№ 243/5399/17
Провадження № 1-кп/243/533/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
перекладача ОСОБА_6
розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 17 кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бука Ташкентської області Узбекистану, турка-місхитинця, громадянина України, з початковою освітою, не працюючого, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження № 0000938 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.
Під час судового засідання прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на строк до двох місяців, обґрунтоване тим, що ризики, відповідно до яких обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого - на теперішній час не відпали.
Під час судового засідання захисником обвинуваченого, адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник клопотання прокурора не підтримали, вважали, що обвинуваченому необхідно обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки ОСОБА_5 має постійне місце проживання та посередню характеристику. Просили задовольнити клопотання адвоката про зміну запобіжного заходу.
Прокурор під час судового засідання просив відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , підтримав своє клопотання про продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши думку учасників судового засідання щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому та щодо вирішення питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд встановив наступне.
Згідно із п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При вирішенні питання про доцільність продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого,
експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Статтею 178 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Суд не відхиляє доводів сторони захисту на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, незаконного впливу на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні.
Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).
Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).
Доказів того, що обставини, які були прийняті головуючим суддею до уваги при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено. Суду не надано жодних належних письмових доказів, щодо зміни суспільно соціальної поведінки обвинуваченого, його критичного відношення до скоєнного кримінального правопорушення, він як і раніше не визнає своєї провини у вчиненому злочині, що в свою чергу доводить перед судом наявність зазначених прокурорм ризиків незаконного впливу на свідків, а також ймовірності переховування обвинуваченого від суду за для уникнення покарання.
Доводи сторони захисту щодо наявності постійного місця проживання у обвинуваченого та його позитивну характеристику, як підставу для зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання судом до уваги не приймаються, оскільки наявність в обвинуваченого місця проживання не є доказом стійких соціальних зв`язків, а жодних доказів з приводу наявності у обвинуваченого на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних дружини або батьків похилого віку надано не було.
Крім того доводи сторони захисту щодо показань потерпілої ОСОБА_7 , яка не впізнала обвинуваченого, як на підставу для зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання судом до уваги також не приймаються, оскільки наявність обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення формується, складається та підтверджується з огляду на дослідження всіх письмових доказів у кримінальному провадженню та допиті всіх свідків. Однак на теперішній час залишаються не допитаними свідки по справі та не дослідженні матеріали кримінального провадження.
Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У відповідності до п. п. 61, 62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У судовому засіданні прокурор просить продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою до 2-х місяців.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим, в розумінні ст. 12 КК України, тяжкого кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років; враховуючи стан здоров`я ОСОБА_5 , а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зважаючи, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, а також вплинути на свідків, які є недопитаними під час судового слідства вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченому ОСОБА_5 , обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, слід продовжити ще на 60 днів.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з п.2 ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частинами 4 та 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Так, при продовженні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд визначає заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімума на працездатну особу (1684 грн.00 коп.), що складає 33 680 грн., та з урахування матеріального становища обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення є достатньою сумою для забезпечення виконання обов`язків, встановлених КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України , суд
У Х В А Л И В :
Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без задоволення.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 2-х місяців - задовольнити.
Вважати продовженим застосування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції строком на два місяці, тобто з 30 листопада 2017 року по 28 січня 2018 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору та обвинуваченому, направити Начальнику Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімума на працездатну особу, що складає 33 680 (тридцять три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.
У разі внесення застави, яка може бути внесена у будь який момент, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1. прибувати до прокурора або суду за першою вимогою;
2. не відлучатися з території м. Слов`янська та Слов`янського району Донецької області без дозволу прокурора або суду.
3. повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
Попередити, що у разі невиконання даних обов`язків, згідно зі ст.182 ч.8 КПК України, заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого суді, суду без поважних причин, чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.
Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1