Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/161/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач в суді ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.01.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 11.08.2016 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.307, ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна
залишено без задоволення клопотання засудженого про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким,
В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_7 , звернувся до Петрівського районного суду Кіровоградської області з клопотанням про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.
Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2017 року залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.
Своє рішення районний суд мотивував тим, що ОСОБА_7 за час відбування покарання допустив одне порушення порядку відбування покарання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО, а саме був поміщений до карцеру строком на 5 діб. На даний час вказане стягнення погашене. Засуджений не працевлаштований, але приймає активну участь у благоустрої відділення. Також засуджений за весь час відбування покарання не має заохочень, що свідчить про недостатнє бажання засудженого ставати на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що він відбув більше 2/3 призначеного судом покарання, хворіє невиліковною хворою ВІЧ третя стадія та має гепатит «С». За час відбування покарання в Петрівській ВК 49 порушення порядку утримання не допускав.
У зв`язку з тим, що у Петрівській ВК 49 немає виробничої зони він не працевлаштований, а тому не має можливості працею отримати заохочення.
Він приймає участь в благоустрою установи, ходе до церкви, має намір присвятити своє життя служінню Господу.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив залишити рішення районного суду без змін, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суди в судовому засіданні у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу перебування засудженого в усіх установах виконання покарання.
Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого заміни не відбутої частини покарання більш м`яким є передчасним, з чим погоджується і апеляційний суд.
Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини, були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції, при прийняті рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, з такими висновками погоджується і апеляційний суд.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 ,упродовж ,всього періоду відбування покарання в місцях позбавлення волі, своєю сумлінною поведінкою не довів своє виправлення.
При вирішенні питання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування їм встановленій частині покарання, а виправлення засудженого.

Зваживши усі вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, а тому не підлягає заміні не відбутої частини покарання більш м`яким.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 засуджений вироком Тернівського районного суду м. Кривого Роу Дніпропетровської області за ч.2 ст.307, ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
За час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 допустив одне порушення порядку відбування покарання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО, за що був поміщений строком на 5 діб до карцеру. На даний час вказане стягнення погашене. Заохочень засуджений за весь час відбування покарання не має, в даний час не працевлаштований, але приймає активну участь у благоустрої відділення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з думкою районного суду що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.
При цьому, на комісії Петрівської ВК 49 16.05.20417 року розглядалося питання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, однак йому було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.
Крім того, за весь період відбування покарання ОСОБА_7 не має жодного заохочення також свідчить про те, що засуджений не довів свого виправлення, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 КВК України за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися заохочення.
Відсутність заохочень в свою чергу теж свідчить про неналежну поведінку ОСОБА_7 за час відбування покарання.
Апеляційній вимоги ОСОБА_7 стосовно того, що у нього не має порушень та стягнень, а тому він заслуговує на застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки відповідно до довідки останній має стягнення порушення порідку відбування покарання.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 , про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2017 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3