У Х В А Л А

"14" грудня 2017 р. Справа1-109/04

Провадження1-в/153/88/17-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши заяву ОСОБА_3 про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про зняття арешту з майна. Вказав, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , комора №ХСІІІ розташована у 1 під`їзді в підвальному поверсі житлового будинку; квартира за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, площею 0,12 га, за адресою: Вінницька області Вінницький район Мізяківсько-Хутірська сільська рада. У листопаді 2017 року йому стало відомо, що все його майно, зокрема дві квартири, земельна ділянка та комора перебуває під арештом на підставі постанови прокуратури Ямпільського району від 03.09.2003 року. Таким чином, на підставі постанови прокуратури Ямпільського району від 03.09.2003 року був накладений арешт на все майно. Зазначив, що згідно постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 23.12.2004 року його звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст..48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України. Враховуючи викладене, виходячи із того, що вищезазначеною постановою відносно нього кримінальну справу закрито на підставі ст.48 КК України за злочин, передбачений ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, з урахуванням того, що він відшкодував збитки заподіянні підприємству «Ямпільтепломережа» та цивільний позов по справі не заявлявся, а також те, що при винесені вказаної постанови про закриття справи судом відповідно до вимог ст. 248 КПК України (в редакції 1960 року) питання про скасування арешту не вирішувалося, а тому виникла необхідність у зверненні до суду із даною заявою.

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд даної справи у його відсутність. Викладені вимоги підтримує на просить їх задовольнити.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Судом встановлено, що постановою прокуратури Ямпільського району від 03 вересня 2003 року був накладений арешт на все майно заявника ОСОБА_3 . Окрім того, у судовому засіданні встановлено, відповідно до постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2004 року заявника ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України.
Разом із тим, постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2004 року не було вирішено питання, відповідно до ст.248 КПК України (в редакції 1960 року), про скасування арешту майна, який було накладено постановою прокуратури Ямпільського району від 03 вересня 2003 року.
Відповідно до п.9 Розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України - запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, а тому заява ОСОБА_3 про зняття арешту з майна підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності цим КПК, тобто в порядку КПК України (1960 року). Тобто, до цих правовідносин слід застосовувати норми КПК України 1960 року.
Відповідно до вимог ч.1 ст.29 КПК України (в редакції 1960 року) при наявності достатніх даних про те, що злочином завдана матеріальна шкода, або понесені витрати закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, орган дізнання, слідчий, прокурор, і суд зобов`язані вжити заходів до забезпечення цивільного позову. Одночасно, згідно з ч.1 ст.126 КПК України (в редакції 1960 року), забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.
Згідно ч.6 ст.126 КПК України (1960 року) - накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
П.8 ч.1 ст.324 КПК України (1960 року) зазначає, що постановляючи вирок суд повинен вирішити, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.
Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.5-8) на квартиру АДРЕСА_1 , комору №ХСІІІ розташована у 1 під`їзді в підвальному поверсі житлового будинку; квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, площею 0,12 га, за адресою: Вінницька області Вінницький район Мізяківсько-Хутірська сільська рада накладено арешт на підставі постанови прокуратури Ямпільського району від 03 вересня 2003 року.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України (1960 року) питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.
Відповідно до ст.411 КПК України питання, повязані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора. Якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, викликається також при необхідності цивільний позивач і цивільний відповідач. Неявка цих осіб не зупиняє розгляду справи.
Згідно п.1 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Враховуючи те, що в подальшому в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала потреба, то суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2004 року по кримінальній справі №1-109/2004 року питання про скасування арешту майна вирішено не було.
Керуючись ст.ст.409, 411 КПК України (1960 року), п.9 Розділу ХІ Перехідних Положень КПК України від 13 квітня 2012 року, суд
У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_3 про зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений на підставі постанови прокуратури Ямпільського району від 03 вересня 2003 року, а саме із квартири за адресою: АДРЕСА_3 ; комори №ХСІІІ розташована у 1 під`їзді в підвальному поверсі житлового будинку; квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки, площею 0,12 га, за адресою: Вінницька області Вінницький район Мізяківсько-Хутірська сільська рада, які відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на лежать ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає відповідно до ст.347 КПК України 1960 року.
Суддя ОСОБА_1