Єдиний унікальний номер 719/311/17
Номер провадження 1-кп/719/43/17
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу
15 грудня 2017 року
м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000139 від 19.10.2017 року відносно обвинувачених:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, Херсонської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 03.04.2002 року вироком Комсомольського районного суду м. Херсон за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; 13.09.2010 року вироком Євпаторійського міського суду АР Крим за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; 10.02.2014 року вироком Дніпровського районного суду м. Херсон за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ольгополь, Єланецького району, Миколаївської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні двоє дітей, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 11.03.1999 року вироком Корабельного районного суду м. Миколаїв за ч. 1 ст. 206, ч. 3 ст. 215-3 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років; 05.02.2007 року вироком Ленінського районного суду м. Миколаїв за ч.1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; 13.06.2012 року вироком Центрального районного суду м. Миколаїв за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 153 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років; 28.02.2013 року вироком Корабельного районного суду м. Миколаїв за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років,

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Новодністровського міського суду Чернівецької області перебуває обвинувальний акт, складений старшим слідчим СВ Новодністровського ВП КВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 та затверджений прокурором Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000139 від 19.10.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

15 грудня 2017 року прокурор ОСОБА_3 подав через канцелярію суду письмові клопотання з додатками про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, зокрема, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків, іншого обвинуваченого з метою схилити їх до зміни показів, ризик переховування від суду, що випливає із обставин, закріплених у ст. 178 КПК України, а саме, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, відсутність міцних соціальних зв`язків у місці проживання, постійного місця роботи та доходів до затримання, наявність не знятих та непогашених судимостей , що при оцінці в сукупності, на думку прокурора, приводить до висновку про неможливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання та вважали за доцільне застосовувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, наприклад заставу, домашній арешт чи особисте зобов`язання. При цьому, захисник зауважив, що підозра є необґрунтованою та базується лише на показах потерпілого, ризик впливу на свідків, потерпілого та іншого обвинуваченого вже не існує, а його підзахисний ОСОБА_4 до часу затримання мав міцні соціальні зв`язки, оскільки зареєстрований разом із своєю співмешканкою у м. Новодністровськ та мав постійне місце роботи. Разом з тим, адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 додали, що не можуть надати підтверджуючих документів стосовно можливості сплати застави та наявності постійного місця роботи до часу затримання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 , не заперечуючи проти розгляду клопотання без участі його захисника ОСОБА_8 , пояснив, що пред`явлена йому підозра, а в подальшому і обвинувачення, є необґрунтованими, він мав стабільний дохід до часу його затримання, проживав разом із сім`єю у м. Новодністровськ в орендованій квартирі та був єдиним утриманцем в своїй сім`ї. На думку ОСОБА_5 , до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Так, судом встановлено, що ухвалами слідчого судді Новодністровського міського суду Чернівецької області від 20.10.2017 року обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме, до 17 грудня 2017 року без призначення обом обвинуваченим альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

За правилами ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

У ст. 177 КПК України визначено мету та підстави застосування запобіжних заходів, які є виключними, а ст. 178 КПК України визначено також обставини, наявність яких суд зобов`язаний оцінити при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд вважає, що на даний час наявна обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який являться тяжким злочином, та наявні ризики, зокрема, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть переховуватися від суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого. На думку суду, дані ризики не відпали та продовжують існувати з огляду на перебування кримінального провадження лише на стадії підготовчого засідання. А тому, доводи сторони захисту про неможливість впливати на свідків та потерпілого з урахуванням того, що останні вже дали свої покази, є необґрунтованими, так як дані учасники судового провадження судом ще не допитувались.

Також, суд відхиляє пояснення захисника ОСОБА_6 стосовно необґрунтованості підозри та відповідно обвинувачення, які базуються виключно на показах потерпілого, оскільки твердження захисника спростовуються письмовими документами, доданими до клопотання.

Окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, судом взято до уваги наступні обставини: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у разі визнання їх винуватими, а саме, покарання у виді позбавлення волі строк від семи до десяти років із конфіскацією майна; наявність у обвинувачених не знятих і не погашених судимостей, в тому числі у обвинуваченого ОСОБА_4 за корисливі злочини; вчинення обвинуваченими нового злочину невдовзі після звільнення із місць позбавлення волі; відсутність у обвинуваченого ОСОБА_5 постійного місця проживання чи перебування; відсутність міцних соціальних зв`язків у місці проживання обвинуваченого ОСОБА_4 та у місці тимчасового проживання обвинуваченого ОСОБА_5 ; відсутність постійного місця праці у обох обвинувачених; їхній майновий стан, що в сукупності свідчить про наявність ризиків, а саме те, що обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 можуть переховуватися від суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, суд відхиляє доводи сторони захисту про наявність у обвинувачених постійного доходу та місця роботи, так як останніми не надано суду жодних доказів на підтвердження наявності даних обставин, як і щодо перебування на утриманні ОСОБА_5 непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що є підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який не може перевищувати шістдесяти днів, з огляду на наявність обставин, передбачених ст.. 178 КПК України, що в сукупності свідчать про продовження існування ризиків, які були враховані при взятті обвинувачених під варту вперше.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд вважає за неможливе визначити обвинуваченим розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства та погрозою його застосування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 115, 176-178, 183, 193-194, 196-197, 199, 205, 331, 369-372, 392-393, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Херсон, Херсонської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, в установі відбування покарань № 33 відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області на 60 (шістдесят) діб, тобто до 13 год. 00 хв. 12 лютого 2017 року.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Ольгополь, Єланецького району, Миколаївської області, фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, в установі відбування покарань № 33 відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області на 60 (шістдесят) діб, тобто до 13 год. 00 хв. 12 лютого 2017 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим негайно після її проголошення, а також іншим учасникам судового провадження та направити начальнику установи відбування покарань № 33 відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДЯ:/