У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
"22" грудня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013135 від 23.09.2017 року, про продовження строку поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро Дніпропетровської області, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, без постійного місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, ч. 1ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:

21 грудня 2017 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про продовження строку поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку ОСОБА_6 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 23.09.2017 року приблизно о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_6 зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_8 .

Після чого, перебуваючи у приміщені зазначеного магазину, у ОСОБА_6 виник умисел на відкрите повторне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «SamsungA520», вартістю 11999 гривень.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 підійшов до торгового прилавку, повідомив, що бажає придбати мобільний телефон. Отримавши від продавця мобільний телефон марки «SamsungA520», оглянувши його повідомив продавця що бажає його придбати тим самим відволікши увагу останнього, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, відкрито, у присутності продавця який був у магазині, усвідомлюючи що його дії набули відкритого характеру вибіг з магазину з мобільним телефоном марки «SamsungA520».

Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілому ФОП « ОСОБА_8 » матеріальної шкоди на загальну суму 11999 гривень.

Крім того, 23.09.2017 року приблизно о 09 годині 40 хвилин ОСОБА_6 зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_8 .

Після чого, перебуваючи у приміщені зазначеного магазину, у ОСОБА_6 виник умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 підійшов до вище вказаного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зайшовши до магазину почав розбивати вітрину в якій находились мобільні телефони. Обравши об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон марки «HuaweiY5», вартістю 2999 гривень, та мобільний телефон «MeizuM 5C», вартістю 2888 гривень, поклав до кишені куртки в яку був одягнений. В цей час продавець магазину вибігши на вулицю почав утримувати двері з метою запобігання втечі ОСОБА_6 з викраденим майном.

В подальшому ОСОБА_6 з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_9 почав вибивати вхідні двері магазину та застосовував відносно потерпілого струм сльозоточивого газу з газового балону, тим самим застосувавши відносно потерпілого насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я. Після чого, ОСОБА_6 скориставшись безпорадним станом потерпілого з місця скоєння злочину зник, заподіявши потерпілому ФОП « ОСОБА_8 » матеріальної шкоди на загальну суму 5887 гривень.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 23.09.2017 року ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час перебуваючи в м. Києві, на території ПКіВ «Гідропарк», придбав у невстановленої досудовим слідством особи гранату РГД-5, із вкрученим запалом, за 300 гривень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 взяв гранату РГД-5 із вкрученим запалом та помістив її у внутрішню кишеню куртки в яку був одягнутий тим самим незаконно придбав бойовий припас та направившись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , від`єднав від корпусу гранати РГД-5 запал до ручної гранати УЗРГМ та залишив за місцем свого мешкання.

Так, 23.09.2017 року приблизно о 13 годині 40 хвилин під час проведення невідкладного обшуку слідчо-оперативної групою Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, за адресою: м. Київ, проспект Возз`єднання, 9 в квартирі 52 було виявлено та вилучено запал до ручної гранати УЗРГМ, що відноситься до другої категорії вибухонебепеки, а також корпус гранати РГД-5, що відноситься до третьої категорії вибухонебезпеки.

У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, ч. 1ст. 187 КК України.

23 вересня 2017 року о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України відразу після вчинення кримінального правопорушення.

23 вересня 2017 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, ч. 1ст. 187 КК України.

26.09.2017 слідчим суддею Дніпровського районного суду ОСОБА_6 було обрано міру запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу, в умовах що виключають небезпечну поведінку .

20.11.2017 керівником Київської місцевої прокуратури № 4 досудове слідство по цьому кримінальному провадженню було продовжено до 22.12.2017.

21.11.2017, слідчим суддею Дніпровського районного суду ОСОБА_6 було продовжено строк обрання запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу, в умовах що виключають небезпечну поведінку до 22 грудня 2017 року.

20.12.2017 року першим заступником прокурора міста Києва було продовжено строк досудового розслідування до чотирьох місяців.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого; протоколами допиту свідків; протоколами огляду місць подій; протоколом обшуку; іншими матеріалами кримінального провадження.

Вислухавши підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, доводи прокурора, який обґрунтував та підтримав клопотання, вивчивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, вислухавши підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, доводи прокурора, який обґрунтував клопотання та зазначив обставини які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приходить до наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Крім того, відповідно до ухвал Дніпровського районного суду м. Києва від 13.11.2013 року, 04.07.2014 року, 05.09.2014 року, 28.11.2014 року, до підозрюваного ОСОБА_10 вже були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Відповідно до ст. 505 КПК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий суддя також враховує наявність у особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування; поведінка особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення і після нього; небезпечність особи внаслідок її психічного стану для самої себе та інших осіб, а також можливість спричинення іншої істотної шкоди такою особою; характер і розмір шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням або кримінальним правопорушенням.

Згідно вимог ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом, а також поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Отже, у слідчого судді відсутня можливість продовжити строк ання інших запобіжних засобів, ніж зазначені у ст. 508 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України , яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби (ч. 2 ст. 508 КПК України).

Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом (ч. 3 ст. 508 КПК України).

Відповідно до загальних правил, передбачених КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

В силу ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Також, з положень норм ст. 199 КПК України випливає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Передумовю застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження, згідно даних відображених у судовому рішенні слідчого судді про застосування цього запобіжного заходу, слугувало те, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя встановив, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; 4) встановлення наявності обставин регламентованих ч. 2 ст. 508 КПК України.

Підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я має специфічних особливостей стану здоров`я, а саме, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 195 від 18.07.2017 КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР», у період, що ставиться до інкримінованому йому діянню, страждав і на даний час страждає хронічним психологічним захворюванням у формі шизофренії параноідній, не може віддавати собі звіт у своїх діях і керувати ними, потребує застосування щодо нього примусового заходу медичного зхарактеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню з звичайним наглядом.

А тому, слідчий суддя надаючи оцінку доводам заявника про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаних кримінальних правопорушень враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Та дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

Зокрема, такі висновки слідчого судді обумовлені, у тому числі, але не тільки, тим, що згідно протоколу огляду, допитів свідків у своїй сукупності, у цей час, підтверджуються дані відображені у підозрі в тій мірі, яка дає змогу, саме в цей період часу говорити про те, що такі докази об`єктивно підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати у тому, що підозрюваний пов`язаний з цими злочинами.

Аналізуючи питання того, чи є у провадженні наявними ризики регламентовані ст. 177 КПК України слідчий суддя враховує те, що їх дійсну та реальну наявність було встановлено слідчим суддею при обранні запобіжного заходу уперше.

У цей період, на час розгляду питання про продовження дії запобіжного заходу, на думку слідчого судді, встановлені ризики є дійсними, реальними та триваючими, тобто заявлені ризики не зменшилися.

Вказані висновки слідчого судді обумовлені у світлі факторів пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, з огляду на, що об`єктивний спостерігач вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України, які вказані у клопотанні заявника, є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами.

Також, в судовому засіданні встановлено, що строк застосування такого типу запобіжного заходу підозрюваного закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити досудове розслідування, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести ще ряд слідчих дій, зокрема: провести експертизи, процедуру відкриття матеріалів кримінального провадження (відповідно до ст. 290 КПК України), скласти обвинувальний акт.

Вказані обставини, які, на даний час, унеможливлюють закінчення досудового розслідування, до закінчення строку дії попередньої ухвали, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим та підтверджуються наявними матеріалами.

Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України.

Крім того, у світлі даних висновку судового психіатричного дослідження, у ході судового розгляду є встановленим факт розладу психічної діяльності у світлі психічної хвороби у підозрюваного, тобто є дійсними передумови визначені ч. 2 ст. 508 КПК України для застосування примусових заходів медичного характеру, так як обставини визначені ст. 177, п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України є реальними, у даному кримінальному провадженні, в цей період.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то слідчий суддя у світлі факторів пов`язаних з характером особи підозрюваного, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів, з числа регламентованих ст. 508 КПК України, для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

Поряд з цим, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя серед іншого враховує, що питання про те, чи є тривалість застосування цього типу запобіжного заходу розумною, не можна вирішувати абстрактно.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого у межах психіатричного закладу слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 219, заява № 42310/04).

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладено і у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року та випливають з ч. 3 ст. 17 КПК України.

А, у цій справі, строк утримання особи у межах психіатричного закладу не виходить за межі визначені КПК України та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 508 даного Кодексу, тобто тривалість такого строк утримання відповідає критерію розумності.

З огляду на, що слідчий суддя, вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставини, у тому числі: вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкістю покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; віку та стану здоров`я; міцністі соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; дані про місце проживання, роботи; репутацію; майновий стан; питання судимостей (наявність/відсутність); питання дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, дане клопотання задовольнити.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194, 505-508 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про продовження строку поміщення підозрюваного ОСОБА_6 до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку у кримінальному провадженні № 0013135 від 23.09.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, ч. 1ст. 187 КК України - задовольнити.

Продовжити строк поміщення до психіатричного закладу, в умовах що виключають небезпечну поведінку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме до Київська міської психоневрологічної лікарі № 3, за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вулиця Павлова, 7, в межах строку досудового розслідування, тобто до 22 січня 2018 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя