Справа № 443/1219/17 Провадження № 1-кп/443/156/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" листопада 2017 р. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000751 від 27 липня 2017 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Надвірна Івано-Франківської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, не судимого,

про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

обвинувачений ОСОБА_5 27 липня 2017 року близько 12.00 години у м. Жидачів Львівської області по вул. Грушевського, поблизу торгових рядів, керуючись прямим умислом, спрямованим на заовлодіння чужим майном, викрав із сумки громадянки ОСОБА_4 гаманець вартістю 30 гривень, у якому знаходилися кошти у сумі 800 гривень, однак відразу був виявлений потерпілою та втік з місця події з викраденим, чим заподіяв останній матеріальної шкоди на суму 830 гривень.

Таким чином ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, проте, на підставі ст. 63 Конституції України, відмовився давати покази.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 27 липня 2017 року приїхала у м. Жидачів Львівської області для того щоб отримати пенсію. Взявши гроші поклала їх у свій гаманець та у сумку. Десь близько 12.0 години, проходячи по вул. Грушевського у м. Жидачів Львівської області, почула, що її хтось потягнув за сумку. Озирнувшись помітила обвинуваченого, який викрав із її сумки гаманець, у якому були грошові кошти у сумі 800 гривень. Її син намагався наздогнати ОСОБА_5 , проте той втік із викраденим. Претензій до обвинуваченого не має, оскільки той шкоду, заподіяну ним відшкодував в повному розмірі, гаманець повернув. Просить суд суворо його не карати.

Крім поновго визнання вини обвинуваченим та показань потерпілої з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні такого доводить також іншими доказами по справі.

Так, заявою потерпілої від 27 липня 2017 року адресованою начальнику Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, якою ОСОБА_4 просила прийняти міри до невідомої їй особи, який викрав у неї гаманець із сумки разом із грошовими коштами та документи.

Протоколами огляду місця події від 27 липня 2017 року та 28 липня 2017 року, якими підтвердщжено усі обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Протоколами пред`явлення особи для впізнання від 03 серпня 2017 року, згідно із якими потерпілій ОСОБА_4 та її синові ОСОБА_7 було запропоновано серед осіб чоловічої статті впізнати особу, яка викрала у неї гаманець. ОСОБА_4 та її син відповідно вказали на особу обвинуваченого ОСОБА_5 як такого, що вчинив дане кримінальне правопорушення.

Згідно протоколу огляду предмету від 18 вересня 2017 року, потерпілій ОСОБА_4 було надано для огляду її гаманець разом із документами, які вона впізнала.

Суд, заслухавши обвинуваченого, який свою вину у вчиненому визнав повністю, пояснення потерпілої, яка підтвердила усі обставини кримінального правопорушення, дослідивши, проаналізувавши та об`єктивно оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.1 ст. 186 КК України правильна, оскільки він своїми умисними діями відкрито викрав у потерпілої її майно.

Згідно матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого встановлено, що останній проживає у м. Стрий Львівської області разом із своєю сім`єю, по місцю проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, та добровільне відшкодування шкоди потерпілій.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Відповідно дост. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, проте кається у вчиненому, по місцю проживання характеризується позитивно, є інвалідом ІІІ групи, наявність пом`якшуючих покарання обставин: щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілій, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.

Питання про долю речових доказів у справі підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Захисник у судовому засіданні заявив клопотання про застосування до ОСОБА_5 Закону України "Про амністію у 2016 році" та звільнення його від відбування покарання за даним вироком як такого, що є інвалідом ІІІ групи.

Вивчивши клопотання і додані до нього докази, заслухавши думку захисника, який просив клопотання задовольнити та звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання, обвинуваченого, який проти застосування щодо нього амністії не заперечує, прокурора та потерпілу, які також проти задоволення такого клопотання не заперечили, суд вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до п. "г" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи.

Обмежень щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме те, що в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисячу сімсот) гривень.

На підставі ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 ОСОБА_5 звільнити від відбування, призначеного за даним вироком, покарання.

Речові докази: паспорт громадянина України на імя ОСОБА_4 , пенсійне посвідчення на імя ОСОБА_4 , соціальну картку № НОМЕР_1 мережі аптек "DS", банківську пенсійну картку Ощадбанку "HELENA KOLKO" № НОМЕР_2 , банківську картку Ощадбанку № НОМЕР_3 , повідомлення на імя ОСОБА_8 , гаманець з тканини, які передані на зберігання власнику ОСОБА_4 , залишити у її законному володінні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вирок вважається таким, що не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жидачівський районний суд Львівської області.

СУДДЯ