Постанова
Іменем України
27 березня 2018 року

м. Київ
справа № 638/17420/16-к
провадження № 51-2338км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката

ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003907, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бабенкове Ізюмського району Харківської області, зареєстрованого там само ( АДРЕСА_1 ), жителя

АДРЕСА_2 , раніше судимого: 11.11.2005 за ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі КК) до позбавлення волі строком

на 5 років, звільненого на підставі статей 75, 104 КК від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки; 01.06.2006 за ч. 3 ст. 185 КК із призначенням покарання на підставі ст. 71 КК до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до позбавлення волі строком на 5 років.
Вироком установлено, що 09 серпня 2016 року близько 23:45 ОСОБА_7 на території АЗС «Овіс», яка розташована біля перехрестя вулиць Клочківська та Кузнецька Шевченківського району м. Харкова, під час конфлікту з ОСОБА_8 , який в цей час перебував за кермом автомобіля та намагався з нього вийти, з неприязні умисно завдав останньому скляною пляшкою та дверима автомобіля ударів по голові, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 27 березня 2017 року на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) повернув апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах

ОСОБА_7 на вирок місцевого суду, оскільки її було подано особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
.
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_6 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що апеляційний суд безпідставно повернув його апеляційну скаргу, оскільки він як захисник засудженого, що діяв на підставі доручення регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, вправі подати апеляційну скаргу на вирок.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор не підтримав касаційну скаргу та просив ухвалу апеляційного суду залишити без зміни.

Мотиви суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Предметом перегляду цієї справи є ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги адвокату ОСОБА_6 як особі, яка не має права подавати апеляційну скаргу (п. 2 ч. 3, ч. 6 ст. 399 КПК).
Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що обвинувачений ОСОБА_7 у підготовчому засіданні суду першої інстанції відмовився від правової допомоги захисника і участь останнього в цьому кримінальному провадженні з урахуванням положень ст. 52 КПК не є обов`язковою.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК обвинувачений має право, зокрема, на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, під час підготовчого судового засідання в суді першої інстанції ОСОБА_7 було роз`яснено право на захист, на що обвинувачений заявив, що захисник йому не потрібен.
Суд наголошує на тому, що відповідно до п. 13 ст. 7 КПК однією із загальних засад кримінального провадження є забезпечення права на захист, реалізація якого за змістом ст. 20 та ч. 5 ст. 22 КПК відбувається, зокрема, шляхом самостійного здійснення обвинуваченим захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, передбачене законом право на захист було реалізовано ОСОБА_7 самостійно.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційну скаргу на вирок місцевого суду обвинувачений не подавав, а після надходження апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 від ОСОБА_7 на адресу суду апеляційної інстанції надійшло 4 заяви, в яких він: просив відхилити апеляційну скаргу захисника (а.с. 74); зазначав, що відмовляється від апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_6 не його адвокат і він його не уповноважував на такі дії (а.с. 77); відмовляється від апеляційної скарги захисника і не підтримує її

(а.с. 85); не підтримує апеляційну скаргу захисника, за змістом заяви просить звернути вирок до виконання (а.с. 87).
Доводи адвоката ОСОБА_6 про те, що оскільки судом під час підготовчого провадження були порушені вимоги ст. 54 КПК, тому він не втратив повноважень захисника, є безпідставними.
Стаття 54 КПК за своїм змістом регулює процедуру відмови від захисника або його заміни і спрямована на забезпечення самого права на захист, порушення якого з огляду на наведені обставини не допущено.
Апеляційну скаргу мають право подати учасники судового провадження, коло яких визначено ст. 393 КПК. З огляду на те, що адвокат ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні не є учасником судового провадження, він не має права на апеляційне оскарження вироку місцевого суду щодо

ОСОБА_7 .
Таким чином, апеляційний суд, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК, обґрунтовано повернув адвокату ОСОБА_6 апеляційну скаргу як особі, яка не має права на її подачу.
Враховуючи те, що підстав для скасування ухвали апеляційного суду не вбачається, касаційна скарга адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись п. 4 параграфа 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2017 року про повернення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу адвоката без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3