Справа № 456/2294/17
Провадження № 1-кп/456/54/2018
ВИРОК
іменем України
05 лютого 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, неодруженої, депутатом не являється, пенсіонер, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_4 , 18 липня 2017 року, близько 10:05 години, перебувала у приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який перебуває в оренді ФОП ОСОБА_5 , де проходила повз стелажі із товаром та в цей час у неї виник умисел на вчинення крадіжки.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів ОСОБА_4 , переконалася що її дій ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, таємно викрала зі стелажу магазину жіночий гаманець « ІНФОРМАЦІЯ_3 » вартістю 250 гривень, які заховала у свою сумку, після чого підійшла до іншого стелажу звідки таємно викрала туш для вій «Miss Five Fux Cils Papillion» вартістю 40 гривень, яку заховала у кишеню штанів та з викраденим майном вийшла із приміщення магазину.
Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_5 завдано шкоду на загальну суму 290 гривень.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України визнала повністю. Показала, що 18 липня 2017 року, близько 10:05 години, таємно викрала з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » жіночий гаманець та туш для вій. На даний час вона щиро розкаюється у вчиненому, просить суд суворо її не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд допитавши обвинувачену, вивчивши заяву представника потерпілого в якій остання зазначає, що немає змоги бути присутньою в судовому засіданні та просить призначити покарання у межах відповідної санкції статті КК України та дослідивши характеризуючі дані, прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обтяжуючих вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Суд вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , передбачених ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, усунення завданої шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Визначаючи міру покарання обвинуваченій по даному кримінальному провадженню, суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами.
При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, котра раніше є не судима, пенсіонер, а також той факт, що вона повністю визнала свою вину, щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, сприяла його розкриттю та усунула завдану шкоду.

За таких обставин суд вважає за можливе обрати обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим Законом остання є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , видане 13.04.2017 року.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання про застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до вимог п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, засуджені за вчинення умисного злочину, який не тяжким чи особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» досягла пенсійного віку, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , видане 13.04.2017 року, обвинувачена ОСОБА_4 вперше вчинила умисний злочин, який не є тяжким чи особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення вона вчинила до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені, амністія до неї не застосовувалась.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом вона досягла пенсійного віку, кримінальне правопорушення у вчиненні якого вона обвинувачується не є тяжким чи особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також те, що Закон України «Про амністію у 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.
Наслідки застосування амністії обвинуваченій роз`яснено.
Судові витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 в кримінальному провадженні не обирався.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, п «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд ,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом основного покарання не пов`язаного з позбавленням волі, оскільки остання на день набрання чинності цим Законом досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , видане 13.04.2017 року.
Судові витрати та цивільний позов в кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази: жіночий гаманець «Gesi» та туш для вій «Miss Five Fux Cils Papillion», передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , залишити у власності останнього; диск з відеозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Головуючий-суддя ОСОБА_1