Справа №705/2960/17
1-кп/705/466/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2017 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
законного представника ОСОБА_5

- по обвинуваченню у вчиненні суспільно небезпечного діяння за ознаками ч.1 ст. 185 КК України
На обґрунтування даного клопотання слідчий посилається на такі факти.
ОСОБА_6 12.05.2017 року, близько 13 год., перебуваючи поряд з магазином «Гастроном», що розташований по вулиці Небесної Сотні в м. Умань Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу з лівої кишені куртки ОСОБА_8 викрав мобільний телефон «Nokia 300», вартістю 550 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Водафон», вартістю 25 грн., чим завдав потерпілому збитків на загальну суму 575 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вина ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечного діяння підтверджується наступними доказами:
- записом з диску відеоспостереження CD-R 52х700/80min від 12.05.2017 року;
- письмовим повідомленням за підписом головного лікаря Уманської лікарні №2 вих. №190 від 24.05.2017 року, відповідно до якого, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на диспансерному обліку у лікаря психіатра з діагнозом «Легка розумова відсталість з емоційно-волевими розладами з дезадаптацією особистості», а в 2006 році з обліку знятий у зв`язку із виїздом;
- висновком судово-психіатричного експерта № 259 від 23.06.2017 року, відповідно до якого, ОСОБА_6 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі «…пфропфшизофренії…» (шизофренії і розумової відсталості на рівні помірно-вираженої дебільності) параноїчної форми з епізодичним перебігом, ускладнену вживанням алкогольних напоїв і канабіноїдів, в стані нестійкої ремісії з психопатологічними розладами і стабільним дефектом, що позбавляло на період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними, унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні, що може привести до скоєння суспільно-небезпечних дій, тому потребує застосування примусового заходу медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. У висновку вказано, що з огляду на характеризуючі підекспертного дані у матеріалах кримінального провадження, враховуючи особливості інкримінованих йому дій, вживання алкогольних напоїв, наявність актуальної психотичної симтоматики у поєднанні із структурно-логічними розладами мислення та некритичністю до свого стану - комісія вважає, що ОСОБА_6 , виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі «…пфропфшизофренії…» (шизофренії і розумової відсталості на рівні помірно-вираженої дебільності) параноїчної форми з епізодичним перебігом, ускладнену вживанням алкогольних напоїв і канабіноїдів, в стані нестійкої ремісії з психопатологічними розладами і стабільним дефектом, що позбавляло на період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними, унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні.
При встановлених обставинах в судовому засіданні, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що суспільно небезпечне діяння мало місце і воно вчинене ОСОБА_6 .
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 259 від 23.06.2017 року на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих обвинуваченому дій та на теперішній час ОСОБА_6 виявляв та виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі «…пфропфшизофренії…» (шизофренії і розумової відсталості на рівні помірно-вираженої дебільності) параноїчної форми з епізодичним перебігом, ускладнену вживанням алкогольних напоїв і канабіноїдів, в стані нестійкої ремісії з психопатологічними розладами і стабільним дефектом, що позбавляло на період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними, унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні. В акті вказано, що у зв`язку з наявністю у ОСОБА_6 клінічних ознак пасивного типу суспільної небезпеки, - відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст.ст. 94, 96 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним типом наглядом і лікування в примусовому порядку. В зв`язку з цим з ним не можуть проводитись слідчі дії і приймати участь у судовому засіданні - він не може.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, що виключає можливість призначення покарання.
Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно із ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до ч.4 ст.94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу з загальним наглядом може бути застосована судом, щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в примусовому порядку.
Відповідно до ст. 96 КК України примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили злочини та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб . У разі призначення покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі примусове лікування здійснюється за місцем відбування покарання. У разі призначення інших видів покарань примусове лікування здійснюється у спеціальних лікувальних закладах.
Згідно ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю в разі встановлення відсутності в діянні особи складу кримінального правопорушення.
Потерпілий ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час проведення судового засідання, - в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Присутні учасники судового розгляду не заперечували проти проведення судового засідання у відсутність потерпілого, який до суду із заявою, про те, що особисто бажає брати участь в засіданні не звертався. Цивільний позов по справі не заявлявся.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 та законний представник ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначили, що вони приймали участь у кримінальному провадження під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. При цьому, вказали, що докази досліджені в судовому засіданні вважають належними і допустимими, які доводять винуватість обвинуваченого в повному обсязі. Посилаючись на обставини справи захисник та законний представник просили суд застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру.
Вислухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання відносно ОСОБА_6 про застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, захисника обвинуваченого, законного представника, враховуючи висновок судової психіатричної експертизи, а також з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь, суд вважає, що до ОСОБА_6 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Таким чином, оскільки у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності і на даний час не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними, суд застосовує до нього примусові заходи медичного характеру та лікування в примусовому порядку.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_6 не обиралась.
Вирішуючи питання про речові докази у справі, суд керується ст.100 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 93-94,96 КК України, ст.ст. 92,284, 285-288, 395, 512-513, 516 КПК України, суд, -
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України та закрити кримінальне провадження.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
- мобільний телефон «Nokia 300», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити власнику за належністю;
- диск із написом CD-R 52 х 700/80 DATEX min залишити при матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати по справі за проведення судової експертизи в сумі 359,48 гривень віднести на рахунок держави.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту її оголошення.
Суддя ОСОБА_1