справа № 462/608/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження №0002605 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, українки, громадянки України, з вищою освітою, приватного підприємця, одруженої, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше не судимої, зареєстрованої та проживааючої за адресою: АДРЕСА_1
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
20 липня 2016 року приблизно о 15 год. 20 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частинікрайньої правої смуги руху вул. Кульпарківській, навпроти будівлі №230 (готель Гелікон), про проїзді нерегульованого пішохідного переходу, порушила вимоги п.п.1.5;2.3 (підпункти «б» і «д»), 18.4 ПДР України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06.03.2013 року, що проявилось у тому, що вона була неуважною та не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагувала на її зміну, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким у сусідній (крайній лівій) смузі руху зупинився транспортний засіб, не зменшила швидкість і не зупинила керований нею автомобіль та не дала дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину по вищевказаному нерегульованому пішохідному переходу, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди наїзд на пішохода ОСОБА_4 , в результаті якої пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження.
Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 вимог правил дорожнього руху України пішохід ОСОБА_4 , отримав наступні тілесні ушкодження: травму тіла у вигляді ран та саден на голові, перелому виличної дуги, стінок орбіти та верхньо-щелепової пазухи справа, струсу головного мозку, закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки, закритих переломів лонної кістки зліва та крижової кістки справа, рани в ділянці лівого ліктьового суглобу, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_7 , 20.07.2016 року приблизно о 15 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині крайньої правої смуги руху вул. Кульпарківській, навпроти будівлі №230 (готель Гелікон), про проїзді нерегульованого пішохідного переходу, порушила правила дорожнього руху та скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у скоєнні злочину при вищевикладених обставинах визнала повністю, цивільні позови визнала частково, щиро розкаялася у вчиненому, та пояснила, що все відбувалося саме так, як вказано в обвинувальному акті. Допитаний потерпілий ОСОБА_4 підтвердив вищевикладені обставини, та зазначив про моральні страждання, спричинені йому злочином.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою, її вина підтверджується іншими доказами у справі стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються та останні правильно розуміють зміст цих обставин, та за згодою учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом не досліджувались.
Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки вона керучи транспортним засобом, вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд відносить щире каяття у скоєному. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченій суд враховує суспільну небезпеку скоєного, обставини і характер скоєного кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК Українивідноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, обставини, що впливають на її відповідальність, висновок органу пробації, особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка є громадянкою України, раніше не судимою, не перебуває на обліку у нарколога та психіатра, одружена, має двох малолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто яким на день набрання чинності Закону України „Про амністію у 2016 році» не виповнилось 18 років, думки потерпілого.
Суд враховує, що п. «в» ст.1 Закону України „Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року передбачає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
У зв`язку з чим, суд вважає необхідним обвинувачену ОСОБА_7 за п. «в» ст.1 Закону України „Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити від відбування покарання.
Прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 заявлено позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 на суму 5028,21 грн., який обвинувачена визнала. Крім того, потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди на суму 23.362,84 грн. та моральної шкоди на суму 500000 грн. Обвинувачена визнала цивільний позов частково а саме 15.539 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 10.000 грн. моральної шкоди.
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, отримані тілесні ушкодження, глибину душевних страждань потерпілого, ступень вини обвинуваченої, яка завдала моральної шкоди потерпілому з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що вимоги потерпілого у частині стягнення з обвинуваченої матеріальної і моральної шкоди є частково обґрунтованими, так як потерпілому завдано матеріальної шкоди, яка підтверджена матеріалами справи та моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болі і стражданнях від спричинених внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, тривалому лікуванні у медичних закладах, порушенні усталеного способу життя. При таких обставинах суд вважає доведеним факт спричинення потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди, та вважає що розмір матеріальної шкоди повинен становити 15.539 грн., оскільки такий розмір доведений відповідними доказами. За тих же обставин, суд вважає, доведеним факт спричинення потерпілому ОСОБА_10 моральної шкоди, та вважає що розмір цієї шкоди повинен становити 20.000 гривень, які слід стягнути з обвинуваченої на користь потерпілого.

Також підлягають стягненню з обвинуваченої 5028,21 грн. витрат понесених Комунальною 8-ою міською клінічною лікарнею м. Львова на лікування потерпілого ОСОБА_4 , які підтверджені матеріалами справи.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати при проведенні експертиз по справі складають 1671,24 коп., суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави згідно ч.2 ст. 124 КПК України, оскільки їх розмір підтверджений довідками експертних установ.
Керуючись ст. 86, 118, 124, 368, 370-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_7 визнати винною за ч. 1 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.
Звільнити ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання у виді штрафу за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 86 КК України та п. «в» ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 15539 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь Львівської міської ради - 5028,21 грн.
витрат понесених Комунальною 8-ою міською клінічною лікарнею м. Львова на лікування потерпілого.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в розмірі 1671,24 коп.
Речовий доказ автомобіль марки «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
Суддя(підпис).

З оригіналом згідно.

Суддя: