АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1242/17 Справа № б/н Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000477 від 23 липня 2017 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 3 ст.186 КК України, -
за участю:

прокурора ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено частково клопотання слідчого СВ Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на тридцять днів до 21 жовтня 2017 року.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що прокурором доведено обґрунтованість пред`явленої підозри, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так як підозрюваний може ухилятись від слідства та суду, продовжити вчиняти інші злочини, впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб, а також, врахував те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, скоїв дане кримінальне правопорушення будучи звільненим від покарання з випробовуванням, не має міцних соціальних зв`язків, за місцем проживання характеризується посередньо та схильний до насильства відносно близьких, що підтверджується матеріалами провадження. Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_9 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Зазначає, що тяжкість злочину взагалі є недостатнім для обрання найсуворішого запобіжного заходу, твердження слідчого про можливість вчинення абстрактних злочинів її підзахисним є недопустимим, а відтак на них неможливо обґрунтовувати продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник вважає, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України , не доведені, оскільки даних про те, що ОСОБА_6 намагався чи намагатиметься ухилитися від слідства або перешкоджати встановленню істини по даному кримінальному провадженню не встановлено та ніяких доказів на підтвердження цього не надано. На її думку, підозрюваний взагалі не має можливості перешкоджати розслідуванню, оскільки в даному провадженні всі свідки та потерпілий допитані. Також судом не було прийнято до уваги ті обставини, що клопотання про продовження строку тримання під вартою було подано до суду з порушенням строків, визначених КПК України, та строк досудового розслідування було продовжено прокуратурою з істотним порушенням вимог КПК України. Таким чином, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим, та таким, що ґрунтується на припущеннях слідчого та не має жодного доказу.
В судовому засіданні підозрюваний підтримав апеляційну скаргу захисника та, з підстав, викладених в скарзі просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог частин 3, 4, 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та зазначені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Згідно наданих матеріалів, 23 липня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, тобто закінчений замах на вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабежу) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у скоєному вищевказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання і не оскаржуються сторонами в апеляційному порядку.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що заявлені ризики об`єктивно існують, не зменшилися та для їх запобігання, необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Так, апеляційним переглядом встановлено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені під час досудового слідства та існували під час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, а саме підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьому колегія суддів враховує тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, що у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким та санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, а також те, що він неодноразово раніше судимий, має непогашену судимість та скоїв вказаний злочин будучи звільненим від покарання з випробовуванням, тому висновки слідчого судді щодо можливості запобігання вказаним ризикам виключно шляхом продовження саме такого запобіжного заходу, є обґрунтованими.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Доводи захисту про те, що слідчим суддею не було прийнято до уваги ті обставини, що клопотання про продовження строку тримання під вартою було подано до суду з порушенням строків, визначених КПК України, а також те, що строк досудового розслідування було продовжено прокуратурою з істотним порушенням вимог КПК України є безпідставними, оскільки слідчий суддя при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою дані обставини перевірив, та дійшов висновку, що, враховуючи те, що 17 вересня 2017 року, тобто день звернення слідчого з таким клопотанням є вихідним днем, то подання даного клопотання у перший після нього робочий день не може бути визнане грубим порушенням. Крім того, у відповідності до вимог ст. 36 КПК України прокурор здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, продовжений судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 197, 199, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3