1-кп/357/1212/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.10.2017року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізона ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №1 угоду про визнання винуватості від 03.10.2017 року між обвинуваченим та прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізона у кримінальному провадженні №0000027 від 13.04.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, із середньою спеціальною освітою, 30 березня 2014 року призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що будучи призваним ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації, 30 березня 2014 року згідно з наказом командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_1 ) (по стройовій частині) № 71 призначеним на посаду механіка-водія ремонтної роти батальйону матеріально-технічного забезпечення цієї ж військової частини, що дислокується по АДРЕСА_2 , будучи солдатом, наказом командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади від 1 квітня 2014 року №74 призначеним швецем роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення цієї ж військової частини, 20 жовтня 2014 року відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 (з 30 червня 2017 року військова частина НОМЕР_1 ) (по стройовій частині) №190 зарахованим в розпорядження командира цієї ж військової частини, під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен був керуватися вимогами ч.ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч.ч. 1-4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_5 20 жовтня 2014 року, бажаючи тимчасово ухилитись від військової служби, діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 та в період з 20 жовтня 2014 року по 2 серпня 2017 року ухилявся від обов`язків військової служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчиненому особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) тобто злочині, передбаченому ч. 3 ст. 407 КК України.

03.10.2017 року сторони кримінального провадження, прокурор військової прокуратури Білоцерківського гарнізона ОСОБА_3 з одного боку, та обвинувачений ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості на наступних умовах: обвинувачений ОСОБА_5 , розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, а саме обмеження свого права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і 424 КПК України, та відмову від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 цього Кодексу (зокрема, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь), а також будучи обізнаним про наслідки невиконання угоди, які полягають у праві прокурора при невиконанні угоди протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, а у разі умисного невиконання ним угоди - бути притягнутим до кримінальної відповідальності за ст. 389- 1 КК України, взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України та погодився на призначення йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі строком на два роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні прокурор, розуміючи, що наслідком укладення та затвердження угоди для нього буде обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394, 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення, будучи обізнаним про своє право у випадку невиконання обвинуваченим угоди про визнання винуватості протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, просив угоду затвердити.

В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому злочині, просив угоду затвердити та суду показав, що він дійсно ухилявся від проходження військової служби, так як злякався, що його можуть направити в зону бойових дій, в чому в даний час розкаюється.

Вислухавши учасників кримінального провадження, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою, суд вважає, що угода підлягає затвердженню на підставі такого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування, прокурором, оскільки своїми умисними діями, які виразились в нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчиненому особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби), ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України.

Злочин, передбачений ч.3 ст.407 КК України, відповідно до ст.12 ч.3 КК України є злочином середньої тяжкості.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України, підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутні.

Таким чином, враховуючи, що умови угоди не суперечать закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб чи держави, виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань можливе, суд вважає, що підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити у виді позбавлення волі строком на два роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості та не суперечить вимогам закону, так як ОСОБА_5 щиро розкаюється у вчиненому злочині, що визнається судом обставиною, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченого за вчинене.

Згідно ст.469 ч.4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої, середньої тяжкості чи тяжких злочинів.

Речовий доказ по справі, ДВД диск з відомостями оператора мобільного зв`язку, який долучений до матеріалів кримінального провадження слід залишити при матеріалах кримінального провадження, судові витрати відсутні, запобіжний захід обвинуваченому застосований у виді застави в 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 32000 грн., яка внесена згідно квитанції № 6103240/17 від 08.08.2017 року на рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області №357/7873/17 від 04.08.2017 року, слід повернути платнику застави ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст.182 ч.11 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374, 469, 474,475 КПК України , суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 03.10.2017 року, укладену у кримінальному провадженні №0000027 від 13.04.2017 року за ст.407 ч.3 КК України між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізона ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, на підставі якої призначити узгоджене між сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 2( два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком один рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України:

1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ по справі, ДВД диск з відомостями оператора мобільного зв`язку, який долучений до матеріалів кримінального провадження -залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 застосований у виді застави в 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 32000 грн., яка внесена згідно квитанції № 6103240/17 від 08.08.2017 року на рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області №357/7873/17 від 04.08.2017 року- скасувати, грошові кошти в сумі 32000 грн. повернути застоводавцю ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд з підстав, передбачених ст.394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1