Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 24 жовтня 2017 року касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 5 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000460.

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 18 січня 2017 року, засуджено

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 15.04.2010 вироком Комсомольського районного суду м. Херсона за ч.1 ст. 309, ч. 2 ст.307 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого 26.03.2014 по відбуттю строку покарання,

за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 3 роки та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком Апеляційного суду Херсонської області від 5 квітня 2017 року вирок місцевого суду в частині призначення покарання скасовано та призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
В решті вирок залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, зазначає, що вирок апеляційного суду не відповідає вимогам ст.374 та ч. 2 , ст. 420 КПК України.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він приблизно в вересні 2015 року, знаходячись біля річки Кошевої по вул. Дорофеєва в м. Херсоні, переслідуючи умисел, спрямований на порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, незаконно придбав шляхом відділення від стовбура рослин коноплі гілки з листям та верхівками, з яких у подальшому виготовив, шляхом висушування та подрібнення речовину, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 11,95 г.

Цей наркотичний засіб ОСОБА_9 переніс до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 і там незаконно зберігав для особистого вживання без мети збуту та вживав з використовуванням пристрою для куріння, на стінках якого утворилися нашарування з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено екстрактом канабісу вагою в сухому виді 0,391 г, до моменту його виявлення та вилучення працівниками поліції 09.02.2016 в ході проведення санкціонованого судом обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який не підтримав касаційну скаргу прокурора, а проти касаційної скарги захисника ОСОБА_5 заперечував, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості засудженого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних і перевірених у судовому засіданні доказах та в касаційних скаргах не оспорюються.
Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_5 про невідповідність призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості злочину внаслідок його суворості, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_7 та призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, апеляційний суд, як вбачається з вироку, виходив не лише з ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й відповідно до вимог ст.ст. 65, 66 КК України врахував всі пом`якшуючі покарання обставини, які були встановлені судом першої інстанції, а також конкретні обставини справи, мету й мотиви, яким керувався ОСОБА_9 при вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та дані про його особу, щире каяття, стан здоров`я ОСОБА_6 , відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Водночас апеляційний суд правильно зазначив, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до середньої тяжкості, останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі й за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, а крім того, звільнившись у 2014 році з місць позбавлення волі, ОСОБА_9 , маючи не зняту та непогашену судимість, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив аналогічний умисний злочин, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став.

З огляду на викладене апеляційний суд з наведенням у своєму рішенні докладних мотивів обґрунтовано скасував вирок місцевого суду в частині призначення покарання та ухвалив свій вирок, яким призначив ОСОБА_7 покарання, яке передбачено санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, як мінімальне.

Отже, призначене засудженому покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, всім обставинам справи і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при розгляді апеляційної скарги прокурора на вирок суду першої інстанції апеляційний суд дотримався положень ст. 420 КПК України, а отже, постановлений ним в апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.ст. 374, 420 КПК України.

А тому доводи прокурора та захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні вироку апеляційним судом є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що покарання, призначене засудженому, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.ст. 50, 65 КК України. Підстав вважати призначене ОСОБА_9 покарання несправедливим внаслідок його суворості, про що йдеться у касаційній скарзі захисника, немає.

Оскільки істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, касаційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів

постановила:

Вирок Апеляційного суду Херсонської області від 5 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3