Справа №635/416/18
Провадження №1-кс/635/323/2018
УХВАЛА
14 березня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання слідчого Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152 від 20.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 31.07.2013 Комінтернівським районним судом м.Харків за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 27.11.2014 Комінтернівським районним судом м.Харків за ч.1 ст.296, ч.1 ст.125, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ст.70, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, умовно-достроково звільненого за ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.11.2016 на невідбуту частину строку покарання 01 рік 03 місяці 18 днів,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.115 КК України, -
встановив:
14 березня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152 від 20.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як вбачається з клопотання слідчого, 20 січня 2018 року до Харківського ВП ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 20.01.2018 близько 10:00 до реанімаційного відділення Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова доставлено з місця мешкання АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_7 , з діагнозом закрита черепно-мозкова травма голови, забійні рани голови, ножове проникаюче поранення грудної клітини.
Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152 від 20.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого - ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Під час розслідування провадження встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 27.11.2014 Комінтернівським районним судом м.Харкова за ст.296 ч.1, 125 ч.1, 190 ч.2, 186 ч.2, 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, умовно-достроково звільненого за ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.11.2016 на невідбуту частину строку покарання 01 рік 03 місяці 18 днів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення й перевиховання не став і знову вчинив умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 20 січня 2018 року близько 08:30 годин в смт Покотилівка Харківського району Харківської області, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання - в будинку АДРЕСА_1 , пішов до кімнати своєї матері ОСОБА_8 , в якій на той час перебував її співмешканець ОСОБА_7 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, влаштував з ним сварку, в ході якої, маючи умисел на вбивство ОСОБА_7 , наніс йому не менше 3-х ударів кулаком руки в область обличчя. В цей момент ОСОБА_8 , зайшовши до своєї кімнати та побачивши протиправні дії свого сина, схопила його за руку, намагаючись відтягти свого сина від потерпілого ОСОБА_7 , однак ОСОБА_4 , прагнучи подолати опір матері, наніс їй один удар кулаком руки в область обличчя, від чого остання впала на підлогу.
Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_7 , пішов до кухні вище вказаного будинку, де з шухляди кухонного столу взяв дерев`яний товкач(скалку), з яким повернувся до кімнати своєї матері, де на дивані від нанесених раніше ударів лежав ОСОБА_7 , та схопивши потерпілого за майку, припідняв його з дивану, після чого наніс потерпілому один удар дерев`яним товкачем(скалкою) в область потиличної ділянки голови та один удар в область правої бокової поверхні тулубу, а потім - удар кулаком руки в область лівої бокової поверхні тулубу. Намагаючись захистити свого співмешканця, ОСОБА_8 схопила свого сина ОСОБА_4 однією рукою ззаду за шию, а іншою відібрала дерев`яний товкач(скалку), після чого передала його своїй матері ОСОБА_9 , яка на той час також перебувала в будинку та підійшла до кімнати ОСОБА_8 , почувши сварку. З метою подолання перешкоди на реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заподіяння смерті співмешканцю своєї матері, ОСОБА_4 наніс один удар кулаком руки в область грудної клітини ОСОБА_8 , від чого остання впала на підлогу.
Прагнучи будь-яким чином довести свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_7 до кінця, ОСОБА_4 знову пішов до кухні, де з шухляди кухонного столу взяв кухонний ніж, після чого повернувся до кімнати своєї матері, в якій продовжував перебувати потерпілий ОСОБА_7 . Підійшовши до потерпілого, котрий лежав в кімнаті на дивані на животі, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті останньому, наніс ОСОБА_7 один удар лезом ножу в область задньої поверхні тулубу, і лише після втручання в конфлікт малолітнього брата - ОСОБА_10 , 2010 року народження, який також перебував за вище вказаною адресою, ОСОБА_4 свої протиправні дії припинив, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження в вигляді проникаючого колото різаного поранення грудної клітини, що згідно висновку судово-медичного експерта №716-Ая/18 від 12.02.2018 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, забиті рани на голові, які згідно висновку судово-медичного експерта №716-Ая/18 від 12.02.2018 відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.
20 січня 2018 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
20 січня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України по кримінальному провадженню за №0000152 від 20.01.2018.
Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, тобто в закінченому замаху на умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині (умисне вбивство).
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні процесуальними джерелами доказів:
- протоколом огляду місця події від 20.01.2018, під час якого зафіксований факт замаху на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_7 ;
- протоколом огляду місця події від 22.01.2018, в ході якого вилучено дерев`яний товкач (скалку);
- показами потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що він мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , її синами ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , та її матір`ю ОСОБА_9 20.01.2018 близько 08.00 годин він перебував за місцем свого мешкання, знаходився у спальній кімнаті, коли до кімнати неочікувано для нього забіг ОСОБА_4 та влаштував з ним сварку, під час якої став його бити руками по голові. Побачивши дії сина, в конфлікт втрутилася ОСОБА_8 , яка намагалася зупинити свого сина, однак останній нічого чути не хотів, після чого побіг на кухню, де взяв дерев`яний товкач та повернувся до кімнати, де знаходився ОСОБА_7 . Вказаним товкачем ОСОБА_4 став бити потерпілого, однак коли товкач відняла у сина ОСОБА_8 , то перший знову побіг на кухню, де взяв кухонний ніж, з яким у повернувся до кімнати, де наніс ОСОБА_7 один удар ножем в область спини;
- показами свідка ОСОБА_8 , яка пояснила про те, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю родиною: співмешканцем ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_9 , старшим сином ОСОБА_4 та малолітнім сином ОСОБА_10 . В період часу з 07.00 годин до 08.00 годин 20.01.2018 вона разом з членами своєї сім`ї знаходилася за місцем мешкання. Сама в цей час готувала обід на кухні, співмешканець, матір та молодший син були у своїх кімнатах. Старший син ОСОБА_4 в ніч з 19.01.2018 по 20.01.2018 ночував у флігелі за вище вказаною адресою. В один з моментів до неї на кухню з вулиці забіг ОСОБА_4 , який перебуваючи в збудженому стані став кричати про те, що ОСОБА_7 побив свідка. Остання стала пояснювати суну те, що її ніхто не бив та стала запитувати сина з чого він став робити даний висновок. Однак ОСОБА_4 не слухав свою матір, він схопив дерев`яний товкач для картоплі та побіг до кімнати, де відпочивав ОСОБА_7 . Забігши до кімнати ОСОБА_7 , ОСОБА_4 стан наносити удари по горові та тулубу першого, від чого той втратив свідомість. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та малолітній ОСОБА_10 забігли до кімнати ОСОБА_7 , де намагалися зупинити протиправні дії ОСОБА_4 . ОСОБА_9 вихопила у ОСОБА_4 дерев`яний товкач, після чого ОСОБА_4 кулаком руки вдарив ОСОБА_8 в обличчя, від чого остання впала на підлогу. Потім, ОСОБА_4 побіг до кухні, де зі столу взяв кухонний ніж рожевого кольору та прибіг назад до кімнати ОСОБА_7 , який лежав на дивані в непритомному стані. ОСОБА_8 , розуміючи, що її син намагається вбити ОСОБА_7 , стала в порозі кімнати та собою закрила вхід до кімнати. Однак ОСОБА_4 , з метою усунення перешкоди доступу до непритомного ОСОБА_7 , наніс ОСОБА_8 один удар лезом вище вказаного ножу в область руки, від чого остання відійшла від проходу до кімнати ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_4 підбіг до непритомного ОСОБА_7 , який лежав на дивані та наніс останньому один удар лезом ножу в область грудної клітини. Після цього ОСОБА_4 зник у невідомому свідку напрямі;
- показами свідка ОСОБА_9 , яка дала аналогічні покази;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що він працює лікарем-хірургом в Харківській міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова. 20.01.2018 він заступив на добове чергування. Близько 10:13 годин до лікарні каретою швидкої допомоги були доставлені з адреси: АДРЕСА_1 , громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з ножовими пораненнями. Після надання постраждалим медичної допомоги, ОСОБА_8 було відпущено додому, а ОСОБА_7 проведено операцію, після чого він у важкому стані був поміщений до реанімаційного відділення лікарні. ОСОБА_7 поставлений діагноз: проникаюча колото-різана рана грудної клітини зліва, лівосторонній гемопневмоторакс;
- речовими доказами по кримінальному провадженню: вилученими 20.01.2018 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , змивами речовини бурого кольору, що упаковані до двох паперових конвертів, ножем з чохлом рожевого кольору, що упакований до паперового конверту, майкою ОСОБА_7 зі слідами речовини бурого кольору, що упакована до паперового конверту, спортивними штанами ОСОБА_4 зі слідами речовини бурого кольору, що упаковані до картонного коробку, фрагментом тканини з-під підодіяльника зі слідами речовини бурого кольору, що упаковано до паперового конверту, а також вилученими в ході затримання 20.01.2018 ОСОБА_4 калошами(1 пара), що упаковані до картонного коробку, футболкою, що упакована до поліетиленового пакету;
- показами підозрюваного ОСОБА_4 , який підтвердив факт нанесення тілесних. ушкоджень ОСОБА_7 , однак заперечував умисел на заподіяння смерті останньому;
- слідчими експериментами по кримінальному провадженню за участю потерпілого, свідка ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_4 ;
- висновками судово-медичних експертиз №716-Ая/18 від 12.02.2018, №411-ая/18 від 21.02.2018, висновками судово-імунологічних експертиз №228-И/18 від 26.02.2018, №224-И/18 від 23.02.2018, висновком судово-імунологічної експертизи №191-Ц/2018 від 21.02.2018.
22 січня 2018 року старшим слідчим СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_13 до Харківського районного суду Харківської області направлено клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
22 січня 2018 року слідчим суддею Харківського районного суду Харківської області винесено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого та ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
05 лютого 2018 року ухвалою Апеляційного суду Харківської області ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22.01.2018 скасовано та до підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.03.2018.
12 березня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України по кримінальному провадженню за №0000152 від 20.01.2018.
Враховуючи те, що по кримінальному провадженню не завершене проведення ряду експертиз: судово-медичних, судово-імунологічних, а також необхідністю надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику, потерпілому, закінчити досудове розслідування по кримінальному провадженню до 20.03.2018 не є можливим, 14.03.2018 керівником Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_14 продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженню до 20.04.2018.
Вказані дії не могли бути здійснені та завершені раніше з об`єктивних причин та їх виконання потребує додаткового часу строком не менш ніж один місяць.
Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , а також тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого останньому оголошено про підозру, а також те, що санкцією ч. 3 ст. 187 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Обґрунтовуючи підстави продовження застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим у своєму клопотанні наведено, що існує можливість настання таких ризиків:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що обґрунтовується тяжкістю вчиненого злочину, покаранням за його вчинення та те, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, раніше зникав без вісти, про що його родина 19.12.2017 зверталася до поліції, по декілька днів не ночував вдома, а тому не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, будь-якого законного джерела доходу, подальше спільне проживання з підозрюваним члени його сім`ї категорично заперечують, тому існує ризик того, що ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі, виїхавши за межі Харківської області. В даному випадку ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування продовжує існувати на даний момент;
- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а саме на матір ОСОБА_8 , бабусю ОСОБА_9 , а потерпілий мешкає за місцем мешкання підозрюваного та є співмешканцем матері підозрюваного, тому є ризик того, що перебуваючи на свободі ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у цьому ж кримінальному провадженні. Крім того, за момент перебування підозрюваного на домашньому арешті вище вказані свідки відмовлялися від надання будь-яких показів по кримінальному провадженню, в тому числі і на потерпілого, так як підозрюваний здійснював психологічний вплив на ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які бояться підозрюваного ті його злочинної поведінки. В даному випадку ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні продовжує існувати та є актуальним навіть під час судового розгляду кримінального провадження;
- може вчинити інше кримінальне правопорушення, що обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 27.11.2014 Комінтернівським районним судом м.Харків за ст.296 ч.1, 125 ч.1, 190 ч.2, 186 ч.2, 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, умовно-достроково звільненого за ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.11.2016 року на невідбуту частину строку покарання 01 рік 03 місяці 18 дні, перебуваючи під умовно-достроковим звільненням, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення й перевиховання не став і знову вчинив умисне кримінальне правопорушення за вище вказаних обставин, що дає підстави вважати, що він, перебуваючи на свободі чи під домашнім арештом вчинить інше(нове) кримінальне правопорушення. Крім того, враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_7 вижив після вчиненого злочину, а мета підозрюваного позбавити його життя не досягнута, тому в даному випадку ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється продовжує існувати на даний час.
Разом з тим, на теперішній час вищевказані ризики не змінились та продовжують мати місце.
Таким чином, з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості та особистої ситуації підозрюваного, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України, відносно підозрюваного має бути продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
Прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просив задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 і його захисник ОСОБА_5 заперечували проти клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити підозрюваному запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання за матеріалами кримінальної провадження №0000152, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та думку адвоката, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05.01.2018 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№27) в межах строку досудового розслідування з моменту його фактичного застосування до 20 березня 2018 без визначення застави.
Постановою керівника Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_14 від 14.03.2018 продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152 від 20.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, до трьох місяців, тобто до 20.04.2018.
Таким чином, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 20 квітня 2018 року.
Як встановлено з матеріалів клопотання та обґрунтовано прокурором в судовому засіданні, по даному кримінальному провадженню не завершене проведення ряду експертиз, а саме, судово-медичних, судово-імунологічних, а також після отримання відповідних доказів необхідно вжити заходів щодо дотримання положень ст. 290 КПК України - відкрити матеріали кримінального провадження стороні захисту та надати йому достатній час для ознайомлення з ними. Відтак, приведене свідчить проте, що закінчити досудове розслідування по даному кримінальному провадженню у строк до 20.03.2018 у органу досудового розслідування не має можливості.
Зі змісту положень частини п`ятої статті 199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурором, слідчим буде доведено, що обставини, зазначені у частині третій названої статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, зокрема, що заявлені ризики не зменшилися, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.
Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).
Разом з тим, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і мають бути наведені інші підстави для продовження тримання під вартою, також недостатнім є посилання лише на тяжкість вчиненого злочину та покарання (справи «Елоева проти України», «Свершов проти Україні», «Харченко проти України»).
На підставі викладеного, слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, існування яких бралося до уваги під час обрання відповідного запобіжного заходу та які на сьогоднішній день продовжують існувати.
Слідчий судді звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_4 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З огляду на викладене слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.
На підставі наведеного та керуючись статтями 176, 177, 197, 199, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
Клопотання слідчого Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152 від 20.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Продовжити застосування стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарання» (№ 27) до 20 квітня 2018 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1