Справа № 196/395/18
№ провадження 1-кп/196/53/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2018 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Царичанка угоду про примирення у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000276 укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с.Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області, українцем, громадянином України, не працюючим, з середньою освітою, одруженим, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , мешканцем АДРЕСА_2 , раніше не судимим,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23.03.2018 року від прокурора Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Підготовче судове засідання було призначено на 16.04.2018р. на 09 год. 00 хв. В підготовчому судовому засіданні потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, укладеної 22.03.2018 року.

У відповідності до обвинувального акту встановлено, що 17.05.2017 року близько 22 год. 15 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21053 н.з. НОМЕР_1 , рухався по автомобільній дорозі Т-0413 сполучення "Царичанка-Магдалинівка-Губиниха" по вул. Мостовій в смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області зі сторони центру смт.Царичанка в напрямку с.Івано-Яризівка.

Під час руху по вказаній дорозі водій ОСОБА_5 не обрав безпечної швидкості руху та, не врахувавши дорожньої обстановки, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, здійснив виїзд за межі проїжджої частини на праве узбіччя, де автомобіль здійснив наїзд на пішохода н/л ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України: "Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху". Згідно висновку експерта №6/10.1/936 від 29.09.2017 року, виданого НДЕКЦ МВС України, дії водія ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди.

Невиконання водієм ОСОБА_5 вищевказаного пункту Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої н/л ОСОБА_4 отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, оскільки спричинили тривалий розлад здоров`я на термін більше як 21 день.

22.03.2018 року була укладена угода про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Зі змісту угоди про примирення вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Потерпіла претензій до обвинуваченого матеріального чи морального характеру немає.

Під час укладення угоди про примирення потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 узгодили міру покарання обвинуваченому за вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про примирення, вказавши, що він повністю розуміє свої права та зміст обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 вказував, що вищезазначена угода про примирення укладена ним з потерпілою добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також обвинувачений ОСОБА_5 цілком зрозумів роз`яснені судом права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду і вказала, що претензій до обвинуваченого матеріального чи морального характеру у неї немає. Наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України - їй зрозумілі.

Суд, заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди, пояснення потерпілої та обвинуваченого, вважає, що угода підлягає затвердженню, а ОСОБА_5 слід визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання, яке обвинувачений та потерпіла узгодили між собою.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Зазначений злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла також цілком розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, аніж ті, що передбачені в угоді.

Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація злочину вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні /ЄРДР №0000276/ і призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 314, 371, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену між ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 в кримінальному провадженні /ЄРДР №0000276/ від 22.03.2018 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Речовий доказ - автомобіль марки "ВАЗ 21053" д/н НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - залишити власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи в розмірі 1855 грн. 50 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ст.473 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Царичанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження, які були присутні під час проголошення вироку, мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1