ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2018 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/10610/15-к відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Одесі, громадянина України, не працюючого, проживаючого в квартирі АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Київського районного суду міста Одеси від 26.07.2013 за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2014 року, приблизно о 3 годині 05 хвилин, перебуваючи на території вулиці Варненської біля будинку № 6, ОСОБА_9 , підійшов до автомобіля марки «ВАЗ-21063» державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 і в цей момент у нього виникло бажання безоплатно протиправно поза волею власника заволодіти чужим майном, яке знаходилось в ньому автомобілі.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи самостійно з прямим умислом та корисливим мотивом, таємно для інших осіб, з метою незаконного, безоплатного вилучення чужого майна на власну користь, зламавши невстановленим досудовим розслідуванням предметом замок передньої водійської двері автомобіля та замок багажника, ОСОБА_9 взяв з багажника вказаного автомобіля консоль водолазного костюму марки «MARFS», моделі UL-15720, в повній комплектації, вартістю 5240 гривень, яка належить ОСОБА_10 .

Після цього із вказаними речами ОСОБА_9 лишив місце події та у подальшому розпорядився на власний розсуд як своїми власними, чим завдав їх справжньому власнику ОСОБА_11 майнову шкоду у розмірі 5240 гривень

14 червня 2015 року, приблизно о 22 годині, перебуваючи на території вулиці Кропивницького біля домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 підійшов до автомобіля марки ВАЗ 2105 державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_12 , і в цей момент у нього виникло бажання безоплатно протиправно поза волею власника заволодіти чужим майном, яке знаходилось в цьому автомобілі.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи самостійно з прямим умислом та корисливим мотивом, таємно для інших осіб, з метою незаконного, безоплатного вилучення чужого майна на власну користь, ОСОБА_9 , впевнившись, що його дії залишаються непомітними, дістав зі свого рюкзака металеву викрутку, за допомогою якої пошкодив замок, відімкнувши таким чином передні водійські двері та проник до салону автомобілю, звідки таємно взяв відеореєсгратор фірми «RS DVR-100 HD» чорного кольору та зарядний пристрій від мобільного телефону «Айфон 5», які належав ОСОБА_12 , загальною вартістю 2800 гривень.

Після цього ОСОБА_9 залишив місце події та у подальшому розпорядився вказаними речами на власний розсуд як своїми власними, чим завдав їх справжньому власнику ОСОБА_13 майнову шкоду у розмірі 2800 гривень.

27 жовтня 2016 року, приблизно о 12 годині, перебуваючи на території ринку «Восход» по вулиці Іцхака Рабіна, 37, ОСОБА_9 підійшов до торгівельного контейнеру № 32, що належить ОСОБА_14 і в цей момент у нього виникло бажання безоплатно протиправно поза волею власника заволодіти чужим майном, яке знаходилось біля цього контейнеру.

Реалізуючи свій злочинний намір самостійно, діючи повторно з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою незаконного, безоплатного вилучення чужого майна на власну користь, ОСОБА_9 скориставшись тим, що його дії залишаться непомітними для інших осіб, взяв виставлену для продажу на стенді біля контейнеру передню систему шатунів «Prowhell Raid» до велосипеда, вартістю 1600 гривень, яка належить ОСОБА_14 .

Після цього, із вказаними речами ОСОБА_9 залишив територію ринку, отримавши реальну можливість розпорядитись ними на власний розсуд, чим авдав їх власнику ОСОБА_14 майнову шкоду у розмірі 1600 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. Разом з тим, скориставшись своїм процесуальним правом, від надання показань про обставини вчинення злочинів, обвинувачений відмовився.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин викрадення ОСОБА_9 майна ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , оскільки ці обставини ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Обставини вчинення ОСОБА_9 злочину, який полягав у протиправному заволодінні майном ОСОБА_14 , причетність до якого обвинувачений заперечував на початковій стадії судового розгляду, були встановлені на підставі доказів, безпосередньо досліджених судом і визнаних судом належними і допустимими, а саме:

- показань потерпілого ОСОБА_14 , відповідно до яких він пояснив, що працює на велосипедному ринку, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.. І. Рабіна, 32, де продає запасні частини для велосипедів. Біля 11-12 годин ранку, дату він не пам`ятає, до нього підійшли двоє чоловіків, показали йому систему шатунів від велосипеда і поцікавились, чи є в нього схожа для продажу. Глянувши на стенд, де була розташована така ж сама деталь, він побачив, що її на місті нема. Після чого ці двоє чоловіків поцікавились, чи не належить ця деталь саме йому. Розглянувши її, він побачив на ній характерні подряпини і пояснив, що це саме його деталь. Після цього, ці чоловіки пояснили, що спіймали хлопця, який підозрюється у крадіжці цієї деталі. Вартість викраденої системи шатунів він оцінює у сумі 1600 гривень.

- показань свідка ОСОБА_15 про те, що в жовтні 2016 року, перебуваючи при виконанні службових обов`язків, проходив з ОСОБА_16 біля велосипедного ринку «Восход», який знаходиться на вул.. І.Рабіна у м. Одесі. Вони побачили раніше знайомого йому ОСОБА_17 , який знаходячись біля торгівельних міст поклав якийсь предмет до рюкзаку та вів себе підозріло, після чого вони стали спостерігати за ним. Вони пройшли за ним за ріг будинку, де побачили як ОСОБА_18 виймав з рюкзаку деталь від велосипеду. Вони підійшли до нього і спитали, що це за деталь, на що ОСОБА_18 пояснив що цю деталь він знайшов. Потім вони пішли до столу, де побачили вперше ОСОБА_19 і стали шукати власника цієї деталі. Спитавши про наявність деталі у одного з них, той повідомив, що в нього пропала така ж сама деталь. Після цього ними була викликана слідчо-оперативна група Малиновського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області.
- аналогічних показань свідка ОСОБА_16 ,
- протоколу прийняття заяви ОСОБА_14 про вчинене кримінальне правопорушення від 27.10.2016 року;
- протоколу огляду місця події від 27.10.2016 року;
- протоколу пред`явлення речей для впізнання від 27.10.2016 року з участю потерпілого ОСОБА_14 ;
- протоколу затримання ОСОБА_9 у якості підозрюваного у вчиненні злочину від 27.10.2016 року;
- протоколу огляду предмета від 28.10.2016 року;
- постанови про доручення до кримінального провадження речових доказів від 28.10.2016 року;
- речових доказів, існування яких не заперечувалось учасниками судового засідання.
Будь-яких даних, яки б вказували на те, що перелічені докази були отримані внаслідок істотного порушення норм процесуального закону чи внаслідок порушення прав і свобод людини, при судовому розгляді не встановлено, отже суд визнає ці докази належними і допустимими, а також достатніми для визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину.

Дії ОСОБА_9 суд кваліфікує як злочин, передбачений ст. 185 ч.2 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними у ст. ст. 50, 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого в скоєні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує дані про стан здоров`я ОСОБА_9 , який характеризується як незадовільний, в зв`зку із наявністю у нього ряду тяжких хронічних захворювань.

Разом із цим, суд враховує, що ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів майнової спрямованості і вчинення ним чергового злочину в період не відбутого умовного покарання свідчить про його небажання прагнути до виправлення.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_9 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_9 неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Київського районного суду міста Одеси від 26.07.2013 року та остаточно призначити ОСОБА_20 покарання у вигляді 3 років та 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту останнього затримання ОСОБА_21 , тобто з 09.12.2016 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_22 до строку покарання, строки попереднього ув`язнення, а саме: знаходження під вартою в період з 19.12.2014 по 31.03.15; з 14.06.2015 по 19.06.2015; з 27.10.2016 по 31.10.2016.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення обчислювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, по день набрання вироком суду законної сили.

З урахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 374, ч. 1 ст. 534 КПК України, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_22 до набрання вироком законної сили, у вигляді тримання під вартою вважати продовженим. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

На підставі ч. 2 ст. 534 КПК України, вирок суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному та безумовному виконанню.

Речові докази вважати повернутими їх власникам.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_23