БРУСИЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________
Справа № 275/768/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2017 року смт. Брусилів
Слідчий суддя Брусилівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянув у судовому засіданні в смт. Брусилів клопотання заступника начальника слідчого відділення Брусилівського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
Зміст і обґрунтування клопотання
02.10.2017 року слідчий, в межах кримінального провадження №0000297 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив накласти арешт у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування на земельну ділянку площею 50,1796 га, кадастровий номер :06:000:0700 та посів сої на цій земельній ділянці.

Клопотання мотивовано тим, що 29.09.2017 року органом досудового слідства розпочато кримінальне провадження за заявою ОСОБА_4 про відкрите викрадення належного йому врожаю сої з земельної ділянки в селі Йосипівка Брусилівського району Житомирської області, за ч.1 ст.186 КК України.

Зокрема, заявник повідомив, що 28.09.2017 року невідомі йому особи викрали належний йому врожай сої із зазначеної земельної ділянки.

Відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань саме щодо цього факту.

Під час досудового розслідування слідчий встановив, що право власності на земельну ділянку, яка обробляється ОСОБА_4 , не зареєстроване у Державному земельному кадастрі.

Спираючись на цю обставину, як свідчить зміст клопотання, слідчий взяв за мету звернути врожай з цієї земельної ділянки у дохід держави, для чого визнав земельну ділянку та залишки врожаю на ній речовим доказом і звернувся до суду з клопотанням про їх арешт.

Крім того, у клопотанні слідчий зазначив, що посів сої, який залишився на земельній ділянці «є фактично речовим доказом використання земельної ділянки для сільськогосподарських потреб, за відсутності документів, що підтверджують право власності».

В судовому засіданні слідча ОСОБА_3 підтримала своє клопотання.

Нормативно-правові акти
Питання арешту майна у кримінальному провадженні регламентовані положеннями Глав 10, 17 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, згідно ст.132 Кримінального процесуального кодексу України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно
-є доказом злочину,
-підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,
-конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову,
-стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ст.98, ч.3 ст.170 КПК України, у випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, коли арешт майна здійснюється з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, такий арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Оцінка суду
Слідчий суддя намагався з`ясувати мету накладення арешту, яку переслідував слідчий, з тим, щоб співставити цю мету з вимогами чинного законодавства.

У клопотанні слідчого зазначено щонайменше два підходи до формування цієї мети: 1) зазначене у клопотанні майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, 2) майно, зазначене у клопотанні підлягає зверненню в дохід держави.

Вирішуючи питання арешту в контексті першої мети, слідчий суддя зазначає, що не будь-яке майно, залучене слідчим в якості речового доказу, підлягає арешту, а лише таке, яке має відношення до кримінального провадженні і може бути втрачене (абз.2 ч.1 ст.170 КПК України).

Слідчим не наведено жодного обґрунтування небезпеки знищення земельної ділянки, як частини земної поверхні та об`єкту нерухомого майна (ст.79 Земельного кодексу України).

Крім того, слідчим не обґрунтовано яким саме чином сама по собі земельна ділянка, як об`єкт нерухомого майна та частина земної поверхні, а також залишки врожаю на ній можуть слугувати речовими доказами вчинення, або не вчинення грабежу іншої частини врожаю, з приводу якого здійснюється кримінальне провадження.

Більше того, слідчий прямо вказує, що він вважає земельну ділянку та залишки посівів сої речовими доказами у неіснуючому кримінальному провадженні з приводу незаконного заволодіння цією земельною ділянкою.

Водночас, з долученого слідчим до свого клопотання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідує, що приводом до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження є повідомлення про іншу подію, а саме про відкрите заволодіння майном ОСОБА_4 з відповідною кваліфікацією за ст.186 ч.1 КК України. Кримінальне провадження за ст.197-1 КК України відсутнє.

Таким чином, слідчим не доведено обґрунтованість арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Щодо іншої мети, наведеної у клопотанні забезпечення звернення врожаю в дохід держави, то такий арешт може бути накладений лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, якщо кваліфікація кримінального правопорушення передбачає можливу конфіскацію майна, або існують підстави для можливої спеціальної конфіскації.

Оскільки у кримінальному провадженні підозра нікому не висувалась, арешт майна з цією метою виключається. Отже подальший аналіз наявності інших підстав та умов його застосування з цією метою є недоцільним.

Керуючись ст. 132, 170 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання заступника начальника слідчого відділення Брусилівського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_3 від 29.09.2017 року у кримінальному провадженні №0000297 про арешт майна: земельної ділянки кадастровий номер :06:000:0700 та посів сої - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_5