Дата документу Справа № 311/3690/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 311/3690/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/778/1514/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 26 липня 2017 року, яким,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Оленівка Оріхівського району Запорізької області, громадянин України, не працюючий, розлучений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 30 жовтня 2013 року Токмакським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, 29 серпня 2014 року Токмакським районним судом Запорізької скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено до місць позбавлення волі, 22 грудня 2014 року ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області не відбутий строк покарання скорочено на половину на підставі Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, 29 квітня 2016 року звільнений по відбуттю строку покарання,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
Перебуває під вартою з 26 липня 2017 року.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 340 гривень,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим в тому, що він 23 листопада 2016 року, близько 12-00 години, знаходячись за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав ручну швейну машинку «Подольск», вартістю 340 гривень, яка належить ОСОБА_9 , тим самим, заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, не оспорюючи вирок в частині кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, вважає призначене покарання таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, у зв`язку з чим просить змінити вирок суду, призначивши покарання у вигляді 3 місяців арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховані визнання вини обвинуваченим, його щире каяття та сприяння у розслідуванні кримінального правопорушення та проходження курсу реабілітації.
Заслухавши доповідь судді по справі, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, крім того просив врахувати, що вже після постановлення вироку шляхом надсилання грошового поштового переказу обвинувачений в повному обсязі відшкодував потерпілому завдану ним шкоду, заслухавши думку прокурора, яка прокурора, яка з апеляційною скаргою погодилась частково та вважала, що вирок підлягає зміні шляхом пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання до 6 місяців арешту, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини у ОСОБА_7 вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, в цілому виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме врахував дані про особу обвинуваченого, які свідчать про те, що він раніше був судимий за вчинення корисливого тяжкого злочину, невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив корисливий злочин, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи, та суд прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в умовах ізоляції від суспільства.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання з його реальним відбуванням і підстави для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до цього покарання відсутні.
Разом з тим, частково погоджуюсь із апеляційними доводами захисника, колегія суддів приходить до висновку, що обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення злочину шляхом вільного доступу, обсяг викраденого та його вартість, відношення обвинуваченого до вчиненого ним злочину, відшкодування в повному обсязі завданої злочином шкоди, свідчать про те, що підстави для призначення найбільш суворого виду покарання серед інших, визначених санкцією частини 2 статті 185 КК України відсутні.
Так, враховуючи всі наведені обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що покарання у вигляді 6 місяців арешту буде відповідати вимогам ст. 65 КК України, критерію справедливого покарання та його меті.
Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 26 липня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України змінити в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 6 (шести) місяців арешту.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4