Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
04.12.2017 1-кп/394/37/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2017 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
потерпілого: ОСОБА_4
представника потерпілого: ОСОБА_5
захисника: ОСОБА_6
обвинуваченої: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельськ кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сирдар`я республіки Казахстан, українки, громадянки України, одруженої, має на утриманні одну малолітню дитину з середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої, проживаючої АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачена вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Злочин вчинено за наступних обставин.

20 грудня 2016 року близько 10.00 год. обвинувачена, керуючи легковим автомобілем "Chevrolet Lacettі", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 рухалась по автомобільній дорозі Т-24-15 Тальне Нерубайка Голованівськ Ульяновка на 18 кілометрі + 900 метрів між селами Кам`янече та Нерубайка Новоархангельського району Кіровоградської області, зі сторони села Кам`янече.

Під час руху обвинувачена проявила особисту неуважність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху та порушила вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху, які регламентують - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Обвинувачена не вибрала безпечної швидкості руху транспортного засобу в складних погодних та дорожніх умовах, які полягали у наявності мокрої проїжджої частини, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та напрямок, чим позбавила себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем. Внаслідок чого допустила занос автомобіля на проїзній частині та подальший його виїзд на смугу зустрічного руху, де відбулось зіткнення з легковим автомобілем ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого, який рухався у зустрічному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому середньої третини діалізу лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, яке має ознаки середнього ступеня тяжкості, так як викликає тривалий розлад здоров`я на термін більше трьох тижнів.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому злочині визнала повністю та пояснила, що 20 грудня о 10.00 год. вона виїхала з села Кам`янече в напрямку смт Новоархангельськ на автомобілі Шевроле Лачеті, який належить її чоловіку ОСОБА_8 . Алкогольних напоїв та психотропних речовин перед виїздом не вживала. Виїхавши за межі села рухалась зі швидкістю близько 60 км/год. в напрямку повороту до Новоархангельська. В цей час була мокра дорога, асфальтобетонне покриття слизькувате. Під час руху за двісті метрів помітила автомобіль Жигулі жовтого кольору, який рухався у зустрічному напрямку. Наближаючись, на відстані 50 метрів до зустрічного автомобіля, вона відчула, як її автомобіль стало носити, та він виїхав на зустрічну смугу руху, вона намагалася загальмувати та вирівняти автомобіль. Проте вирівняти та зупинити автомобіль їй не вдалося і внаслідок цього відбулося зіткнення з зазначеним вище автомобілем. Удар прийшовся в передню ліву сторону. Її автомобіль розвернуло в протилежному напрямку, а автомобіль потерпілого заїхав у кювет та перевернувся на бік. Після удару вона підбігла до автомобіля потерпілого, де побачила людей, які просили про допомогу щоб вибратися з автомобіля. Вона стала допомагати людям покинути перевернутий автомобіль, проте водія не вдалося витягнути з автомобіля. Після цього, вона побачила як по дорозі рухався автомобіль, люди з якого потім допомогли витягнути водія з перекинутого автомобіля. Після цього приїхали працівники поліції, які оглянули місце події. Пояснила, що її стаж керування складає три роки. Даним автомобілем вона керує на протязі двох років. Вважає, що дана подія сталася через погодні умови, які склалися на той момент, раніше в подібних дорожні ситуації не попадала. Цивільний позов не визнала, вважала, що заподіяні збитки повинна відшкодовувати страхова компанія.

Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, суд вважає можливим, відповідно до положень ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечували прокурор, потерпілий, його представник, захисник та обвинувачена.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченої доведеною, а її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, вчинено відповідно до ст. 12 КК України необережний злочин невеликої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченої суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, обставин які обтяжують відповідальність обвинуваченої суд не знаходить, особу обвинуваченої, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, а тому суд з урахуванням викладених обставин приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства і вважає за доцільне призначити їй покарання за вчинене кримінальне правопорушення в межах санкції статі вчиненого злочину.
В ході судового розгляду обвинувачена надала суду заяву про застосування щодо неї Закону України «Про амністію у 2016 році» та при цьому виклала в ній свою згоду на застосування амністії.
Ч. 1 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» вказує на те, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

У відповідності до п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який є спеціальним законом по відношенню до «Закону України про застосування амністії в України» передбачено, що підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Обвинуваченамає на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому підпадає під положення зазначеної статті та підлягає звільненню від відбуття призначеного судом покарання.

Потерпілим заявлено цивільний позов до обвинуваченої про відшкодування заподіяної майнової шкоди в сумі 27705,22 грн. та моральної (немайнової) шкоди в сумі 50000 грн. /а.с.28-33/., який підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне.

Обвинувачена позов не визнала обґрунтувавши, що заподіяну шкоду повинна відшкодовувати страхова компанія, але дане твердження є помилковим.

Так з аналізу ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України вбачається, що до суб`єктного складу сторін в разі відшкодування заподіяної шкоди відносяться також володільці - користувачі транспортних засобів.
В бланкетній нормі права, а саме п. 2.2 ПДР України чітко визначено, особу, яка має право керувати транспортним засобом, з неї слідує, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
В нашому випадку діють положення ч. 2 ст. 1187 ЦК України відповідно до яких шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Виходячи з встановленого та доведеного судом обвинувачення, обвинувачена керувала транспортним засобом, що належить її чоловіку, але разом з тим мала при собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке надавало їй при наявності водійського посвідчення керувати транспортним засобом, виходячи із положень пунктів 2.1, 2.2 ПДР України.
З наведеного вбачається, що матеріально-правова вимога може бути пред`явлена особою, яка зазнала збитків безпосередньо до особи, що її заподіяла шляхом подачі до суду цивільного позову з метою захисту порушеного цивільного права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, щодо заподіяної майнової шкоди суд враховує суму фактичних витрат понесених позивачем під час перебування на лікуванні та придбання в цей період продуктів харчування, бензину та медичних препаратів, так в період перебування на лікування потерпілим витрачено, коштів на загальну суму 26723,75 грн., що підтверджується фіскальними чеками /а.с.36-52/, крім платежу у сумі 17 грн. /а.с.34/, оскільки від здійсненний невідомою особою ОСОБА_10 та речей на суму 1183,5 грн., які в апріорі не могли бути використанні при лікуванні, а саме (капці та шкарпетки жіночі, новорічні прикраси, набір подарунковий, вино та благодійний внесок (останнє є особистим волевиявленням особи допомогти відповідній установі) /а.с.36,37,38,41/, а тому з обвинуваченої на користь потерпілого підлягає стягненню встановлена судом фактична сума понесених витрат під час лікування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, щодо заподіяної моральної (немайнової) шкоди суд враховує психологічний стан потерпілого після отримання тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди, реабілітаційний період за час проходження лікування, його нервовий та психоемоційний стан, неможливість протягом певного періоду, здійснювати всі дії, що властиві здоровій людині, внаслідок отриманої травми, і виходячи із принципу розумності визначає заподіяну моральну (немайнову) шкоду у розмірі 6000 грн.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

З обвинуваченої підлягають стягненню судові витрати за проведення судових експертиз у сумі 6769,80 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, Законом України « Про амністію у 2016 році», суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину та призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 3400 /три тисячі чотириста/ грн. на користь держави, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнану виною за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з призначенням покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 3400 грн. на користь держави, без позбавлення права керувати транспортними засобами, звільнити від відбування призначеного покарання на підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 заподіяну майнову шкоду в розмірі 26723 /двадцять шість тисяч сімсот двадцять три/ грн. 75 коп., та моральну (немайнову) шкоду в розмірі 6000 /шість тисяч/ грн., а всього підлягає стягненню 32723 /тридцять дві тисячі сімсот двадцять три/ грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в сумі 6769 /шість тисяч сімсот шістдесят дев`ять/ грн. 80 коп.

Речові докази по провадженню: легковий автомобіль «Chevrolet Lacettі», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_8 , легковий автомобіль ВАЗ 2105 реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоархангельський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору, потерпілому, його представнику, захиснику та обвинуваченій.

Головуючий: