Справа №127/6714/18
Провадження №1-кс/127/3248/18
26 березня 2018 року м. Вінниця
Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринки, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , депутата Жмеринської міської ради VII скликання, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, директора міського комунального підприємства «Енергоресурс», раніше не судимого, -
Слідчий СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_7 , 26.03.2018 року звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
Клопотання мотивовано тим, що 17.10.2017 між міським комунальним підприємством «Енергоресурс» в особі ОСОБА_5 та ПП «ТУР» в особі ОСОБА_9 , за результатами проведення тендерної процедури, укладено договір підряду №1, предметом якого являється виконання робіт по «Реконструкції спортивно-оздоровчого закладу «Юність» у місті Жмеринка по вул. Київська,15, вартістю 14 447 тис. гривень.
Згідно п. п. 4.1, 4.4. умов вказаного договору, контроль, обсяги, хід та якість виконання робіт покладено на замовника будівництва, тобто МКП «Енергоресурс», у тому числі щодо строків їх виконання.
Так, у ході проведення реконструкції спортивно-оздоровчого закладу «Юність» у місті Жмеринка по вул. Київська,15, директор МКП «Енергоресурс» ОСОБА_5 ,, його заступник ОСОБА_10 та старший майстер вказаного комунального підприємства ОСОБА_11 , здійснюючи контроль за ходом виконання робіт по реконструкції вказаного об`єкта, шляхом відмови у підписанні актів прийому-передачі виконаних робіт, використовуючи службове становище, створили умови та схилили керівника підрядної організації ПП «ТУР» ОСОБА_9 для надання від нього неправомірної вигоди за наступних обставин.
Зокрема, 23.03.2018 в період часу з 12.00 год. до 13.00 год. старший майстер МКП «Енергоресурс» ОСОБА_11 , знаходячись у м. Жмеринка, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, незаконно отримав неправомірну вигоду в розмірі 30 тис. грн. від керівника ПП «ТУР» ОСОБА_9 за підписання актів виконаних робіт, частину з яких у сумі 25 тис. грн. у подальшому, цього ж дня, умисно, за попередньою змовою, передав заступнику МКП «Енергоресурс» ОСОБА_10 . Іншу частину неправомірної вигоди у сумі 5 тис. грн. ОСОБА_11 залишив собі згідно попередньої домовленості з ОСОБА_10 та ОСОБА_5 .
Далі, 24.03.2018 приблизно о 13.00 год. ОСОБА_10 , у розпорядженні якого знаходилися кошти, отримані ОСОБА_11 від керівника ПП «ТУР» ОСОБА_9 в сумі 25 тис. грн., прибув до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_5 , являючись службовою особою, яка займає відповідальне становище, умисно, незаконно, за попередньою змовою із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тобто групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, отримав через ОСОБА_10 частину неправомірної вигоди в розмірі 15 тис. грн., передану керівником ПП «ТУР» ОСОБА_9 за підписання документів щодо реконструкції спортивно-оздоровчого закладу «Юність» та оплати відповідних робіт.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь якої дії з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб та службовою особою, яка займає відповідальне становище.
Крім того установлено, що відповідно до контракту з керівником комунального підприємства від 11.09.2015 та інших додаткових контрактів (угод) ОСОБА_5 наймано (призначено) на посаду директора міського комунального підприємства «Енергоресурс».
Тобто, відповідно до п. 2 Примітки до ст. 368 КК України, службовими особами, які займають відповідальне становище, є керівники органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць. Таким чином, ОСОБА_5 є службовою особою, яка займає відповідальне становище.
У відповідності до умов вищезазначеного Контракту, ОСОБА_5 надано повноваження діяти від імені підприємства, укладати господарські та інші угоди, що визначено п. 2.7 даного Контракту.
У подальшому, як установлено слідством, між міським комунальним підприємством «Енергоресурс» в особі ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_12 , укладено договір № 22, предметом якого являється виконання робіт по ремонту теплового лічильника на суму 8720 гривень.
Згідно п. 2.4. вказаного договору «Замовник» здійснює оплату на підставі двосторонніх актів виконаних робіт шляхом безготівкового перерахунку «Замовником» коштів на рахунок «Виконавця» не пізніше 10 календарних днів з дня підписання відповідних актів.
Так, у ході проведення вищезазначених ремонтних робіт директор МКП «Енергоресурс» ОСОБА_5 , та його заступник ОСОБА_10 , маючи можливість визначати виконавців підрядних робіт без проведення процедури державних закупівель, укладати з ними відповідні прямі договори, контролювати повноту виконаних робіт, а також, володіючи правом підписання актів прийому-передачі виконаних робіт, використовуючи службове становище, створили умови для отримання неправомірної вигоди від підрядної організації ФОП ОСОБА_12 за наступних обставин.
Зокрема, 24.03.2018 в період часу з 11.30 год. до 12.30 год. заступник МКП «Енергоресурс» ОСОБА_10 , знаходячись у м. Жмеринка, умисно, з корисливих мотивів та в інтересах третіх осіб, з метою особистого збагачення, незаконно отримав неправомірну вигоду в розмірі 6 тис. грн. від ФОП ОСОБА_12 за підписання з останнім актів виконаних робіт щодо ремонту теплового лічильника.
У подальшому, 24.03.2018 приблизно о 13.00 год. ОСОБА_10 , у розпорядженні якого знаходилися кошти, отримані ним від ФОП ОСОБА_12 в сумі 6 тис. грн., прибув до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_5 , являючись службовою особою, яка займає відповідальне становище, умисно, незаконно, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, отримав через ОСОБА_10 частину неправомірної вигоди в розмірі 3500 грн., передану ФОП ОСОБА_12 за підписання з останнім актів виконаних робіт щодо ремонту теплового лічильника.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, тобто умисне, повторне одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь якої дії з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб та службовою особою, яка займає відповідальне становище.
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місцям події, у ході якого у ОСОБА_5 вилучено грошові кошти, матеріалами розсекречених НСРД та іншими матеріалами кримінального провадження.
У діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, та яке, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.
Згідно примітки до ст. 45 КК України кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 відноситься до корупційного злочину, а тому відносно нього при призначенні покарання судом не може бути призначено більш м`яке покарання ніж передбачене законом або прийнято рішення про звільнення від відбування покарання з випробовуванням. Таким чином, у разі визнання судом ОСОБА_5 винним у вчиненні вказаного корупційного злочину, йому буде призначено покарання виключно у вигляді позбавлення волі. А тому, перебуваючи на волі, він може незаконно впливати на свідків, які у майбутньому будуть допитані у даному кримінальному провадженні для з`ясування усіх обставин вчиненого ним злочину, знищити документи чи речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також ризиків, передбачених п. 1, п. 2, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурори в судовому засіданні просили обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням певних обов"язків.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували з приводу застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак у разі задоволення клопотання просили визначити розмір застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, так як таких розмір застави може бути помірним для підозрюваного.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.
Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
25.03.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України.
На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України обґрунтована.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.Враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків, які у майбутньому будуть допитані у даному кримінальному провадженні для з`ясування усіх обставин вчиненого правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_5 необхідно визначити заставу.
Враховуючи матеріальний стан підозрюваного та розмір отриманої неправомірної вигоди, суд вважає за необхідним визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_5 , тобто до 14 години 44 хвилин 22 травня 2018 року.
Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 22 травня 2018 року.
Одночасно визначити розмір застави в сумі 140 960 (сто сорок тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти наОСОБА_5 підозрюваного у разі внесення застави наступні обов`язки:
1) прибувати на виклики до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;
2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
3) не відлучатись із населеного пункту, де підозрюваний проживає, а саме м. Жмеринка, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.
У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі невиконання ОСОБА_5 покладеного на нього обов`язку, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя