Справа № 204/839/18
Провадження № 1-в/204/305/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю захисника: ОСОБА_4

представника установи: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за клопотанням ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, відповідно до ст.81 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

В лютому 2018 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо застосування до нього ст.81 КК України. В обґрунтування зазначив, що він просить застосувати до нього умовно-дострокового оскільки в нього вже відкрита пільга з 05.01.2018 року. Поки він знаходиться в місцях позбавлення волі в нього порушень не має, характеризується позитивно. На даний час він перебуває на МОБЛ при ДУВП-4 в м.Дніпрі, оскільки він має багато захворювань: ВІЧ-3ступеню, гепатит-С, гнійний двосторонній отит, катаракта та інші захворювання та інші захворювання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав клопотання і просив задовольнити, застосувавши до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Захисник в судовому засіданні підтримав клопотання засудженого ОСОБА_6 , просив задовольнити, посилаючись на надані суду письмові пояснення.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви засудженого щодо його умовно-дострокового звільнення, зазначивши, що підстави для застосування до ОСОБА_6 ст.81 КК України відсутні.
Представник Міжобласної лікарні при ДУВП №4 в судовому засіданні зазначив, що засуджений ОСОБА_6 тимчасово перебуває в установі, проходячи лікування у зв`язку із хворобою, на даний час стан здоров`я стабільний, в березні 2018 року засуджений буде направлений для подальшого відбуття покарання до ВК №21.
Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України, до 3 років позбавлення волі.
Початок строку утриманої особи під вартою - 05.01.2016 року, кінець строку відбування покарання - 05.01.2019 року.
Згідно ч.1 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості.
В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Згідно матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_6 з 28.12.2017 року тимчасово знаходиться у Дніпропетровській установі виконання покарань №4, прибувши з Солонянської виправної колонії №21, для проходження лікування в Міжобласній багатопрофільній лікарні при ДУ «ДУВП №4». З характеристик адміністрації Солонянської виправної колонії №21 від 03.03.2017 року, від 18.08.2017 року вбачається, що засуджений у СВК-21 знаходиться з 04.02.2016 року, працевлаштований на підприємствах установи, до праці ставиться посередньо, за час відбування покарання характеризується посередньо, правила внутрішнього розпорядку не порушує, стягнень та заохочень не має. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться формально, підтримує зв`язки з рідними. Згідно характеристики Дніпровської установі виконання покарань №4 від 15.02.2018 року, засуджений ОСОБА_6 під час перебування в установах виконання покарань характеризував себе негативно, вимог режиму утримання не дотримувався, в наслідок чого до нього застосовувалися дисциплінарні стягнення. З представниками установи поводить себе нетактовно, не дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, не виконує передбачені законом вимоги адміністрації. За складом характеру нестримний, нетерплячий та запальний, має чітку негативну спрямованість. Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Соціальні зв`язки відсутні. Перебуває на профілактичному обліку як схильний до членоушкодження. Згідно характеристики, наданої адміністрацією Дніпровської установи виконання покарань №4 20 лютого 2018 року, засуджений ОСОБА_6 за час перебування в установах виконання покарань охарактеризував себе посередньо, вимог режиму утримання не завжди дотримувався, в наслідок чого має одне дисциплінарне стягнення, заохочень не має. З представниками установи поводить себе тактовно, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги адміністрації. За складом характеру стриманий та терплячий. Соціальні зв`язки підтримує, шляхом отримання передач.
Також, з матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово судимий: у 2005 році, в 2009 році, в 2012 році, в 2014 році, за тяжкі злочини та злочини середньої тяжкості, засудженому судом призначався випробувальний термін, який він порушив, в 2008 році та в 2013 році відносно засудженого була застосована ст.81 КК України, в період умовно-дорстроково звільнення ОСОБА_6 знов вчинив злочини, тобто довіру до себе він не виправдав та є схильним до скоєння кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка та ставлення до праці, як і виконання вимог адміністрації установи, є обов`язком кожного засудженого, а основною підставою для застосування ст.81 КК України щодо засудженого є доведення ним свого виправлення.
Аналізуючи питання щодо виправлення засудженого, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Встановлюючи підстави застосування ст. 81 КК України, суд, зокрема, наголошує на наступному.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш мяким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Так, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання з 05 січня 2016 року, станом на 21 лютого 2018 року відбув більше 1/2 частини призначеного судом покарання.
За вищевказаний період відбування покарання засуджений ОСОБА_6 жодного заохочення не має, що, на думку суду, вказує на ту обставину, що засуджений ОСОБА_6 бажає настання лише формально юридичних підстав для застосування до нього положень ст. 81 КК України, без наявності оціночних підстав.
Дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст.9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до того ж короткий проміжок часу за яким змінилася поведінка засудженого, згідно наданої характеритсики від 20.02.2018 року, не є достатніми обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст. 81 КК України.
Крім того, з матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 працевлаштований в 2016 році, відповідно до характеристик Солонянської виправної колонії №21 від 03.03.2017 року, від 18.08.2017 року, до праці ставиться посередньо.
Відповідно, суд вважає, що дії засудженого та захворювання на які страждає засуджений не відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст. 81 КК України та не відповідають положенням ст. 9 КВК України, якою визначені основні обов`язки засудженого.
Обставини справи свідчать лише про наявність посередних (не негативних, не конкретно позитивних) чинників, які не дають змоги суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як посередня, став на шлях виправлення та виховання, а тому суд критично відноситься до висновків щодо особи засудженого ОСОБА_6 , які містяться в характеристиках на засудженого.
Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, на думку суду, ОСОБА_6 своєю нестабільною поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого відсутні.
З огляду на викладене суд приходить до переконання про необхідність відмови у задоволенні клопотання засудженого.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.81 КК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, відповідно до ст.81 КК України відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення в апеляційний суд Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1