Дата документу Справа № 310/5592/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778 /421/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/5592/14-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія - ст.368 ч.4, ст.28 ч.3, ст.27 ч.3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000214, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2017 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и л а:
ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2017 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368 КК України повернуто прокурору прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 для усунення зазначених недоліків (по тексту ухвали суду першої інстанції допущена описка і помилково зазначено ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368 КК України, замість правильного ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368 КК України).
Як зазначено в оскаржуваному рішенні, обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368 КК України, надійшов до Бердянського міськрайсуду 02.10.2017 року.

Відносно ОСОБА_8 здійснюється спеціальне судове провадження.

Під час підготовчого судового засідання суд, встановивши, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зазначив наступне.

В тексті формулювання обвинувачення немає жодного посилання, що безпосередньо ОСОБА_8 отримав будь-яку неправомірну вигоду, заволодів якими-небудь грошима. В обвинувальному акті зазначено, що громадяни перераховували гроші за нібито злочинні дії на рахунок ТОВ «ПП Сорбонна». Яким чином грошові кошти переходили з рахунку ТОВ «ПП Сорбонна» у власність ОСОБА_8 , і чи переходили взагалі, невідомо. При викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення прокурором з цього приводу нічого не зазначено. Не зазначено, в чому саме полягало отримання ОСОБА_8 неправомірної вигоди. Не зазначено і те, яке відношення має ОСОБА_8 до ТОВ «ПП Сорбонна». Тобто, в обвинувальному акті не конкретно викладена об`єктивна частина складу злочину, який інкримінується ОСОБА_8 , фактичні обставини кримінального правопорушення в порушення вимог статті 291 КПК України не відповідають кваліфікації злочину, який інкримінується ОСОБА_8 . Недотримання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України свідчить про неконкретність обвинувачення, що є порушенням права на захист.

Обвинувальний акт та доданий реєстр до нього не містять відомостей про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про здійснення спеціального досудового розслідування. Тобто, органом досудового розслідування не внесено до ЄРДР відомостей про здійснення спеціального досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, що є порушенням вимог частини шостої статті 297-1 КПК України.

При цьому, у реєстрі, доданому до обвинувального акту, немає відомостей про те, кому безпосередньо вручено повідомлення про підозру ОСОБА_8 , відомостей про те, з якого часу був призначений захисник ОСОБА_8 та хто безпосередньо із захисників приймав участь на досудовому розслідуванні, здійснюючи захист ОСОБА_8 .

Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить жодних відомостей про публікацію повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування.

Орган досудового розслідування у порушення вимог процесуального закону, частини першої статті 291 КПК України, не повідомив підозрюваного про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у порядку, передбаченому частиною першою статті 297-5 КПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною і не вмотивованою внаслідок істотного порушення судом кримінального процесуального закону, який підлягав застосуванню, його неточного тлумачення, а також у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Так, з мотивувальної частини ухвали суду вбачається, що обвинувальний акт начебто не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення (злочину), є неконкретним. Однак, виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень (злочинів), які саме прокурор вважав встановленими, його правова кваліфікація кримінального правопорушення (злочину) з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення викладено у повідомленні про зміну підозри у вчиненні злочину, яке є тотожнім тому, яке зазначено у обвинувальному акті. Фактично, вийшовши за межі судового розгляду під час підготовчого судового засідання, суд, вирішуючи питання, передбачені ст. 314 КПК України, почав досліджувати обставини, які підлягають доказуванню лише під час судового розгляду. Не зважаючи на відсутність у ст. 314 КПК України підстав для повернення обвинувального акту прокурору, як неконкретність обвинувачення, суд навів обставини, які, на його думку, не зазначено у обвинувальному акті. При цьому, проігноровано положення ст.ст. 314, 338 КПК України щодо обставин, які встановлюються під час підготовчого судового засідання, а також право прокурора змінити обвинувачення в суді. Повертаючи обвинувальний акт, суд зазначив, що обвинувальний акт та реєстр не містять даних щодо внесення до ЄРДР відомостей про здійснення спеціального досудового розслідування, а також відсутні дані щодо належного виклику підозрюваного. Проте, вказані дані не є обов`язковими для внесення їх до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. У зв`язку з чим, відсутність такої інформації не перешкоджає розгляду кримінального провадження, а підлягає перевірці під час надання слідчим суддею дозволу на проведення спеціального досудового розслідування. Судом, наводячи дані щодо можливого порушення права на захист підозрюваного ОСОБА_8 під час проведення спеціального досудового розслідування, не взято до уваги той факт, що про здійснення спеціального досудового розслідування слідчими зроблено виклик в порядку ст. 297-5 КПК України, про що надано дані суду під час першого підготовчого засідання, за результатами якого ухвалою від 03.06.2015 року кримінальне провадження призначено до спеціального судового розгляду на підставі обвинувального акту.

На підставі викладеного, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368 КК України, до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області для розгляду в порядку ст.ст. 314-316 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; захисника, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала ухвалу суду законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та вислухавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.

Відповідно до п. 3 ч. 3, ч. 4 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначені відомості, які має містити обвинувальний акт.

Згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експертів; дату та місце його складання та затвердження.

При перевірці матеріалів провадження колегією суддів встановлено, що висновки суду щодо необхідності повернення обвинувального акта прокурору, з підстав того, що, з точки зору суду, з нього не вбачається, що слідчий виклав фактичні обставини кримінального правопорушення і формулювання обвинувачення, є безпідставними.

Суду при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта з підстав невідповідності обвинувального акта положенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, належить проаналізувати точний зміст положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК України.

Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");

3) формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Як було зазначено апелянтом, в обвинувальному акті зазначені всі відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, та викладені всі ті фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, зазначені анкетні відомості обвинуваченого та місце його проживання, зазначена правова кваліфікація кримінальних правопорушень, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно для його повного розуміння, що спростовує висновок суду про неконкретність обвинувачення та порушення права на захист.

В обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Підставою для повернення обвинувального акта послугувало те, що, на переконання суду, в обвинувальному акті не конкретно викладена об`єктивна сторона складу злочину, вчинення якого інкримінується ОСОБА_8 і фактичні обставини не відповідають кваліфікації, зазначеній в обвинувальному акті, а також порушення права обвинуваченого на захист.

Однак, суд першої інстанції вдався до аналізу обставин, які підлягають з`ясуванню лише під час судового розгляду, що у підготовчому судовому засіданні є недопустимим.

Слід зазначити, що відсутність в обвинувальному акті та доданих до нього матеріалах даних щодо внесення до ЄРДР відомостей про здійснення спеціального досудового розслідування, щодо публікації повісток і повідомлень в засобах масової інформації, щодо відомостей з якого часу було призначено захисника, не свідчать про невідповідність обвинувального акта вимогам 291 КПК України, до того ж вимогами КПК України не передбачена обов`язковість внесення до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування таких відомостей. Відсутність такої інформації не перешкоджала розгляду кримінального провадження. Вказані обставини були предметом перевірки під час надання слідчим суддею дозволу на проведення спеціального досудового розслідування. Судом, наводячи дані щодо можливого порушення права на захист підозрюваного ОСОБА_8 під час проведення спеціального досудового розслідування, не взято до уваги той факт, що про здійснення спеціального досудового розслідування слідчими зроблено виклик, в порядку ст. 297-5 КПК України, про що надано дані суду під час першого підготовчого судового засідання, за результатами якого ухвалою від 03.06.2015 року кримінальне провадження призначено до спеціального судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Інші висновки суду про порушення права на захист (право обвинуваченого знати у вчиненні якого злочину його звинувачують), з огляду на участь захисника у процесі і проведення спеціального досудового розслідування, є необґрунтованими, адже ці висновки носять формальний характер і є похідними від помилкових висновків про неконкретність обвинувального акта, до того ж вказана обставина, так само не свідчить про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що фактичні обставини у обвинувальному акті викладені конкретно, а отже, конкретним є і висунуте ОСОБА_8 обвинувачення, і не чинять перешкод для розгляду обвинувачення щодо нього в судовому засіданні, де це обвинувачення і повинно доводитися стороною обвинувачення. Порушень права на захист ОСОБА_8 , які б давали підстави для прийняття рішення про повернення обвинувального акта, також не встановлено.

Колегія суддів не вбачає достатніх підстав, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду, оскільки в оскаржуваній ухвалі не наведено жодної підстави для повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону, передбаченим ст. 291 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що обвинувальний акт повернуто прокурору судом першої інстанції з підстав, не передбачених законом, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а, відтак, оскаржувана ухвала суду, відповідно до положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України, підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2017 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368 КК України повернуто прокурору прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 для усунення зазначених недоліків скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4