Номер провадження: 11-кп/785/730/18
Номер справи місцевого суду: 518/203/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 20.04.2017 року по кримінальному провадженню №0000552 від 12.12.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч 5 ст. 72 КК України обвинуваченому зараховано в строк відбування покарання час його утримання під вартою в період з 13.12.2016 року по 20.04.2017 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів,

встановив:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що 12.12.2016 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, перебуваючи за місцем свого мешкання, яке розташоване по АДРЕСА_2 після спільного вживання спиртних напоїв із своєю співмешканкою ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин через надмірне вживання алкоголю останньою, умисно, з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 декілька ударів ногами по тулубу. В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 загинула на місці події.

Згідно висновку експертизи №123 від 17.01.2017 року в ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: множинні садна обличчя, верхніх і нижніх кінцівок, синці обличчя і лівої бічної поверхні грудної клітини, крововиливи у м`які покриви голови, масивні поширені суцільні крововиливи у м`які тканини лівої та правої бічних поверхонь грудної клітини, закрита травма органів грудної та черевної порожнини, у вигляді множинних двобічних осколкових переломів ребер з численними пошкодженнями пристінкової плеври, розривів селезінки з масивним крововиливом у черевну порожнину, які є небезпечними для життя та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_9 полягає у прямому причинному зв`язку з наявними ушкодженнями і настала в результаті закритої травми органів грудної та черевної порожнини, у вигляді множинних двобічних осколкових переломів ребер з множинними пошкодженнями пристінкової плеври, розривів селезінки з масивним крововиливом у черевну порожнину і настала від шоку, що розвинувся під час перебігу травматичного процесу.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, визнати невинуватим та виправдати за недоведеністю його вини у вчиненні даного злочину, обраний запобіжний захід скасувати, звільнивши обвинуваченого з-під варти.

Свої вимоги в апеляції захисник обґрунтовує тим, що вирок підлягає скасуванню з підстав однобічності та неповноти досудового та судового слідства, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно виправдати в інкримінованому йому злочині, у зв`язку з недоведеністю участі останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Апелянт вказує на те, що висновки суду ґрунтуються на доказах, які є неналежними та недопустимими, а висновок про вину обвинуваченого будується на припущеннях, таким чином суд не дав належну правову оцінку доказам по справі, суд однобічно дослідив показання свідків. Також адвокат ОСОБА_7 зазначає, що органом досудового розслідування слідство проведено поверхово, необ`єктивно, упереджено та з грубим порушенням норм закону, що знайшло своє підтвердження у суді. Крім того, в апеляції вказується на те, що стороні захисту не було забезпечено дотримання засад рівності і змагальності у судовому процесі, що вплинуло на необ`єктивний розгляд справи та винесення обвинувального вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, потерпілу, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги на вирок суду, апеляційний суд доходить висновків про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального, кримінального процесуального закону та Конвенції.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, при обставинах наведених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що вина ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення недоведена, є безпідставним, та таким, що не ґрунтується на матеріалах справи.

Вина ОСОБА_8 у вчиненнікримінальногоправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, доводитьсяматеріаламикримінальногопровадження та доказами,дослідженими судом першоїінстанції в їхсукупності.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлені об`єктивні дані, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, які підтверджують, що ОСОБА_8 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на доказах, які є неналежними та недопустими, а висновок суду першої інстанції про вину ОСОБА_8 ґрунтується на припущеннях, в суді апеляційної інстанції ні захисником, ні обвинуваченим не підтверджені і не конкретизовані.

Також, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції однобічно дослідив показання свідків.

Так, мотивуючи висновки про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд обґрунтовано послався на показання потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Вказанимсвідкамроз`ясненоїх права та обов`язки, вони булипопереджені про передбачену ККУкраїни кримінальнувідповідальність, а тому підстав не довіряти таким показанням у колегіїсуддів не виникає, як і не виникає думки, що вони можутьоговорюватиобвинуваченого.

Крім того, вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується і іншими доказами, дослідженими судом, які повністю узгоджуються з вищезазначеними доказами в їх сукупності, та, яким була надана належна оцінка, що знайшло своє відображення у вироку, а саме:

- витягом є ЄРДР з якого видно, що до відділу поліції надійшло телефонне повідомлення про те, що 12.12.2016 року приблизно о 1 годині 30 хвилин в будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_9 , від яких остання померла на місці пригоди (а.п. 52, т. 1);

- витягом з ЖЕО № 3400 від 12.12.2016 року, з якого видно, що 12.12.2016 року о 10 годині 15 хвилин до Ширяївського ВП надійшло телефонне повідомлення ОСОБА_20 , що в своєму будинку в АДРЕСА_3 раптово померла ОСОБА_9 (а.п. 55, т. 1);

- протоколом огляду місця події від 12 грудня 2016 року з фототаблицями, з якого видно, що місцем події є житловий будинок АДРЕСА_2 . На дивані в кімнаті будинку виявлено труп ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті - численними тілесними ушкодженнями (а.п. 56-64, т. 1);

- висновком експерта № 123 від 17.01.2017 року з якого видно, що на трупі ОСОБА_9 виявлено 26 тілесних ушкоджень, а саме: множинні садна обличчя, верхніх і нижніх кінцівок, синці обличчя і лівої бічної поверхні грудної клітки, крововиливи у м`які покриви голови, масивні поширені суцільні крововиливи у м`які тканини лівої та правої бічних поверхонь грудної клітки, множинні двобічні переломи ребер, розриви селезінки, які утворились від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею незадовго до смерті і є прижиттєвими. Закрита травма органівгрудної та черевноїпорожнини, у виглядімножиннихдвобічнихосколковихпереломів ребер з численнимипошкодженнямипристінковоїплеври, розривівселезінки з масивнимкрововиливом у черевнупорожнину є небезпечними для життя та відносяться до тяжких тілеснихушкоджень. Смерть ОСОБА_9 полягає в прямому причинному зв`язку з вказанимиушкодженнями і настала в зв`язку з їхотриманням та від шоку, щорозвинувся у перебігутравматичногопроцесу, у нетривалий, відносно короткий проміжок часу. Вказаніушкодження не характерні для падіння на площину з положення стоячи чиблизькому до такого, а є результатом багаторазовоїдії (ударів руками та ногами) в область голови, тулуба та кінцівок. В кровівід трупа ОСОБА_9 виявлено 2.66 % етилового спирту, щовідповідає сильному ступенюсп`яніння (а.п. 100-104, т. 1).

Також, у даному кримінальному провадженні було допитано експерта ОСОБА_21 , який пояснив, щовін 13.12.2016 р. 17.01.2017 р. проводив судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_9 та дійсно допустив помилку при визначенні моменту смерті останньої.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що смерть ОСОБА_9 наступила 12 грудня 2016 року в період з 3 години 30 хвилин до 8 години, що підтверджує обвинувачений ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , лікарське свідоцтво про смерть № 123.

Будь-якихдоказів на підтвердження того, щосудово-медичнаекспертиза трупа ОСОБА_9 була проведена з порушенням, матеріаликримінальногопровадження не містять і ОСОБА_22 та йогозахисникомапеляційному суду не надано.

Отже, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується доказами, які досліджені судом першої інстанції всебічно, повно й неупереджено. Суд першої інстанції оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів підтверджує вину ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

За наведених обставин, немаєпідставвважати, щовикладені у вироку висновки суду не відповідаютьфактичнимобставинамсправи.

Колегія суддів вважає, що невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 є способом захисту та ціллю уникнути кримінальної відповідальності.

Перевіркоюматеріалівсправивстановленодостатньодоказів, якіпідтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненнікримінальногоправопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Тому доводи обвинуваченого та йогозахисникащодонедоведеності вини ОСОБА_8 у вчиненнікримінальногоправопорушенняспростовуютьсявстановленими фактичними обставинами кримінального провадження, визнаними судом доведеними, а висновок суду першої інстанції ґрунтується на досліджених у ході судового розгляду показаннях потерпілої, свідків, ряду письмових доказів, яким судом була надана оцінка з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, згідно вимог ст.ст. 94, 374 КПК України.

Крім цього, доводи апеляційної скарги захисника про те, що вирок суду підлягає скасуванню, так як досудове розслідування проведено поверхово, необ`єктивно, упереджено, з грубим порушенням норм закону, що знайшло своє підтвердження в суді, є необґрунтованими.
Судом першої інстанції у вироку наведено детальнийаналіздоказів за ч. 2 ст. 121 ККУКраїни, якінадані стороною обвинувачення та зробленоправильнийвисновок про недопустимість, зокрема, протоколу слідчого експериментуз відеозаписом за участі ОСОБА_8 від 14 грудня 2016 року, якийпроводивсяізсуттєвимипорушеннямивимог КПК України, а саме у нічний час (з 22 до 6 години), що підтверджується показаннями ОСОБА_23 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , а також самогообвинуваченого ОСОБА_8 .

Однак, в ході судового розгляду здобудо достатньо доказів для визнання ОСОБА_8 винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Також, необґрунтованими є доводи захисника про те, що стороні захисту не було забезпечено дотримання засад рівності і змагальності у судовому процесі.
Так, згідно матеріалів кримінального провадження, стороною захисту заявлялись клопотання, які розглядались судом першої інстанції, відповідно до вимог КПК України (а. п. 24-27, 48-49, 153-154, 155, 156, 184, т. 1). Будь-які заяви про порушення судом першої інстанції засад рівності і змагальності у судовому процесі, під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 судом першої інстанції, ніким із учасників провадження не подавались.
Колегією суддів апеляційного суду істотнихпорушеньвимог КПК України, якібули би підставою для зміничискасування судового рішення, у кримінальному провадженні не встановлено.

Доказів, які би спростовуваливисновки суду першоїінстанції, апеляційному суду захисиком та обвинуваченим не надано.

Обставини, на якіпосилається в апеляційнійскарзізахисникобвинуваченого ОСОБА_8 ,врахованісудом першої інстанції при ухваленні вироку.

Усізапереченняобвинуваченнябули детально розглянуті судом першоїінстанції та спростованінаведеними у його вироку доказами.

Призначенепокарання судом першоїінстанції, на думку апеляційного суду, є необхідним й достатнім для виправленняобвинуваченого та попередженнявчинення ним новихзлочинів.

Зокрема, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції згідно з вимогами ст. 65 КК України врахував характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного, всі матеріали справи, дані про особу винного, його характеристику, негативну характеристику загиблої, думку потерпілої про необхідність призначення суворого покарання, а також, те, що підсудний, вчинив тяжкий злочин проти життя людини, що є найвищою цінністю.

Відповідно до практики призначення судами кримінальних покарань,суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону та дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства, внаслідок чого вірно призначив йому покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, у вигляді семи років шести місяців позбавлення волі.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає в діях суду першої інстанції жодних порушень кримінального та кримінального процесуального закону, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного вироку.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
В ході апеляційного розгляду ні захисником обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , ні самим обвинуваченим ОСОБА_8 будь-яких клопотань про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, а також дослідження будь-яких доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, в суді апеляційної інстанції не заявлено.
Усі клопотання сторони захисту судом першої інстанції були розглянуті, усі заперечення обвинувачення судом першої інстанції теж дослідженні та вмотивовані під час ухвалення вироку.
Інших доводів апеляційному суду надано не було.

За таких обставин, істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для зміни чи скасування ухваленого щодо обвинуваченого судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 щодо необхідності скасування вироку та ухвалення виправдувального вироку відносно ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження доказами і не надано інших доказів, які б не були предметом дослідження районним судом, а тому колегія суддів вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуваний вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

ВирокЛюбашівського районного суду Одеської області від 20.04.2017 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.

На підставі ч. 2 ст. 404 КПК України, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення в період з 20.04.2017 року по 03.04.2018 року у строк відбуття покарання, із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4