Справа №621/17/18
УХВАЛА
іменем України

23 березня 2018 року м.Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

Сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000619 за обвинуваченням ОСОБА_4 у злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.
13.03.2018 року постановлено ухвалу про розшук ОСОБА_5 та надано дозвіл на його затримання. Судове провадження у справі зупинено.
21.03.2018 року до суду надійшли матеріали про виконання ухвали суду від 13.03.2018 року та доставлений обвинувачений.
Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що ОСОБА_4 на виклики до суду не з`являється, умови обраного відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту порушив. Неодноразово у зв`язку із неявкою в судове засідання у відношенні нього були постановлені ухвали про привід. Прокурор вважав, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України у зв`язку із чим, просив задовольнити клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обіцяв з`являтись до суду.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, суд дійшов наступного висновку.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховатись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів. які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність
ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Аналізуючи всі обставини у їх сукупності щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого на виконання вимог ст. 178 КПК України, суд враховує відомості про його вік, міцність соціальних зв`язків, той факт, що він на підставі ст.89 КК України раніше не судимий, оцінивши суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, суд вважає за доцільне обрати запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту, а відповідно відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181,194 КПК України, суд-
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу тримання під вартою - відмовити.
Застосувати у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_4 залишати місце свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . - цілодобово.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язок прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за першою вимогою, або повідомляти про неможливість прибуття.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на сектор превенції патрульної поліції Новобаварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців з дня проголошення та діє до 23 травня 2018 року.

Суддя: