Провадження № 1-кп/484/67/18
Справа № 484/4163/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003209 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, з повною середньою освітою, розлученого, інваліда 3 групи, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України
ВСТАНОВИВ:
29.09.2017 року, близько 19:30 год. ОСОБА_4 прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де перебувала його колишня дружина ОСОБА_5 . Під час спілкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс потерпілій ОСОБА_5 один удар взуттям в область обличчя, а саме в ніс, шляхом кидання, навмисно заподіявши останній легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до висновку експерта № 767-М від 27.11.2017 року, виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та могли утворитись в строк 29.09.2017 р. від дії тупого твердого предмету. Вищевказані тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитись не могли.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, детально пояснив про обставини скоєння ним кримінального правопорушення, що дійсно 29.09.2017 року, близько 19:30 години за викладених вище обставин наніс потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження. Розуміє, що скоїв злочин, в скоєному щиро розкаюється.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що дійсно 29.09.2017 року близько 19:30 год. обвинувачений ОСОБА_4 в ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс їй один удар, взуттям, в область обличчя, а саме в ніс, шляхом кидання взуття, тим самим спричинивши їй тілесні ушкодження. Стосовно призначення обвинуваченому міри покарання своєї позиції висловити не побажала.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.
Відповідно до висновку експерта № 767-М від 27.11.2017 року виявлені у потерпілої ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та могли утворитись в строк 29.09.2017 р. від дії тупого твердого предмету. Вищевказані тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитись не могли.

Фактичні обставини злочину свідчать про те, що обвинувачений 29.09.2017 року близько 19:30 год., прийшовши до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де перебувала його колишня дружина ОСОБА_5 , в ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс потерпілій ОСОБА_5 один удар, взуттям, в область обличчя, а саме в ніс, шляхом кидання, навмисно заподіявши останній легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи міру покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину, є інвалідом 3 групи, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає те, що він визнав вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, сприяв розкриттю злочину та покаявся.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке за обставин скоєння злочину буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.
Обвинуваченим заявлено клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», так як на день набрання чинності цим Законом його визнано інвалідом 3 групи.
Прокурор проти заявленого клопотання не заперечував.
Потерпіла не надала заперечень щодо застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 р., звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.
Обвинувачений згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 є отримувачем пенсії по інвалідності ІІІ групи загального захворювання.
Проте, відповідно до ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія закону про амністію поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Закон України «Про амністію у 2016 році» набрав чинності з 07.09.2017 року, а вищевказаний злочин вчинено ОСОБА_4 29.09.2017 року, тобто злочин вчинено після набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», тому відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід не обирався.
Судових витрат у справі немає.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 (восьмиста п`ятидесяти) грн.
Відмовити у звільненні ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання на підставі п. «г» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності з 07.09.2017 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя