Справа № 576/2258/17
Провадження № 1-м/576/1/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.01.18 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, винесеного відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухова Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Сєвського районного суду Брянської області РФ від 12 травня 2016 року за ч.3 ст. 322 КК РФ, п. «в» ч.2 ст. 229.1 КК РФ, ч.1 ст. 228 КК РФ, ч.1 ст. 226.1 КК РФ, ч.1 ст. 222 КК РФ, п. «а, в» ч.2 ст. 163 КК РФ до 6 (шести) років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму,-
В С Т А Н О В И В:
До Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації, яким засуджений громадянин України ОСОБА_4 .
Як вбачається із клопотання, 03 листопада 2017 року наказом Міністерства юстиції України №3418/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 16.08.2017 року за № 06-99190/17.
ОСОБА_4 засуджено вироком Севського районного суду Брянської області від 12 травня 2016 року до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених пунктом «в» частини другої статті 229.1 (незаконне переміщення через митний кордон наркотичного засобу в значному розмірі і психотропної речовини), частиною першою статті 226.1 (незаконне переміщення через митний кордон боєприпасу), частиною першою статті 228 (незаконне зберігання без мети збуту наркотичного засобу в значному розмірі), частиною першою статі ст.222 (незаконне зберігання та носіння боєприпасу), пунктами «а», «в» частини другої статті 163 (вимагання в складі групи осіб за попередньою змовою із застосуванням насильства) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, а також за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 322 (перетин державного кордону без дійсних документів на право в`їзду в РФ, групою осіб за попередньою змовою), що в Україні становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення.
ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 6» УФСВП Росії по Брянській області»; кінець відбуття строку покарання 20 квітня 2021 року.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
З посиланням на вимоги ч. 3 ст. 609, ч. 1 ст. 610 КПК України в клопотанні ставиться питання про визначення положень Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_4 засуджено вироком Севського районного суду Брянської області від 12 травня 2016 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Севського районного суду Брянської області від 12 травня 2016 року, зазначивши про початок строку відбування покарання.
В клопотанні також вказано, що розгляд останнього провести без участі у судовому засіданні представника Міністерства юстиції України.
В судове засідання представник заявника, участь якого згідно з ч. 1 ст. 610 КПК України не є обов`язковою, не з`явився, у зв`язку з чим справу розглянуто за його відсутності.
Заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання підлягає задоволенню, суд, дослідивши надані документи, вважає, що клопотання дійсно підлягає задоволенню з огляду на таке.
Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та норм Кримінального кодексу України.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Пунктами а), с) і d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; а також не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
При цьому, суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави встановлює, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою, однак не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Судом встановлено, що вироком Севського районного суду Брянської області від 12 травня 2016 року ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні злочинів передбачених ч. 3 ст. 322 КК РФ, п. «в» ч. 2 ст. 229.1 КК РФ, ч. 1 ст. 228 КК РФ, ч. 1 ст. 226.1 КК РФ, ч. 1 ст. 222 КК РФ, п. «а, в» ч. 2 ст. 163 КК РФ, та у відповідності до ст. 69 ч. 3 КК РФ, засуджений до 6 (шести) років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму. Строк відбуття покарання обчислюється з моменту його затримання, а саме, з 21 квітня 2015 р.
На даний час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 6» УФСВП Росії по Брянській області»; кінець відбуття строку покарання 20 квітня 2021 року, за час відбування засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони, згідно медичної довідки від 14.06.17 р. здоровий.
Засуджений ОСОБА_4 особисто виявив бажання продовжити подальше відбування покарання за місцем проживання та реєстрації в Україні, де останньою відомою адресою його проживання є: АДРЕСА_1 .
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 609 КПК України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
А згідно ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов:
a) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку;
b) якщо рішення є остаточним;
c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж якнайменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк;
d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, законний представник засудженої особи;
e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території;
f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України відповідають ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України, а сааме, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; а якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави:
п. «в» ч. 2 ст. 229.1 КК РФ (незаконне переміщення через митний кордон наркотичного засобу в значному розмірі і психотропної речовини) відповідає ч. 1 ст. 305 КК України (контрабанда наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів або фальсифікованих лікарських засобів, тобто їх переміщення через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю), за якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі;
ч. 1 ст. 226.1 КК РФ (незаконне переміщення через митний кордон боєприпасу) відповідає ч. 1 ст. 201 КК України (контрабанда, тобто переміщення через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, отруйних, сильнодіючих, вибухових речовин, радіоактивних матеріалів, зброї або боєприпасів (крім гладкоствольної мисливської зброї або бойових припасів до неї), частин вогнепальної нарізної зброї, а також спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації), за якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років;
ч. 1. ст. 228 КК РФ (незаконне зберігання без мети збуту наркотичного засобу в значному розмірі) відповідає ч. 1 ст. 309 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту), за якою передбачено покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк;
ч. 1 ст. 222 КК РФ (незаконне зберігання та носіння боєприпасу) відповідає ч. 1 ст. 263 КК України (носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу ), за якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років;
п. п. «а», «в» ч. 2 ст. 163 КК РФ (вимагання в складі групи осіб за попередньою змовою із застосуванням насильства) відповідає ч. 2 ст. 189 КК України (вимога передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання), вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням свого службового становища, або з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або з пошкодженням чи знищенням майна, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому), за якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
А за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 322 КК РФ (перетин державного кордону без дійсних документів на право в`їзду в РФ, групою осіб за попередньою змовою), в Україні становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1Кодексом України про адміністративні правопорушення (перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті) за якою передбачене адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Оцінюючі встановлені обставини, суд вважає за можливе привести вирок Севського районного суду Брянської області РФ від 12 травня 2016 року, яким ОСОБА_4 був засуджений до покарання у виді 6 років позбавлення волі у відповідність із законодавством України, дотримуючись строку покарання, визначеного вироком іноземної держави.
Керуючись ст. ст. 369-372, 610 КПК України суд, -
У Х В А Л И В :
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Севського районного суду Брянської області РФ від 12 травня 2016 року у відповідність із законодавством України задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Севського районного суду Брянської області РФ від 12 травня 2016 року відносно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вважати ОСОБА_4 засудженим: - за ч. 1 ст. 305 КК України до п`яти років позбавленні волі;
- за ч. 1ст. 201 КК України до трьох років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 263КК України до двох років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст.189 КК України до двох років позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_4 відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України засудженим до остаточного покарання шляхом часткового складання призначених покарань до шести років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 21 квітня 2015 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя