Справа № 573/1445/15-к
Провадження 1-о/574/1/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року Буринський районний суд Сумської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Білопільського районного суду Сумської області від 18.03.2016 року,

в с т а н о в и в:

До Буринського районного суду, в порядку ст. 34 КПК України надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Білопільського районного суду Сумської області від 18.03.2016 року відповідно до якого останній засуджений за ч.1 ст.121, ч.2 ст.122 КК України із застосуванням ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років. Заява засудженого була уточнена та мотивована тим, що судово-медична експертиза ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є необґрунтованою та упередженою, оскільки дружина потерпілого ОСОБА_6 працює в Білопільському відділені СМЕ, а тому просив також призначити нову незалежну експертизу; судом не були досліджені обставини по заяві його матері ОСОБА_8 щодо вчинення потерпілим ОСОБА_6 відносно неї кримінального правопорушення; не проведено експертиза ДНК про встановлення батьківства відносно його доньки, не допитані свідки в апеляційній інстанції, а також просив дати належну правову оцінку доповненням до апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 на цей же вирок суду, оскільки вироком Путивльського районного суду від 26.04.2017 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою заяву підтримав, просив вирок суду скасувати, постановивши новий, яким визнати його невинуватим у вчиненні вищевказаних злочинів. Вважав, що є необхідність у проведення повторних експертиз відносно потерпілих, оскільки експертизи, що є в матеріалах провадження викликають у нього сумнів, бо дружина потерпілого ОСОБА_6 працює прибиральницею у Білопільському відділенні СМЕ. Крім того вважав, що це кримінальне провадження та кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 повинні бути об`єднані бо ці подіє відбувалися фактично одночасно.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 заяву ОСОБА_5 підтримав, просив її задовольнити, вважаючи наведені обставини такими, що є нововиявлені, які не давали змоги Білопільському районному суду постановити об`єктивний вирок.

Прокурор ОСОБА_3 в задоволенні заяви засудженого заперечила, вважає викладені ним обставини не є підставою для перегляду вироку Білопільського районного суду Сумської області від 18.03.2016 року за нововиявленими обставинами.

Вислухавши пояснення засудженого та доводи захисника, заперечення прокурора, дослідивши в межах заяви матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що вироком Білопільського районного суду від 18.03.2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.121 та ч.1 ст.122 КК України за таких обставин ( а.с.195-215 т.3)

08 січня 2015 року, близько 18-ї години 20 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у себе вдома в АДРЕСА_1 дізнався про конфлікт, що виник між його матір`ю ОСОБА_8 та її знайомою ОСОБА_10 з одного боку та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з іншого.

З метою вирішення конфлікту ОСОБА_5 на автомобілі, що перебував у його користуванні, поїхав до домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , де в той час перебували ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші особи.

Прибувши до вказаного домоволодіння, ОСОБА_5 за слів матері та її знайомої ОСОБА_10 дізнався про застосування до останніх фізичної сили зі сторони ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. У цей момент у нього виникла неприязнь до останніх і з мотивів помсти він вирішив заподіяти їм тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, цього ж вечора, близько 18-ї години 30 хвилин, перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 підбіг до ОСОБА_6 та металевою трубою, яку попередньо взяв із собою з автомобіля і тримав у правій руці, наніс останньому удар трубою в область правої лобно-тім`яно-скроневої ділянки. Від удару ОСОБА_6 втратив свідомість та впав на землю.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 ОСОБА_6 отримав наступні тілесні ушкодження: рубець у правій лобно-тім`яній-скроневій ділянці, у нейрохірургічному відділені Сумської обласної клінічної лікарні встановлено діагноз: відкрита черепно-мозкова травма, забиття головного мозку зі здавленням епідуральною гематомою в правій скронево - тім`яній ділянці, церебросубарахноідальний крововилив, лінійний перелом правої тім`яної ділянки. Вищевказані ушкодження є небезпечними для життя як у момент заподіяння, так і в подальшому, але вони не супроводжувались ушкодженням життєво важливих органів. Вказані тілесні ушкодження є небезпечними для життя та за вказаною ознакою є тяжкими тілесними ушкодженнями.
Після того, як ОСОБА_6 впав та втратив свідомість, ОСОБА_5 , перебуваючи біля того ж домоволодіння, діючи з помсти та маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , який знаходився поряд з ОСОБА_6 , тримаючи у правій руці металеву трубу, намагався нанести ОСОБА_7 один удар в область голови, однак останній прикрив голову лівою рукою, тому удар прийшовся у ділянку лівого передпліччя, у зв`язку з чим йому було спричинено тілесне ушкодження у вигляді посттравматичного невриту лівого променевого нерва, забиття нижньої третини плеча, поширена гематома лівого плеча та передпліччя, яке відноситься до категорії середньої тяжкості по ознаку тривалого розладу здоров`я більше 21 дня.
Після вчиненого, ОСОБА_5 забравши із собою металеву трубу, якою заподіяв тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , залишив місце події.
Дії ОСОБА_5 по факту спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, а по епізоду спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Білопільського районного суду Сумської області від 18.03.2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.121 та ч.1 ст.122 КК України, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.

Ухвалою колегії суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області від 06.12.2016 року вказаний вирок суду залишений без змін, а апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника без задоволення (а.с.70-89 т.4).

Відповідно до ч.2 ст.459 КПК України, в редакції чинній на момент подання даної заяви засудженим, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
В чинній редакції даної статті встановлено, що нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Виключними обставинами визнаються:
1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи;
2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;
3) встановлення вини судді у вчиненні злочину або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.
Тобто, це обставини які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження, але не були відомі, чи не могли бути відомі на той час, суду та органам досудового розслідування.
Однак засуджений ОСОБА_5 таких обставин не вказав, як і не довів про існування виключних обставин.
Як вбачається з доводів засудженого та його захисника, вони зводяться до переоцінки доказів у провадженні, які досліджувалися судом як першої так і апеляційної інстанції.
Це стосується і посилання засудженого щодо необґрунтованості судово-медичних експертиз відносно потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..
Як вбачається з матеріалів провадження, судово-медичні експертизи відносно потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 проводилися експертом Білопільського РВ СМЕ ОСОБА_11 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України (а.с.113-116 т.2)
При цьому останній, надаючи висновки щодо наявності в потерпілих тілесних ушкоджень, об`єктивно врахував також і дані медичної документації щодо виявлених в ОСОБА_7 та ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Зокрема лікарями Білопільської ЦРЛ ОСОБА_7 було постановлено діагноз посттравматичний неврит лівого променевого нерва. Забиття нижньої третини лівого плеча, поширена гематома лівого плеча та лівого передпліччя, яке відноситься до категорії середньої тяжкості по ознаку тривалого розладу здоров`я більше 21 дня.
Потерпілий ОСОБА_6 проходив стаціонарне лікування в нейрохірургічному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні, де було встановлено діагноз: відкрита черепно-мозкова травма, забиття головного мозку зі здавленням епідуральною гематомою в правій скронево - тім`яній ділянці, церебросубарахноідальний крововилив, лінійний перелом правої тім`яної ділянки. Вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя потерпілого.
Вказане підтверджується і наявною в справі медичною документацією (а.с.163-167 т.1,а.с.42-49 т.2)
Крім цього, висновками додаткових судово-медичних експертиз (а.с.117-119 т.2) підтверджено, що механізм спричинення тілесних ушкоджень продемонстрований ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_12 відповідає механізму, який виявлено при судово-медичному обстеженні потерпілих.
Відповідно до ст.69 КПК України експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.
Не можуть бути експертами особи, які перебувають у службовій або іншій залежності від сторін кримінального провадження або потерпілого.
Статтею 4 Закону України «Про судову експертизу», в редакції чинній на момент проведення судово-медичних експертиз, встановлено, що незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються: процесуальним порядком призначення судового експерта; забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в проведення судової експертизи; існування установ судових експертиз, незалежно від органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та суду; створенням необхідних умов для діяльності судового експерта, його матеріальним і соціальним забезпеченням; кримінальною. Відповідальністю експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; можливістю призначення повторної експертизи; присутністю учасників процесу в передбачених законом випадках під час проведення судової експертизи.
Між тим, жодних належних та допустимих доказів на порушення принципів незалежності судового експерта в даному кримінальному провадженні, в тому числі шляхом впливу дружиною потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_13 , чи інших осіб, засудженим не надано.

Разом з тим, наявність виявлених тілесних ушкоджень в потерпілого ОСОБА_6 була підтверджена і висновком судово-медичної експертизи, проведеної експертом Путивльського міжрайонного відділення СМЕ ОСОБА_14 , а виявлені при цьому в потерпілого старі тілесні ушкодження, що були отримані ним до 08.01.2015 року, в провину засудженому не ставилися (а.с.121-122 т.2).

Таким чином суд приходить до висновку про неможливість визнання доводу засудженого щодо роботи дружини потерпілого ОСОБА_6 в Білопільському районному відділенні судово-медичних експертиз такою обставиною, що доводить неправильність вироку Білопільського районного суду, що переглядається.

З цих підстав суд не вбачає необхідності в призначенні повторної судово-медичної експертизи щодо тілесних ушкоджень потерпілих, оскільки вважає попередні надані висновки такими, що відповідають вимогам ст.ст. 101-102 КПК України, а Білопільській районний суд ухвалюючи вирок, надав їм оцінку в сукупності з іншими доказами.

Крім цього, засуджений в своїй заяві про перегляд вироку Білопільського районного суду посилається на те, що судом не досліджувалися обставини про скоєння протиправних дій потерпілим ОСОБА_6 відносно його матері ОСОБА_8 ..

Однак, відповідно до ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до матеріалів справи, як Білопільським районним судом так і колегією суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області надавалась відповідна оцінка доводам як обвинуваченого так і захисника, щодо перебування ОСОБА_5 в стані сильного душевного хвилювання чи в стані необхідної оборони, а також відповідним доводам прокурора, які не знайшли свого підтвердження.

Що стосується подій, які передували вчиненню обвинуваченим злочину відносно потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , а саме про конфлікт, який відбувся між останніми та свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , то він досліджувався в іншому кримінальному провадженні, і діям винної особи ОСОБА_6 надана відповідна оцінка, його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України, що вбачається з вироку Путивльського районного суду Сумської області від 26.04.2017 року, залишеного без змін ухвалою колегії суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області від 31.10.2017 року.

Наявність вироку щодо потерпілого у вказаній справі, в контексті з положеннями ст. 459 КПК України, не може свідчити про нововиявлені (чи виключні) обставини, які доводять неправильність кваліфікації дій ОСОБА_5 . Білопільським районним судом у вироку від 18.03.2016 року.
Не ґрунтуються на матеріалах справи та положеннях кримінально-процесуального закону і доводи обвинуваченого щодо наявності нововиявлених обставин у зв`язку з неврахуванням судом як обставин, що пом`якшують відповідальність відомостей про його матір ОСОБА_8 та бабусі ОСОБА_15 , які є інвалідами третьої групи, а також на наявність у нього неповнолітньої дитини.

Таким доводам останнього судом також надана відповідна оцінка, зокрема встановлено, що хоча його мати та бабся є інвалідами третьої групи, вони отримують пенсію, доказів що зазначені особи потребують стороннього догляду не надано та судом не встановлено.

Не може бути таким доказом і довідка депутата Ворожбянської міської ради від 10.07.2017 року, так як взагалі є незрозумілим на підставі яких досліджених та перевірених ним документів останній прийшов до висновку, що ОСОБА_5 , який до засудження працював помічником машиніста тепловоза, враховуючи специфіку цієї роботи, здійснював догляд за ними. При цьому відповідних довідок чи рішень соціальних чи інших уповноважених служб матеріали кримінального провадження не містять.

Крім цього, в матеріалах справи наявне свідоцтво про народження дитини (а.с.179 т.2) батьком якої записаний не ОСОБА_5 , а інша особа. Однак про встановлення батьківства останнього жодних доказів не надано, а вирішення вказаного питання шляхом призначення відповідних експертиз знаходиться поза межами обвинувачення і не входить до компетенції суду в даному кримінальному провадженні.

Не свідчить про наявність нововиявлених чи виключних обставин і витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань які надані ОСОБА_5 в ході судового розгляду, по кримінальним провадженням, розпочатим по його заявам за подіями, що відбулися в ході відбування ним призначеного судом покарання.

Пунктом першим ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому суд враховує, що Європейський суд з прав людини в п.42-43 у справі «Желтяков проти України» (заява № 4994/04) наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (справі «Брумареску проти Румунії»).

Більше того, як зазначив Європейський суд з прав людини - повага до принципу верховенства права та поняття справедливого судового розгляду вимагає, щоб усі підстави застосування зворотної сили закону аналізувалися з особливою пильністю (справа «Zielinski and Pradal & Gonzalez and Others v. France» ).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що засудженим ОСОБА_5 не наведено належних та допустимих доказів на підтвердження неправильності вироку Білопільського районного суду Сумської області від 18.03.2016 року, а наведені ним обставини не можуть бути визнаними нововиявленими, які тягнуть його скасування, оскільки фактично мають характер повторного дослідження та переоцінки доказів його винуватості у вчиненні вищевказаних злочинів, у зв`язку з чим його заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.395, 459-467 КПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Білопільського районного суду Сумської області від 18.03.2016 року, яким він засуджений за ч.1 ст.121, ч.2 ст.122 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же самий строк з моменту вручення йому копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: