АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" жовтня 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
представника потерпілого ОСОБА_11
перекладача ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 02000247 щодо;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, румуна, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 та ч.1 ст. 121 КК України, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, румуна, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.296 КК України,
ЄУНСС: 715/19/17
Провадження №11-кп/794/304/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_13
Категорія ч.1ст. 121, ч.2, ст.296 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 червня 2017 року, ОСОБА_8 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 КК України та ч.2 ст.296 КК України і призначено йому міру покарання:
- за ч.2 ст.296 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч.1 ст.121 КК України 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до набрання вироку законної сили обрано у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
ОСОБА_9 , визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначено йому міру покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі іспитового строку тривалістю (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст.76 КК України, зобов`язано ОСОБА_9 в період іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 в солідарному порядку, майнову шкоду у розмірі 15 828 (п`ятнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) гривень 97 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень, а всього з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 стягнуто матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 85828 (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять вісім) гривень 97 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 , моральну шкоду у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.
Районним судом встановлено, що 01.05.2016 біля 21 год. 30 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом з двома особами матеріали відносно яких виділені в окремі кримінальні провадження, прийшов на літню площадку біля приміщення магазину - бару ПП « ОСОБА_14 », який розташований по АДРЕСА_1 , де діючи умисно, узгоджено між собою у групі осіб, підійшли до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с. Купка Глибоцького району Чернівецької області та нічого не пояснюючи, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до загальноприйнятих правил поведінки в суспільстві та громадських місцях, в присутності сторонніх осіб які також в той час перебували у вказаному місці, безпричинно, з особливою зухвалістю, почали наносити чисельні удари руками та ногами в область життєво важливих органів тобто в область голови та живота, а також по іншим частинам тіла ОСОБА_10 , внаслідок чого, згідно висновку судово-медичної експертизи, спричинили ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці нижньої повіки зліва, по внутрішній поверхні правого плеча в середній третині в кількості 3-х., садна по задній поверхні лівого ліктьового суглобу та крововиливу підкон`юнктивального в ділянці лівого очного яблука у зовнішніх квадрантах, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки по нижньому полюсу з переходом на ворота, з розвитком гемоперитонеума, які відносяться до категорії тяжких та таких, що небезпечні для життя. Побиття ОСОБА_10 тривало біля 3-5 хвилин, незважаючи на намагання сторонніх громадян припинити хуліганські дії, після чого ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину втекли.
На вказаний вирок районного суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 , подали апеляційні скарги.
Захисник ОСОБА_6 просить, змінити вирок в частині призначеного покарання у вигляді 5 (п`яти) років у зв`язку з не відповідністю призначеного покарання яке за своїм розміром є явно не справедливим через суворість, просить призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, яке б відповідало його діянням, та особі обвинуваченого, просить врахувати, що обвинувачений ОСОБА_8 , вину у вчиненні злочину не визнав, у зв`язку з тим, що він не був на місці злочину, а потерпілий з невідомих йому причин оговорив його, захисник просить врахувати суд роль у вчиненому злочинні кожного з обвинувачених, врахувавши ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, молодий вік ОСОБА_8 у силу закону він на думку захисту юридично не судимий, відсутність скарг за місцем проживання.
Обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок районного суду скасувати,та виправдати його у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, закрити кримінальне провадження відмовивши в задоволенні цивільного позову потерпілому ОСОБА_10 в повному обсязі, оскільки на думку апелянта районний суд поверхнево здійснивши судовий розгляд та відхиливши всі клопотання сторони захисту, спрямовані на з`ясування значимих для встановлення об`єктивної істини обставин, при ухвалені судового рішення у цьому кримінальному провадженні допустив однобічне, явно з обвинувальним нахилом, та упереджене дослідження всіх його обставин, взявши в основу вироку суперечливі докази і не звернувши увагу на інші докази, а деякі з них взагалі проігнорував, при тому, що їх врахування могло істотно вплинути на висновки суду, неправильно розтлумачив закон про кримінальну відповідальність, що призвело до ухвалення незаконного та неправосудного на думку апелянта вироку, все обвинувачення ґрунтується лише на показаннях потерпілого та його близького друга ОСОБА_15 , при цьому суд першої інстанції безпідставно відхилив показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 які виправдовують апелянта по пред`явленому обвинуваченню, також апелянт вказує на те, що з 13 свідків, які були заявлені прокурором як такі які підлягають допиту в судовому засіданні суд допитав лише одного свідка обвинувачення ОСОБА_15 та двох свідків захисту ОСОБА_17 та ОСОБА_16 решта свідків в суді першої інстанції не була допитана, також апелянт критично ставиться до показів свідка ОСОБА_18 , та посилання районного суду на них як на доказ.

Заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційні скарги, думку прокурора яка вважає вирок районного суду законним та обґрунтованим, потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_11 які просили залишити вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає що апеляційні скарги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
Винність обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні інкримінованих їм злочинів при обставинах, що наведені у вироку підтверджується дослідженими в суді доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вирок районного суду є обґрунтованим, ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду і оціненими відповідно до ст.94 КПК України з наведенням належних мотивів та підстав його ухвалення, з дотриманням норм матеріального та кримінально-процесуального права.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчинені злочинів, за наведених у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та підтверджений зібраними у встановленому законом порядку доказами, які ретельно досліджено, належно оцінено судом та детально викладені у вироку який відповідає нормам матеріального та процесуального права.
У районному судді ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , вину не визнали, однак районний суд прийшов до обґрунтованого, законного рішення щодо доведеності їх вини за інкриміновані злочини.
На підтвердження винуватості ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , у інкримінованих їм злочинах свідчать показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , потерпілого ОСОБА_10 , які підтвердили обставини справи, при цьому не встановлено жодних суперечностей у показаннях свідків, а висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.
Усі докази, на які районний суд зробив посилання у вироку, були належним чином досліджені під час судового розгляду.
Так із показів свідка ОСОБА_15 , було встановлено, що 01.05.2016 року біля 21 години між обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_19 виник конфлікт, через певний проміжок часу до бару під`їхав автомобіль «Жигуль» з якого вийшли четверо братів ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 та направились в його сторону ОСОБА_8 підійшовши до нього сказав йому що тут ти попав та одразу наніс йому один удар кулаком по обличчю від чого він упав, після чого всі четверо братів почали наносити йому удари по різним частина тіла, а саме ОСОБА_24 бив по ногам, ОСОБА_23 по голові, ОСОБА_21 по животі та грудях, а ОСОБА_22 наносив удари в область грудей, кожен з братів наносив багато ударив, при цьому ОСОБА_25 наніс близько 10 ударів.
Дані покази узгоджуються із показанями потерпілого ОСОБА_10 , який показав, що 01.05.2016 року коло 21 год. він поїхав за сигаретами до бару-магазину ОСОБА_14 . Будучи в даному барі він замовив каву, при цьому йому передзвонив знайомий з Москви з яким він почав говорити по телефону, оскільки був поганий зв`язок він вийшов на вулицю та продовжував розмову знаходячись біля вікна бару. В цей час він помітив, що між обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_19 виник конфлікт, при цьому він зробив зауваження обвинуваченому ОСОБА_9 після чого продовжив розмову по телефону. Через певний проміжок часу до бару під`їхав автомобіль «Жигулі» з якого вийшли четверо братів ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 та направились в його сторону. ОСОБА_8 підійшовши до нього сказав йому що тут ти попав та одразу наніс йому один удар кулаком по обличчю від чого він упав. Після чого всі четверо братів почали наносити йому удари по різним частина тіла, а саме ОСОБА_24 бив по ногам, ОСОБА_23 по голові, ОСОБА_21 по животі та грудях, а ОСОБА_22 наносив удари в область грудей. Вказав що кожен з братів наносив багато ударив, при цьому ОСОБА_25 наніс близько 10 ударів і від одного його удару по животі він відчув різкий біль в область живота. В цей час з бару вийшла ОСОБА_26 та почала кричати щоб його лишили. Після чого брати ОСОБА_27 його залишили сіли в машину та поїхали. Після цього ОСОБА_28 , якій був там передзвонив його брату ОСОБА_18 , після чого передзвонив в поліцію, а потім приїхали працівники поліції, а пізніше поїхали в лікарню в смт. Глибока, проте від госпіталізації він відмовився. Через пару днів він поїхав знімати побої проте там було закрито і він поїхав в лікарню на вул. Фастівську де він був госпіталізований. Будучи в лікарні йому видалили селезінку, і він лишився інвалідом. Вказав на те, що зброї він немає. З обвинуваченим ОСОБА_8 вони працювали разом, копали криниці відносини були дружні, після того як перестали разом робити також залишилися у дружніх відносинах. З іншими братами конфліктів не мав, підстав вважати данні покази не достовірними у суду не має.
Під час проведення слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_10 , які зафіксовані у відповідних протоколах від 13.06.2016 року та 15.07.2016 року, які були досліджені в судовому засіданні районного суду, потерпілий детально показав де і при яких обставинах, по яких частинам тіла йому були нанесені тілесні ушкодження братами ОСОБА_27 , при цьому показав хто і по яким частинам тіла йому наносив удари, та показав як в момент нанесення йому удару ногою в область живота ОСОБА_8 , він відчув різкий біль.
Під час проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_15 , який зафіксований у протоколі від 13.06.2016р. та фото таблиці ілюстрацій до нього, які були досліджені в судовому засіданні районного суду, свідок детально показав де і при яких обставинах, по яких частинам тіла і хто саме з братів ОСОБА_27 наносили удари потерпілому ОСОБА_10 .
Районний суд прийшов до правильного висновку, що незважаючи на те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 і потерпілий ОСОБА_10 були знайомі між собою, в судовому засіданні районного суду не встановлено, що вони між собою перебували у неприязних відносинах, на що неодноразово наголошували самі обвинувачені в своїх поясненнях. При цьому поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень в даному випадку жодним чином не могла бути поведінка потерпілого ОСОБА_10 , оскільки, в судому засіданні районного суду належними та достовірними доказами не встановлено жодної протиправної поведінки потерпілого по відношенню до обвинувачених, оскільки така поведінка має відбутись до початку протиправних дій з боку обвинувачених, і фактично ці події мають бути нерозривні у часі, особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості, з такою позицією погоджується апеляційний суд.
В даному випадку, районним судом вірно встановлено, що дії обвинувачених були викликані під малозначним приводом та були позбавлені будь-якої необхідності, при цьому вони відбувались у громадському місці у присутності інших осіб, що було встановлено в судовому засіданні, а посилання захисту з цього приводу є необґрунтованими.
З огляду на наведене, районним судом вірно кваліфіковано дії ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, районним судом вірно кваліфіковано дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне в момент заподіяння, що спричинило втрату органу.
Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України, районний суд вірно врахував суб`єктивну сторону умисного тяжкого тілесного ушкодження яке обов`язково характеризується прямим умислом тільки у двох випадках тоді, коли воно має характер мучення, і при заподіянні його з метою залякування потерпілого або інших осіб, в інших випадках умисел може бути як прямим, так і непрямим.
Колегія судів погоджується з висновками районного суду, що обвинувачений ОСОБА_8 наносячи удар взутою ногою по життєво важливим частинам тіла потерпілого в області живота, усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, а саме те, що він може нанести тілесні ушкодження особі, та передбачав суспільно небезпечні наслідки цього діянні.
При цьому той факт, що саме обвинувачений ОСОБА_8 наніс удар потерпілому від якого ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження були достовірно встановлені в судовому засіданні, і потерпілий неодноразово наголошував, що саме від удару обвинуваченого ОСОБА_8 він відчув сильний різкий біль в область живота.
Районний суд вірно прийшов до висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , були викликані під малозначним приводом та були позбавлені будь-якої необхідності, при цьому вони відбувались у громадському місці у присутності інших осіб, що було встановлено в судовому засіданні, а посилання захисту з цього приводу є необґрунтованими.
Доводи апеляції про неповний допит районним судом свідків є безпідставним, так при проведенні судового слідства районним судом було допитано тих свідків, яких була реальна можливість допитати, клопотання як у районному так і в апеляційному суді про допит інших свідків не заявлялося.
Під час апеляційного розгляду апелянти не змогли навести доводів та спростувати показань потерпілого ОСОБА_10 про обставини скоєння злочину.
У поданих апеляційних скаргах не наведено доказів на спростування висновків районного суду, дослідження будь яких доказів.
Органом досудового розслідування дотримано вимоги ст. 290 КПК України, надано право апелянтам та їх захисникам належним чином ознайомитися із матеріалами кримінального провадження, тому доводи апеляції про порушення вимог ст. 290 КПК України є безпідставним, допит свідка ОСОБА_18 проводилося за безпосередньою участю обвинувачених у судовому засіданні районного суду, тому доводи апеляцій є безпідставними.
Таким чином, колегія суддів оцінивши всі докази по справі, вважає, що районний суд дав їм правильну правову оцінку.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виду та міри покарання, районний суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, осіб винних та обставини, що пом`якшують покарання.
Зокрема, суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив два злочини, які відноситься до категорії середньої тяжкості та тяжкого, характер вчинення злочинів та обставини при яких вони були скоєні, обставину, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, його характеристику за місцем проживання, що спричиненну шкоду потерпілому не відшкодована.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , районний суд врахував, що він вчинив злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, характер вчинення злочину та обставини при яких він був скоєний, ту обставину, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його характеристику за місцем проживання, враховано позицію сторони обвинувачення, яка не наполягала у призначенні покарання з ізоляцією від суспільства, аналогічну позицію потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання, враховано, що обвинувачений вчинив злочин вперше, районний суд прийшов до висновку з чим погоджується колегія судів, що для досягнення мети покарання можливе призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , без його ізоляції від суспільства, з покладенням на нього ряд обов`язків під час іспитового строку.
Районним судом вірно розцінено невизнання обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 своєї вини як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне, з чим погоджується апеляційний суд.
З урахуванням всього наведеного суд прийшов до правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 , можливе без ізоляції від суспільства з умовою якщо він підчас іспитового строку не вчинить новий злочин та буде виконувати покладенні на нього обов`язки. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього неможливе без ізоляції від суспільства і обрав ту міру покарання, яка необхідна та достатня для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Призначення районним судом розміру покарання ОСОБА_8 , який не є максимальним згідно статей обвинувачення, застосування принципів часткового, а не повного складання покарань, вказує про врахування усіх можливих обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі і тих які зазначенні у апеляційній скарзі.
Зважаючи на наведене та беручи до уваги конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, є справедливим, повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України та меті відображеній у положеннях ст. 50 КК України.
Цивільний позов районним судом вирішено з дотриманням вимог ст. 23, 1166, 1187, 1177 ЦК України, стягнуто розмір шкоди спричиненої злочином у відповідності до понесених витрат, підстав змінювати вирок в цій частині також немає.
Вирок районного суду є законним і обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 червня 2017 року залишити без змін.
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

26.10.2017 року

(дата засвідчення копії)