В И Р О К
іменем УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, який має середньо-технічну освіту, розлучений, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимостей відповідно ст.89 КК України,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, (зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002082 від 16.05.2014), -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2014 року, приблизно о 13 год. 30 хв., ОСОБА_5 , працюючи автослюсарем на СТО «ПП Авто сфера плюс», яке розташоване за адресою: вул.Героїв Сталінграду, 143-а, в м.Дніпро, будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі ключі від автомобіля «Лексус is200» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , залишеного останнім для здійснення ремонту зазначеного автомобіля, не маючи права на управління даним транспортним засобом, реалізуючи раптово виниклий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись на вул.Героїв Сталінграду, 156, у м.Дніпро, використовуючи наявні при собі ключі, завів двигун автомобіля «Лексус is200», д/н НОМЕР_1 , та зник з місця вчинення злочину, тобто незаконно заволодів транспортним засобом, який належить ОСОБА_6 , заподіявши матеріальний збиток ОСОБА_7 на суму 39 997 грн. 98 коп.
Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами у їх сукупності, дослідженими судом у судовому засіданні.

Поясненнями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що він працював на СТО «Тікуни Авто», яке розташоване по вул.Героїв Сталінграду в м.Дніпро, автослюсарем. На початку квітня він познайомився з ОСОБА_5 , який працював на сусідньому СТО ПП «Автосфера плюс». 25.04.2014 до нього на роботу приїхав ОСОБА_9 на автомобілі «Лексус is200» д/н НОМЕР_1 , блакитного кольору, та попросив допомогти йому з ремонтом вказаного автомобіля. Він та ОСОБА_10 допомогли ОСОБА_9 з ремонтом автомобіля і останній запропонував їм випити. Вони погодились. ОСОБА_5 на автомобілі Лексус декілька разів їздив за спиртними напоями. Коли вони закінчили розпивати спиртні напої, ОСОБА_5 взяв ключі від машини та поїхав. Через деякий час, коли він з ОСОБА_10 йшли додому, вони побачили на узбіччі вул.Героїв Сталінграду автомобіль «Лексус», на якому до них приїжджав ОСОБА_5 . В автомобілі спав ОСОБА_5 , мотор був заглушений. Вони намагалися його розбудити, але він не прокидався. Тоді ОСОБА_10 забрав ключі від автомобіля і вони домовилися, що коли ОСОБА_5 прокинеться вони повернуть йому ключі. На другий день ОСОБА_5 зателефонував йому та спитав де ключі, на що він йому відповів, що ключі у ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_5 попросив у нього в борг грошей і він позичив йому 1000 грн. За грошима ОСОБА_5 під`їхав до нього до дому на автомобілі Лексус. Отримавши гроші, ОСОБА_5 кудись на автомобілі поїхав.
А також дослідженими судом письмовими доказами по справі:

- протоколом одночасного допиту потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_5 від 17.05.2014, відповідно якого потерпілий ОСОБА_6 викривав ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та вказував, що 22.04.2014 він залишив свій автомобіль Лексус д/н НОМЕР_1 на СТО, яка розташована на вул.Героїв Сталінграду у м.Дніпропетровську, та передав його ОСОБА_5 для ремонту. ОСОБА_5 , на його прохання, він залишив ключі від автомобіля, щоб не заблокувало замок запалювання при повернені керма. ОСОБА_5 просив залишити йому технічний паспорт на автомобіль, пояснивши, що у нього зламався підйомник і автомобіль необхідно буде перегнати на сусідню СТО. Він заборонив ОСОБА_5 переганяти його автомобіль та відмовився давати йому технічний паспорт. (а.с.83-84);

- довідкою №107/14 від 17.06.2014, відповідно якої середня ринкова вартість транспортного засобу «Lexus IS 200S» 2000 року випуску, відповідно до року його випуску, пробігу та комплектації, станом на 26.04.2014, складала 2092,50 Англійських фунтів стерлінгів, що при курсі НБУ на дату оцінки 26.04.2014 складає 39 997 грн. 98 коп. (а.с.89-93).

Суд вважає вину ОСОБА_5 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи, а умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у заволодінні транспортним засобом, правильно кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину не визнав та пояснив, що у 2014 році він працював автослюсарем на СТО «Автосфера». 22.04.2014, приблизно о 17.00 год., до нього на СТО приїхав ОСОБА_6 на своєму автомобілі «Лексус is200», д/н НОМЕР_1 , та пояснив, що автомобіль має технічні несправності. Він подивився автомобіль та домовився зі ОСОБА_6 , що той забере його 25.04.2014 після ремонту. 25.04.2014 ОСОБА_6 приїхав, розрахувався за ремонт та забрав автомобіль. Через деякий час потерпілий зателефонував та повідомив, що в автомобілі знов є несправності. ОСОБА_6 повернувся і знову залишив автомобіль для ремонту. Вони домовилися, що автомобіль потерпілий забере 28.04.2014. ОСОБА_6 залишив ключі від автомобіля, щоб він міг загнати автомобіль у бокс. 26.04.2014 при огляді автомобіля він виявив несправність, для ремонту якої необхідно було спеціальне обладнання, якого у нього не було. Він домовився з директором сусідньої СТО, яке розташоване через дорогу, вигнав автомобіль Лексус з ангару та перегнав його на СТО «Тікуни Авто», де знаходились ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . ОСОБА_8 підняв автомобіль на підйомник. ОСОБА_10 сідав обідати і так як він зрозумів, що автомобіль залишиться на СТО, він сів разом з ОСОБА_10 розпивати спиртні напої. Вони випили багато спиртного. 27.04.2014 він прокинувся в автомобілі «Лексус», в районі будинку 141 на вул.Героїв Сталінграду. Автомобіль було зачинено, документи були при ньому, але ключів не було. Він зателефонував ОСОБА_10 , який повідомив йому, що автомобіль вони не відремонтували, після чого він забрав його на свою СТО. Через деякий час йому передзвонив ОСОБА_10 та повідомив, що він знайшов ключі від автомобіля, але поверне йому їх за винагороду. Приблизно об 11.00 годині приїхав ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та чоловік на ім`я ОСОБА_14 , які були в стані алкогольного сп`яніння. Чоловік на ім`я ОСОБА_14 сказав, що це він знайшов ключі від автомобіля і віддасть їх за винагороду у розмірі 10 000 грн. ОСОБА_10 запропонував поїхати в кафе і домовитись. За руль автомобіля сів чоловік на ім`я ОСОБА_14 , так як у нього були ключі від автомобіля, він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_10 сів на заднє пасажирське сидіння. Вони під`їхали до кафе на вул.Героїв Сталінграду, де ОСОБА_10 та ОСОБА_13 продовжили вживати спиртні напої. Чоловік на ім`я ОСОБА_14 весь час йому погрожував, що якщо він не заплатить, то не побачить ні автомобіль, ні ключі. В цей час ОСОБА_10 хтось подзвонив, всі сіли в автомобіль і поїхали у бік с.Солоне, де в автомобіль сіли дівчина та хлопець. Він не міг залишити автомобіль, так як біля нього постійно хтось знаходився, а телефон у нього розрядився. По дорозі йому дали випити сік. Він випив сік і після цього більше нічого не пам`ятає. 28.04.2014 він прийшов до тями у кюветі на виїзді з м.Новомосковськ. При ньому не було грошей, телефон був розряджений. Він на попутних автомобілях приїхав у м.Дніпропетровськ, де зателефонував ОСОБА_10 . Останній сказав, що він відвіз їх у м.Новомосковськ, де на території лікарні залишив автомобіль. Він поїхав в лікарню, але автомобіля там не було. Він зрозумів, що автомобіль угнали. 29.04.2014 він зателефонував потерпілому ОСОБА_6 та розповів, що сталося. Коли він звернувся до ОСОБА_15 , щоб подати заяву про угон автомобіля, йому сказали, що заяву необхідно подавати за місцем злочину. Однак, коли він приїхав у м.Новомосковськ, у нього відмовилися приймати заяву, пояснивши, що її повинен подавати власник автомобіля. Вину він не визнає, бо автомобіль він не уганяв. Просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має на утримані мати, яка досягла 70-річного віку, і він є у неї єдиною працездатною дитиною.
Не визнання обвинуваченим своєї вини, суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки його вина повністю підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_8 , який підтвердив факт, що обвинувачений ОСОБА_5 приїхав на СТО «Тікуни Авто» на автомобілі «Лексус», який належав клієнту, і потім їздив на ньому по місту.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у незаконному заволодінні транспортним засобом підтверджується також протоколом одночасного допиту потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_5 від 17.05.2014, відповідно якого потерпілий ОСОБА_6 викрив ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, вказуючи, що він передав свій автомобіль «Лексус» ОСОБА_5 для ремонту, при цьому він, на прохання обвинуваченого, передав йому ключі від автомобіля, щоб при ремонті не заблокувало замок запалювання. При цьому, він відмовився передати ОСОБА_5 технічний паспорт на автомобіль та заборонив автомобіль переганяти на іншу СТО.

Об`єктивна сторона незаконного заволодіння транспортним засобом полягає в умисному, протиправному вилученню його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі.

Таким чином, дії ОСОБА_5 , які виразились у переміщенні, без дозволу потерпілого ОСОБА_11 , автомобіля «Лексус is200» д/н НОМЕР_1 зі станції технічного обслуговування, яка розташована за адресою: вул.Героїв Сталінграду, 143-а, в м.Дніпро, на вул.Героїв Сталінграду, 156, в м.Дніпро і подальше переміщення транспортного засобу по місту, суд розцінює як незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.
До версії обвинуваченого, що транспортним засобом заволоділи невідомі особи, суд відноситься критично та вважає її надуманою, оскільки вона об`єктивно не найшла своє підтвердження в суді, а дії обвинуваченого ОСОБА_5 щодо подання заяви у правоохоронні органи про заволодіння невідомими особами автомобілем «Лексус is200» д/н НОМЕР_1 суд розцінює як спробу обвинуваченого уникнути відповідальності за скоєне.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує, що злочин скоєний ОСОБА_5 віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який не має судимостей, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах визначених санкцією частини 1 статті 289 Кримінального кодексу України.

Відповідно ст.86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

У зв`язку з поданою до суду обвинуваченим ОСОБА_5 заявою, в якій він просить застосувати до нього ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2017, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання на підставі п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, у зв`язку з тим, що він визнаний винним у вчинені умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, він є особою, яка на день набрання чинності зазначеного Закону має матір ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка досягла 70-річного віку та немає інших працездатних дітей.

Вирішуючи питання про цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 71 605 грн. 35 коп. та моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., суд вважає його в частині стягнення матеріальної шкоди обґрунтованим, так як він підтверджується довідкою №107/14 від 17.06.2014, відповідно якої середня ринкова вартість транспортного засобу «Lexus IS 200S» 2000 року випуску, станом на 26.04.2014, складала 2092,50 Англійських фунтів стерлінгів, що при курсі НБУ на дату подання позовної заяви, 17.07.2015, складає 71 605 грн. 35 коп. Також суд вважає обґрунтованим позовну заяву в частині стягнення моральної шкоди, так як дійсно злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 були спричиненні моральні страждання в наслідок незаконного заволодіння належним йому автомобілем та позбавленням потерпілого, як власника, можливості користуватися автомобілем.
Керуючись ст.86 КК України, ст.ст.368-371, 373-376 КПК України, п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання за даним вироком.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту скасувати.
Позовну заяву потерпілого задовольнити та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_17 71 605 грн. 35 коп. на рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 грн. на рахунок відшкодування моральної шкоди.
На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м.Дніпропетровська