АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/25/17 Справа № 697/1688/15-к Категорія: ч.4 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.04.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, раніше судимий, останній раз :

-29.12.2014 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України, до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, до покарання у виді 6 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду від 29.12.2014 та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 08.09.2015 по 18.04.2016.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Таганча Канівського р-ну Черкаської обл., українка, громадянка України, жителька АДРЕСА_1 , раніше не судима,-

засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішено стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь:

- потерпілого ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 241566 грн.

- держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 2814, 72 грн.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винними та засуджені за те, що ОСОБА_8 22.05.2015 року, близько 22 год., знаходячись в с. Беркозівка Канівського району Черкаської області, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, проникли через отвір в огорожі на територію загону приватного підприємства «Мустанг», звідки таємно викрали племінну кобилу породи Гановерська 2004 р.н., що належить ОСОБА_11 , вартість якої згідно висновку експерта №4/223 від 14.03.2016, станом на 22.05.2015, могла становити 241566 грн., що більш ніж в 396 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_11 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинувачених, вважає вирок суду незаконним та просить його скасувати через невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.4 ст.185, ст.71 КК України до 8 років позбавлення волі. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що суд при призначенні покарання ОСОБА_8 не в повній мірі врахував його роль, як організатора цієї крадіжки, а також те, що він не розкаявся і не повідомив кому реалізував викрадену кобилу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, як незаконний та необґрунтований, а ОСОБА_8 виправдати за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. На її обґрунтування вона послалася на те, що судом безпідставно взято до уваги висновок експерта № 4-000223 від 14.03. 2016 року, яким, на її думку, не вірно визначена вартість викраденої кобили, що унеможливлювало кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України. Висунуте йому обвинувачення вважає неконкретним та необґрунтованим. Суд, при кваліфікації дій ОСОБА_8 уник опису обставин, за якими в його діях є кваліфікуюча ознака повторність. Вважає, що до показань співучасниці цього кримінального правопорушення ОСОБА_9 необхідно було поставитися критично та не брати їх до уваги при вирішенні питання про доведеність вини її підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї ставить аналогічні апеляційні вимоги. Наголошує на тому, що ОСОБА_9 оговорила його в причетності до цієї крадіжки, а працівники карного розшуку ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 20.06.2015 року безпідставно доставили його до Канівського відділення поліції, де застосовували незаконні методи досудового розслідування. Внаслідок незаконного впливу з боку працівників Канівського відділення поліції він вимушено оговорив себе в причетності до крадіжки кобили. Наголошує на тому, що до цього злочину причетний, як організатор, ОСОБА_16 та його співучасники ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_9 .

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що інкримінований йому злочин він не вчиняв, визначальні показання давав під тиском працівників поліції, обвинувачена ОСОБА_9 його обмовляє з метою приховання вчинення злочину її співмешканцем ОСОБА_18 та організаторами ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ..

В заяві від 14.11.2016 обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та щиро розкаявся, просив вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, також притягнути до відповідальності організатора ОСОБА_16 та співучасників вчинення злочину ОСОБА_19 та ОСОБА_9 ..

Вирок суду відносно обвинуваченої ОСОБА_9 в апеляційному порядку не оскаржувався.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , які просили вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, а в задоволенні апеляційної скарги потерпілого - відмовити; думку потерпілого ОСОБА_11 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, вважає, що підстав для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду немає; думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, в тому числі щодо направлення справи на новий судовий розгляд та підтримав апеляційну скаргу потерпілого; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були належним чином дотримані.

Так, висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст. 185 КК України судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

Незважаючи на неодноразову зміну обвинуваченим ОСОБА_8 показів в суді першої інстанції щодо своєї причетності до вчинення злочину та подальше в суді апеляційної інстанції визнання своєї вини в пред`явленому органом досудового розслідування обвинуваченні, його винуватість у вчиненні крадіжки, вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у сховище, вчиненої у великих розмірах, підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні судом першої інстанції та наведеними у вироку доказами.

Показаннями обвинуваченої ОСОБА_9 , які вона давала в суді першої інстанції про те, що ОСОБА_8 запропонував їй вчинити крадіжку коня з ферми ОСОБА_11 , вона погодилася , вони пішли до ферми, обвинувачений наказав їй чекати біля воріт і повідомити його у випадку появи сторонніх осіб, а сам пішов до ферми через ворота і вивів через деякий час коня. Потім вони разом пішли в бік аеродрому, де стояв автомобіль «Газель» до якого ОСОБА_8 завів коня. Людей, які забирали коня та момент передачі грошових коштів вона не бачила, бо стояла осторонь. Обіцяних коштів вона від обвинуваченого не отримала. Через деякий час ОСОБА_8 просив її, щоб вона обмовила ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_21 та ОСОБА_22 в причетності до крадіжки, чим би виправдала його, але вона відмовилась, за що обвинувачений її побив.

Показаннями обвинуваченої ОСОБА_9 , даними в суді апеляційної інстанції про те, що 22.05.2015 з території ферми «Мустанг» розташованої в с. Беркозівка Канівського району Черкаської області, що належить потерпілому ОСОБА_11 , вона разом з ОСОБА_8 вчинили крадіжку племінної кобили, крадіжку замовив ОСОБА_16 , вона боялась останнього, тому про нього раніше не говорила.

Показаннями потерпілого ОСОБА_23 даними як в суді першої, так і апеляційної інстанції, згідно яких він є директором ПП «Мустанг», розташованого в с. Беркозівка Канівського району Черкаської області. 23.05.2017 працівник господарства ОСОБА_24 повідомив йому, що з території ферми зникла племінна кобила клички «Флай», породи Гановерська, гнідої масті, 2004 року народження.

Показаннями свідка ОСОБА_24 , який в суді першої інстанції показав про те, що працював різноробочим ПП «Мустанг» , де доглядав за кіньми, підтвердив, що за тиждень до викрадення коня ОСОБА_8 допомагав йому в догляді за кіньми і бачив, що замок на вхідних воротах зламаний. В день викрадення кобили обвинувачений був відсутній. 23.05.2015 р. свідок виявив зникнення кобили на кличку «Флай» та повідомив потерпілого.

Даними протоколу огляду місця події від 23.05.2015 та фототаблицями до нього, згідно яких в ході огляду території ферми встановлено, що приміщення ферми з боку дороги огороджено парканом, ворота ферми замкнені, з обох боків є синтетичні мотузки, з яких деякі розірвані; на полі навпроти ферми виявлено одинокий слід копит та ряд слідів низу взуття (а.с.62-65 т.2 м.к.п);

Даними протоколів проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 22.06.2015 та фототаблицями до них, згідно яких обвинувачені детально розповіли та показали на місці, яким чином 22.05.2015 року викрали коня з території ферми «Мустанг» та куди вони в подальшому відвели коня (а.с.66-68, 70-74 т.2 м.к.п.);

Даними висновку судової товарознавчої експертизи, проведеної Черкаським НДЕКЦ МВС України в Черкаській області № 4/223 від 14.03.2016 (а.с.139-145 т.2), згідно якого середньозважена ринкова вартість досліджуваної кобили породи Гановерська, 2004 р.н. станом на 22.05.2015 могла становити 241566 грн.;

Даними свідоцтва племінного коня, виданого ТОВ СГП «Ферро» від 01.11.2004 за реєстраційним №4 (а.с.245-248 т.1), згідно якого вбачається, що племінний кінь, статі: кобила, клички «Флай», породи Гановерська, гнідої масті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження - Племконеферма ТОВ «Ферро», з відповідними індивідуальними прикметами, з відповідними родоводом, 15.01.2006 був придбаний ОСОБА_11 ..

Аналіз наведених доказів в їх сукупності з доказами, на які маються посилання у вироку суду, свідчить про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за який він засуджений, і його дії за 4 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно.

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції достеменно не встановлено, що викрадена кобила «Флай» є племінною, що в свою чергу впливає на її вартість, заподіяні злочином збитки та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 на думку колегії суддів є необгрунтованими та спростовуються матеріалами провадження.

Так, згідно показань потерпілого ОСОБА_25 викрадена племінна кобила клички «Флай», породи Гановерська, гнідої масті, 2004 року народження, була придбана ним у ТОВ СГП «Ферро» у Макарівському районі Київської області.

Вказане підтверджується свідоцтвом племінного коня, виданого ТОВ СГП «Ферро» від 01.11.2004 за реєстраційним №4, згідно якого вбачається, що племінний кінь, статі: кобила, клички «Флай», породи гановерська, гнідої масті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження в Племконефермі ТОВ «Ферро», з відповідними індивідуальними прикметами, з відповідними родоводом, 15.01.2006 був придбаний ОСОБА_11 (а.с.245-248 т.1).

Показаннями свідків ОСОБА_26 , яка працює спеціалістом КП «Київський іподром» та ОСОБА_27 , який являється ветеринарним лікарем, відповідно до яких ними на початку травня 2015 року було проведено огляд коней на ПП «Мустанг», в тому числі і кобили «Флай», гнідої масті породи «Гановерська», встановлено її задовільний стан здоров`я. Надане свідоцтво племінної кобили «Флай» відповідало вимогам законодавства. Крім того, ОСОБА_26 було складено акт зоотехнічної оцінки племінного коня від 22.05.2015 року, в які внесла достовірні дані.

Що стосується вартості викраденого коня, то відповідно до звіту про оцінку майна № DF150915/005 від 15.09.2015, визначено наближену до ринкової вартості, станом на 23.05.2015 вартість племінного коня клички «Флай», породи Гановерська, гнідої масті, 2004 р.н., на основі свідоцтва № 4 від 01.11.2004, яка може становити 250219 грн.; вказана оцінка носить рекомендаційний характер, всі розрахунки проведені з урахуванням відсутності об`єкта оцінки у зв`язку з викраденням, з урахуванням наявної інформації про дані попиту та пропозицій на ринку подібних коней, що міститься в мережі інтернет та інформації про фактично укладені угоди з продажу подібного майна на аукціонних торгах в Україні. (т. 1 а.м.229)

Вказаний звіт оцінки підтвердив допитаний в суді першої інстанції в якості свідка оцінювач ОСОБА_28 .

Як вбачається з показань експерта ОСОБА_29 , даних в суді першої інстанції, який підтвердив свій висновок судової товарознавчої експертизи № 4/223 від 14.03.2016 (а.с.139-145 т.2), згідно якого середньозважена ринкова вартість досліджуваної кобили породи Гановерська, 2004 р.н. станом на 22.05.2015 могла становити 241566 грн.. Вказаний висновок було зроблено з урахуванням відсутності об`єкта оцінки у зв`язку з викраденням, розрахунки проводились на підставі наданих документів, а саме свідоцтва племінного коня від 01.11.2004, копій фотозображень коня з урахуванням задовільного стану здоров`я коня. Крім того, експерт пояснив, що з урахуванням обмеженості ринку племінних коней в Україні, сталості цін на таку породу коней було взято до уваги всі можливі варіанти ринкових пропозицій та на підставі загальної методики визначення вартості без наявності тварини.

Тому твердження захисника ОСОБА_10 про те, що викрадена кобила не є племінною, а її вартість є завищеною та визначена не вірно, спростовується наведеними вище доказами.

Посилання захисника ОСОБА_10 на відсутність в діях ОСОБА_8 кваліфікуючої ознаки - повторності є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 примітки ст. 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 29.12.2014 був засуджений Канівським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладанням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України, вказана судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена. Тобто ОСОБА_8 раніше був вчинений злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а тому в його діях наявна кваліфікуюча ознака повторність.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , зазначені в апеляційній скарзі та доповненнях , щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування з боку працівників Канівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області у зв`язку з чим він себе обмовив у вчиненні інкримінованого йому злочину є безпідставними та спростовуються постановою слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_30 від 30.05.2017 року про закриття кримінального провадження відносно працівників Канівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, яка є чинною і ніким не скасована.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 , як на підставу для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, на непритягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_16 та ОСОБА_19 є необгрунтованими, оскільки суперечать вимогам ст. 415 КПК України. Крім того, в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження вказані доводи обвинуваченого щодо причетності до вчинення злочину інших, крім ОСОБА_9 , осіб.

Підстави, передбачені ст. 415 КПК України, для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції по даному кримінальному провадженню відсутні, тому вказані апеляційні вимоги обвинуваченого та захисника ОСОБА_10 не підлягають до задоволення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 міськрайонний суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин; дані про особу винного, який має постійне місце проживання, де характеризується негативно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра Канівської ЦРЛ не перебуває; раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив новий злочин, за відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді 6 років позбавлення волі, та частково приєднав відповідно до ст. 71 КК України невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілого щодо погіршення становища обвинуваченого та збільшення йому розміру покарання .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження міськрайонним судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_8 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави передбачені ст. 409 КПК України, для його зміни чи скасування - відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України та ч.5 ст. 72 КК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення в умовах слідчого ізолятора з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі зарахувати з 19 квітня 2016 року по 20 червня 2017 року включно.

Керуючись ст. 404, ч.1 п.1 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 квітня 2016 відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 - без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 19.04.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :