АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1786/17 Справа № 203/1564/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001025, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_11 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2017 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сенакі, Грузія, громадянина України, що проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Цаленжих, Грузія, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного покарання ОСОБА_9 та ухвалити новий вирок, яким призначити цьому обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки, в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Оскаржуваним вироком суду обвинуваченого ОСОБА_9 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Обвинуваченого ОСОБА_10 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Вирішено питання про речові докази.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винними і засуджено за те, що останні за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, 20.04.2017 року близько 12 години 00 хвилин, попередньо вступивши в злочинну змову, розподіливши між собою відведені кожному ролі, реалізуючи заздалегідь виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи біля будинку № 1/9 по пр. О. Поля, м. Дніпро, визначили об`єктом свого посягання речі, які знаходилися в автомобілі «Шкода Октавіа», д/н НОМЕР_1 , що на підставі довіреності належить потерпілій ОСОБА_12 .

Після того, як ОСОБА_12 зачинила свій автомобіль за допомогою брелоку сигналізації та пішла в своїх справах, ОСОБА_10 , виконуючи відведену йому функцію, знаходячись поблизу, спостерігаючи за ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і він діє таємно, скориставшись заздалегідь підготовленим пристроєм для дистанційного відчинення чужих автомобілів (сканером), відчинив автомобіль «Шкода Октавіа», д/н НОМЕР_1 , а ОСОБА_9 в цей час, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, виконуючи відведену йому функцію, відчинив багажник вказаного автомобіля, після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , викрали сумку чорного кольору, в якій знаходилися речі потерпілої ОСОБА_12 , а саме: планшет «Samsung GT- P5100 IMEI НОМЕР_2 16 GB» вартістю 8235 гривень, ноутбук «Lenovo ThinkPad Х250» вартістю 20456 гривень, залізничний білет Дніпро-Київ вартістю 221 гривня, залізничний білет Київ-Дніпро вартістю 539 гривень, та інші документи які матеріальної цінності не становлять. Після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця події зникли, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 29251 гривень.

Вищезазначені дії ОСОБА_9 були кваліфіковані в оскаржуваному вироку суду за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_10 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор не оспорюючи фактичних обставин та кваліфікації злочину, у той же час зазначає, що даний вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання ОСОБА_9 у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому було порушено вимоги ст. 65, 66 КК України, а застосування положень ст. 75 КК України належним чином не вмотивовано та не обгрунтовано.

На думку апелянта, судом належним чином не прийнято до уваги відомості про особу цього обвинуваченого, зокрема не враховано те, що останній в період 2015 - 2016 року вчинив ряд умисних злочинів проти власності, за які був засуджений до покарання у виді арешту та позбавлення волі, має не зняті та непогашені судимості, вчинив відповідно до ст. 12 КК України злочин середньої тяжкості, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Крім того апелянт зазначає, що даний злочин ОСОБА_9 вчинив всього через чотири місяці після відбуття покарання, що свідчить про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, що просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі; обвинувачених та їх захисників, які просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин вчинення кримінального провадження і доведеності вини обвинувачених, правильність кваліфікації їх дій за ч. 2 ст. 185 КК України, законність та справедливість покарання, призначеного ОСОБА_13 , ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Що стосується доводів сторони обвинувачення про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_9 , то вони є достатньо обґрунтованими і підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Так, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_9 судом не виконано вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та належним чином не враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, та відомості про особу цього обвинуваченого, що потягло безпідставне звільнення його від відбування покарання.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, втім не взято достатньою мірою до уваги те, що ОСОБА_9 ніде не працює, легального джерела доходу не має, на протязі 2015-2016 років був тричі засуджений за вчинення корисливих посягань на чуже майно, має не зняті і не погашені судимості та за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30.06.2016 р. відбував покарання у виді позбавлення волі, втім належних висновків для себе не зробив та за збігом близько 3 місяців після звільнення з місць позбавлення волі вчинив новий аналогічний злочин. Таким чином, мета кримінального покарання щодо цього обвинуваченого не була досягнута навіть реальним відбуттям ним покарання у виді позбавлення волі.

Не було враховано судом першої інстанції достатньою мірою і фактичні обставини вчинення злочину, за який ОСОБА_9 засуджено оскаржуваним вироком суду, а саме те, що його скоєння вимагало ретельного планування та готування, застосування заздалегідь підготовленого складного технічного засобу, який не має іншого призначення, ніж вчинення за його допомогою відповідних кримінальних правопорушень, узгодженості дій співучасників, тобто достатньо високого рівня підготовки та навичок для вчинення злочинів.

На думку колегії суддів, вищенаведені обставини у сукупності свідчать про стійкість кримінальної поведінки ОСОБА_9 , антисоціальну спрямованість його особи та про неможливість його виправлення без реального відбування покарання. Висновок суду першої інстанції про можливість виправлення цього обвинуваченого без ізоляції від суспільства, який ґрунтується лише на щирому каятті ОСОБА_9 та відсутності обставин, що обтяжують його покарання, у зв`язку з вищенаведеним належить вважати необґрунтованим, що тягне скасування оскаржуваного вироку суду в частині призначення покарання цьому обвинуваченому, з ухваленням у цій частині нового вироку.

Обговорюючи питання про вид та розмір покарання ОСОБА_9 , колегія суддів, погоджуючись з апеляційною скаргою прокурора та приймаючи до уваги наведені вище обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 65 КК України, вважає за необхідне призначити його ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України у межах апеляційних вимог прокурора у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з реальним його відбуванням, оскільки таке покарання є справедливим за видом та розміром, достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_11 задовольнити.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2017 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, скасувати в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 .
Ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Строк відбування покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.

В решті вирок суду - залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Копії вироку після проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4