Справа №: 671/73/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2018 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волочиськ в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000440 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сатанів Городоцького району Хмельницької області, українця, громадянина України, провідного наукового співробітника державної установи «Інститут геохімії навколишнього середовища Національної академії наук України», одруженого, раніше не судимого, із вищою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 12.08.2017 близько 05:50 год., перебуваючи за кермом автомобіля марки «HYUNDAI MATRIX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою Р-48 «Кам`янець-Подільський Білогір`я», у напрямку від смт. Сатанів Городоцького району до смт. Війтівці Волочиського району. ОСОБА_6 під час руху, діючи легковажно і самовпевнено, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», «д», 10.1, 11.1, 11.3, 12.3 Правил дорожнього руху, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, втратив здатність постійно та безпечно контролювати рух транспортного засобу, поблизу церкви у с. Соломна Волочиського району, допустив неуважність та не переконався у безпечності власних дій під час зміни напрямку руху, не врахував ширини проїзної частини, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними, не давши дорогу зустрічному транспорту, на заокругленій вправо ділянці автодороги, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ-21101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ-21101» ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 1-2-го ребер по біляхребетній лінії зліва та 3-8-го ребер попідпахвиній лінії зліва, після травматичної підшкірної емфіземи зліва та лівобічного гемотораксу, переломів кісток тазу в ділянці лобкової та сідничної кістки, які згідно висновку експерта № 160 від 02.10.2017, за своїм характером являються тяжкими тілесними ушкодженнями, як такі, що є небезпечними для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу могли спричинити загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Пасажир автомобіля «ВАЗ-21101» ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді припухлості м`яких тканин лівої ступні та відривного перелому переднього краю лівої таранної кістки, які згідно висновку експерта № 158 від 16.11.2017, за своїм характером є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б», «д», 10.1, 11.1, 11.3, 12.3 Правил дорожнього руху, згідно з яких:

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 («б», «д»). Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 11.1. Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними;

п. 11.3. На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;

п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку з вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками отриманням ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Судовий розгляд здійснювався без участі потерпілого ОСОБА_8 на підставі ухвали суду від 02.03.2018, постановленої без виходу суду до нарадчої кімнати.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 , як особа, яка керувала транспортним засобом, 12 серпня 2017 року порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_8 тілесні ушкодження середньої тяжкості, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, по місцю роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, являється пенсіонером.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк передбачений санкцією частини статті, за якою кваліфіковано його діяння буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_6 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Суд, враховуючи вищевикладене, відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, думку потерпілого і прокурора, вважає за недоцільне призначати ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Проте, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заявили клопотання про звільнення ОСОБА_6 від відбування основного та додаткового покарання, застосувавши п. «ґ» ст. 1 Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, оскільки обвинувачений є особою пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Представник потерпілого та потерпілий ОСОБА_4 у вирішенні даного клопотання поклались на думку суду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено в ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Вказане кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив 12 серпня 2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_6 , який є особою пенсійного віку, поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Витрати за проведення експертиз № 460 А та № 358 А в розмірі 1189,76 грн. і 989,60 грн. слід стягнути з ОСОБА_6 на користь держави у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Речові докази: автомобіль марки «HYUNDAI MATRIX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, сірого кольору, та автомобіль марки «ВАЗ-21101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, сірого кольору, на які накладено арешт та які зберігаються на майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів Волочиського ВП повернути власникам чи законним володільцям, скасувавши арешти.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 2179 гривень 36 копійок.
Речовий доказ: автомобіль марки «HYUNDAI MATRIX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, сірого кольору, який зберігається на майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів Волочиського ВП повернути ОСОБА_10 або ОСОБА_6 .

Речовий доказ: автомобіль марки «ВАЗ-21101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, сірого кольору, який зберігається на майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів Волочиського ВП повернути ОСОБА_4 .

Скасувати накладені ухвалами від 16.08.2017 арешти: автомобіля марки «HYUNDAI MATRIX», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки «ВАЗ-21101», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Волочиський районний суд Хмельницької області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому і прокурору.
Суддя :