У Х В А Л А
Справа № 182/10128/14-к
Номер провадження 1-кп/184/160/17

22 листопада 2017 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0004284 від 18.10.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

учасники кримінального провадження : прокурор - ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , захисник потерпілої ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :
У провадженні Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0004284 від 18.10.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального Кодексу України.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05.10.2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту до 04.12.2017 року включно.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0004284 від 18.10.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 ..

Обґрунтовуючи необхідність зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 прокурор посилається на те, що виникли ризики, передбачені п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконного впливу на потерпілу та вчинення перешкод кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи систематичне порушення обвинуваченим ОСОБА_5 умов домашнього арешту, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого, необхідно змінити раніше застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту на тримання під вартою. Крім того зазначив, що адреси місця мешкання, за яким обвинувачений перебуває під домашнім арештом, яке визначене ухвалою суду, а саме АДРЕСА_2 , не існує.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 проти зміни запобіжного заходу заперечували, посилаючись на те, що ризики зазначені прокурором не виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, а існували на момент його прийняття відповідного рішення. Нових обставин, які б слугували підставою зміни запобіжного заходу на більш суворий, у виді тримання під вартою, прокурором не наведено.

Представник потерпілої клопотання прокурора та потерпілої про зміну запобіжного заходу підтримав у повному обсязі.
Суд, у складі колегії суддів, заслухавши думку учасників судового процесу, та вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.06.2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який в подальшому ухвалами Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області неодноразово продовжувався, востаннє до 04.12.2017 року включно.
У наданому до суду клопотанні про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою прокурор посилається на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Разом із цим, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суду слід прийняти до уваги позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що такий ризик маловірогідний і необхідність в утриманні особи під вартою відсутня (рішення «Панченко проти Росії»).

Посилання прокурора на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків судом не приймаються до уваги, оскільки судом встановлено, що він проживає разом з батьками, з якими має міцні соціальні зв`язки.

Крім того, як один із ризиків прокурором зазначено вплив на потерпілу який проявляється в погрозах останній та відкриттям кримінального провадження № 0003816 від 06.09.2017 року за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 129 КК України, однак зазначені посилання судом також не приймаються до уваги оскільки обвинуваченому не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, внесеного в ЄРДР № 0003816 від 06.09.2017 року, а тому завчасне інкримінування таких дій обвинуваченому є безпідставними.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання прокурора на систематичність порушення обвинуваченим домашнього арешту, оскільки у судовому засіданні прокурором наведено лише один факт відсутності обвинуваченого за місцем його проживання, який мав місце до продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту 05.10.2017р. Будь-яких інших доказів на підтвердження порушень обвинуваченим домашнього арешту, прокурором не надано.
Щодо відомостей у клопотанні прокурора про не існування адреси, за якою обвинувачений повинен перебувати під домашнім арештом за адресою АДРЕСА_2 , суд вважає останні безпідставними, оскільки як встановлено судом, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у власності трьох осіб, у тому числі батька обвинуваченого ОСОБА_9 , що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав та довідкою квартального комітету №17 м.Нікополь.
Врахувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що наведені прокурором обставини, які б виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу судом не встановлено, а тому відсутні підстави для зміни запобіжного заходу з раніше застосованого у виді домашнього арешту на тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 197, 331, 369-372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання прокурора Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - відмовити.
Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1