Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
Іменем України

19 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 січня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 31 січня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 залишила без розгляду скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність прокуратури м. Києва, яка полягає у не розгляді клопотання за вих. № 2551/13 від 13.01.2018.
Своє рішення про залишення скарги без розгляду слідчий суддя обґрунтувала тим, що заявник, будучи належним чином повідомленим про розгляд скарги, в судове засідання не зявився та від нього не надійшло відповідного клопотання про розгляд скарги без його участі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 у судовій справі № 757/3357/18-к від 31 січня 2018 року у судовій справі № 760/13264/16-к та передати матеріали судової справи № 757/3357/18-к від 31 січня 2018 року до Печерського районного суду м. Києва для повторного розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що слідчий суддя при розгляді скарги завідомо неправильно застосувала норми процесуального права, оскільки ст. 307 КПК України не передбачено права на винесення суддею рішення про залишення скарги без розгляду за наслідками неявки скаржника до суду, тим паче - без його виклику в судове засідання у відповідності до норм ст. 135 КПК України. Так само не передбачена можливість прийняття такого рішення положеннями частин 2 і 3 ст. 304 цього Кодексу.

Крім того, як зазначається в апеляційній скарзі, приймаючи рішення за його, ОСОБА_5 , скаргою, слідчий суддя залишив поза увагою такі засади кримінального провадження, як верховенство права, законність, доступ до правосуддя та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень дій чи бездіяльності.

Більш того, право на апеляційний перегляд його справи гарантується вимогами ст. 129 Конституції України.

За таких обставин, як вважає апелянт, слідчий суддя, постановивши ухвалу про залишення без розгляду його скарги у судовій справі за № 757/3357/18-к від 31.01.2018 року, яка була подана в порядку ст.ст. 303-307, 309 КПК України, фактично істотно порушила процесуальні норми цього самого закону та Конституції України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу на її підтримку; перевіривши матеріали провадження за скаргою ОСОБА_5 ; обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, будь-яке судове рішення, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Цією ж нормою закону передбачено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Водночас, оскаржуване судове рішення не може бути визнане таким, що відповідає, передбаченим законом критеріям, з огляду на таке.

По-перше, нормами §1. Глави 26 КПК України, якими регламентовано оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, взагалі не передбачена можливість прийняття слідчим суддею, за результатами розгляду скарги, поданої в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, такого рішення, як залишення скарги без розгляду, в тому числі у разі неявки для участі в розгляді скарги особи, яка її подала, на що слідчий суддя послалась у своїй ухвалі, як на підставу для прийняття оскаржуваного рішення.

По-друге, в матеріалах судового провадження за скаргою ОСОБА_5 відсутні будь-які дані про те, що останній належним чином повідомлявся про час і місце розгляду скарги, а тому слідчий суддя не мала достатніх підстав для висновку, що заявник, будучи належним чином повідомленим про розгляд скарги, в судове засідання не з`явився та не подав відповідного клопотання про розгляд скарги без його участі, оскільки в журналі судового засідання за 24 січня 2018 року (а.с. 23) прямо зазначено, що відомості про вручення судових викликів відсутні, а в журналі судового засідання за 31січня 2018 року (а.с. 27) взагалі нічого не зазначено про отримання викликів та причини неявки учасників.

За таких обставин, з метою дотримання вимог, передбачених ч. 3 ст. 306 КПК України щодо обов`язкової участі в судовому засіданні особи, яка подала скаргу, слідчий суддя повинен був не залишати скаргу без розгляду, а, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, як це передбачено ч. 6 ст. 22 КПК України, шляхом відкладення розгляду скарги та повідомлення ОСОБА_5 про час та місце наступного судового засідання, з метою забезпечення його участі у розгляді поданої ним скарги.

По-третє, висновки Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування» від 12.01.2017 року, на які слідчий суддя послався у своїй ухвалі, не є джерелом права, які б носили обов`язковий імперативний характер, а тому можливість застосування цих висновків у судовій практиці повинна розглядатись не як безумовна, а як виняткова, в залежності від обставин конкретної судової справи, наприклад в залежності від того, чи дозволяють, наведені у відповідній скарзі обставини та вимоги, розглянути її та прийняти, передбачене законом рішення, без участі особи, яка подала скаргу, та чи була ця особа належним чином повідомлена про час і місце розгляду скарги та чи заявляла вона клопотання про розгляд скарги за її відсутності.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що в даному конкретному випадку прийняте слідчим суддею рішення про залишення скарги адвоката ОСОБА_5 без розгляду, не може бути визнане законним та обґрунтованим.

З огляду на це, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції вважає необхідним ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 січня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд слідчим суддею вказаного суду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокуратури м. Києва, яка полягає у не розгляді клопотання за вих. № 2551/13 від 13.01.2018 року, оскільки вказану скаргу не було розглянуто у відповідності до положень, передбачених § 1. Глави 26 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 376, 405, 407, 418 і 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 січня 2018 року про залишення без розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокуратури м. Києва, яка полягає у не розгляді клопотання за вих. № 2551/13 від 13.01.2018 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокуратури м. Києва, яка полягає у не розгляді клопотання за вих. № 2551/13 від 13.01.2018 р.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-сс/796/2091/2018

Категорія ч. 2 ст. 309 КПК України

Слідчий суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_6

Доповідач - суддя ОСОБА_1