Справа № 297/2149/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , перекладачі ОСОБА_3 , з участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , представника Берегівського РВ з питань пробації ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Берегове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 18.02.2017 року, яке поступило з обвинувальним актом, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вилок, Виноградівського району, мешканця Окремого хутора с. Мала Бийгань, Берегівського району, Закарпатської області, громадянина України, без освіти, неодруженого, непрацюючого, в порядку ст. 89 КК України не судимого,

за ч. 3 ст. 185 КК України,
встановив:
В ніч з 17 на 18 лютого 2017 року в невстановлений слідством час ОСОБА_6 , проник на подвір`я будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав велосипед марки «ARABELLA», жіночої моделі, червоного кольору, вартістю 1 595 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.
На думку суду обвинуваченого ОСОБА_6 слід визнати винним у кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в сховище.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину визнав повністю і показав, що вночі 18 лютого 2017 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння викрав велосипед червоного кольору з подвір`я будинку АДРЕСА_1 , який побачив за парканом.
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений, захисник та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують.

Згідно обвинувального акту кваліфікуючою ознакою вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 злочину визначено таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, однак це є невірним, оскільки крадіжку обвинувачений вчинив із подвір`я будинку, що є сховищем.

Абзацем 7 пункту 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року визначено, що під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо.

Тому у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, суд вважає необхідним змінити в обвинувальному акті кваліфікуючу ознаку злочину, яке інкримінується обвинуваченому, на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в сховище. Вказана зміна кваліфікуючої ознаки злочину не погіршує становище обвинуваченого.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 слід визнати те, що на його утриманні знаходиться мати пенсійного віку (а.с. 41), потерпіла ОСОБА_8 , претензій до нього немає, велосипед був їй повернутий (а.с. 25, 48).
Згідно досудової доповіді виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі (а.с. 35-39).
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, на його утриманні знаходиться мати пенсійного віку (а.с. 41), потерпіла ОСОБА_8 , претензій до нього немає, велосипед був їй повернутий (а.с. 25, 48), суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України слід прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, та поклав на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 337, 368, 370, 373, 374 КПК України,

засудив:
ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину,поклавши на нього обов`язки відповідно до п. п. 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляція через цей суд до апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1