сумі 200 гривень, а саме вмовив її обміняти аркуш паперу зовні схожий на грошову банкноту номіналом 200 гривень на 2 грошові купюри номіналом по 100 гривень, не повідомляючи останній, що наданий ним аркуш паперу не є грішми. ОСОБА_5 вважаючи, що наданий ОСОБА_4 аркуш паперу є грошовою банкнотою номіналом 200 гривень, довіряючи останньому, погодилася на його пропозицію і добровільно обміняла її на дві купюри по 100 гривень.

Відповідно до ст. 349 КПК України, з`ясувавши чи правильно розуміють учасники судового провадження (прокурор, обвинувачений) зміст обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 ; враховуючи відсутність сумнівів у добровільності та істинності їх позицій; роз`яснивши їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, які визнаються і не оспорюються учасниками судового провадження; суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: обставин події кримінального правопорушення (часу, місця, способу та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розміру процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Цивільний позов не заявлено. Потерпіла ОСОБА_5 претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має, справу просила розглядати у її відсутність, про що подала відповідну заяву (а.с. 16).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих обставин, суд пом`якшуючими його обставинами враховує щире каяття й правдиві показання, відсутність у потерпілої до обвинуваченого претензій морального та матеріального характеру, порівняно незначний розмір завданої злочином майнової шкоди, а також позицію потерпілої щодо призначення винному покарання, яка у вирішенні цього питання покладалась на розсуд суду.

Окрім зазначеного, суд при призначенні покарання ОСОБА_4 враховує його особу, який є осудним, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо, є раніше судимим за скоєння умисних користливих злочинів.

За таких обставин, враховуючи середню тяжкість скоєного стосовно ст. 12 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, який є судимим за скоєння умисних користливих злочинів, скоїв новий умисний користливий злочин у період непогашеної судимості за скоєння користливих злочинів, з урахуванням засад виваженості та справедливості, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - покарання має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) суд визнає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді штрафу у максимальному розмірі, який передбачено санкцією ч.2 ст. 190 КК України.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі в сумі 1581 грн. 92 коп. на залучення експерта (висновок експерта № 414-П від 27.10.2017 року) відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

Присудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речовий доказ, - аркуш паперу, за зовнішніми ознаками схожим на грошову банкноту номіналом 200 грн. (200 гришок) - знищити

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 1581 грн. 92 коп. на залучення експерта (висновок експерта № 414-П від 27.10.2017 року).
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: