ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/607/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № №0005328 від 14.05.2016 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-05.05.2017 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2016 приблизно о 06 год. 00 хв. ОСОБА_6 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), керуючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, зайшли до під`їзду №1 буд. АДРЕСА_2 та стали підшукувати майно, яке вони могли викрасти. Знаходячись на дванадцятому поверсі вказаного під`їзду, ОСОБА_6 разом з невстановленою слідством особою, побачили на балконі загального коридору велосипед марки «Atlanta Madison», який був пристебнутий захисним тросом до металевого кріплення в стіні, який належить ОСОБА_4 . При цьому, розподіливши між собою злочинні ролі, відповідно до яких ОСОБА_6 мав спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб попередити останнього в разі приїзду працівників поліції або інших сторонніх осіб, в свою чергу невстановлена слідством особа мала перерізати захисний трос заздалегідь заготовленим інструментом у вигляді металевих кусачок.

Переконавшись, що навколо відсутні мешканці та за їх діями ніхто не спостерігає, невстановлена слідством особа, діючи відповідно до розподілених ролей разом з ОСОБА_6 , використовуючи заздалегідь заготовлений інструмент, перерізав захисний трос велосипеда, після чого передав велосипед марки «Atlanta Medison» ОСОБА_6 , та спустились сходами до першого поверху, залишивши під`їзд будинку разом з викраденим велосипедом, який належить ОСОБА_4 , чим завдали матеріальної шкоди останньому на загальну суму 1 600 гривень, після чого з місця вчинення злочину разом з викраденим зникли.

Таким чином ОСОБА_6 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченогоч.2 ст. 185 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 14.05.2016 приблизно о 06 год. 00 хв. біля буд. АДРЕСА_2 , він разом зі своїм знайомим зайшли до під`їзду №1 буд. АДРЕСА_2 та піднялись на 12 поверх вказаного під`їзду, де побачили на балконі загального коридору велосипед «Atlanta Madison», який був пристебнутий тросом до металевого кріплення в стіні, після чого його знайомий підійшов та перерізав металевими кусачками трос, а він в свою чергу спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб попередити у разі появи людей. Після цього разом з викраденим велосипедом вони вийшли з під`їзду. У скоєному щиро покаявся.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий за скоєння корисливого злочину, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: «розумова відсталість ступеню вираженої дебільності».

Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої злочином, яка усунена внаслідок повернення потерпілому викраденого майна, позицію потерпілого, який не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді арешту.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» - коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив злочин 14.05.2016 р., тобто до постановлення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2017 р. З урахуванням наведених обставин та вимог закону, при призначенні покарання суд не може застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України, оскільки вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2017 р. ОСОБА_6 був звільнений від відбування покарання із випробуванням, а тому зазначений вирок підлягає самостійному виконанню.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
У зв`язку із призначенням ОСОБА_6 покарання у вигляді арешту, з метою недопущення ухилення обвинуваченого від призначеного покарання та запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту строком на - 3 / три/ місяці .
До набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді «тримання під вартою» у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» - залишити без змін.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з 05.10.2017 року

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2017 р. відносно ОСОБА_6 виконувати самостійно.
Речові докази:
-велосипед марки «Atlanta Madison» - залишити у власності потерпілого ОСОБА_4 ;

-два велосипедні захисні троси, двоє кусачок, які знаходяться в камері схову речових доказів Дарницького УПГУНП у м. Києві знищити;

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1