Справа № 488/4321/17
Провадження № 1-кп/488/143/18
В И Р О К
іменем України

23.04.2018 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

його представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Симонівка Новобузького району Миколаївської області, громадянин України, освіта середня, одружений, пенсіонер, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 жовтня 2017 року за № 0002554,
в с т а н о в и в :
24 жовтня 2017 року біля 18 год. 30 хв. 18 год. 45 хв. водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у сутінкову пору доби рухався зі швидкістю 40-45 км/год. по сухій чистій проїзній частині проспекту Богоявленського в напрямку вулиці Океанівської в місті Миколаєві.
В цей же час у зустрічному для ОСОБА_7 напрямку з увімкненим дальнім світлом фар рухався невстановлений автомобіль.
При під?їзді до будинку № 366 (піцерія «7-40») по проспекту Богоявленському водій ОСОБА_7 , порушивши вимоги п.п.2.3.Б, 18.1, 19.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та до її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівним дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» ПДР України та дорожньою розміткою білого кольору 1.14.1 додатку 2 ПДР України «Пішохідний перехід», не зменшив швидкість руху, аби дати дорогу пішоходам, та з моменту засліплення світлом фар зустрічного транспортного засобу не вжив заходів до зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної його зупинки, хоча мав таку можливість, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який в той час перетинав проїзну частину проспекту по пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_7 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у виді осколкового перелому правої вертлюжної западини з помірним зміщенням уламків, які відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 в інкримінованому правопорушенні визнав себе винним повністю та показав, що у зазначені вище день та час він керував автомобілем «Daewoo Lanos»,який належить його сину, та рухався з мкрн Балабанівка в напрямку вул.Артема (Океанівської) зі швидкістю приблизно 40-45 км/год. в лівому ряду. Там дорога має по дві смуги руху в кожному напрямку. В районі піцерії «7-40» він проїхав перший пішохідний перехід. Його засліпив зустрічний транспортний засіб, і тому він не бачив пішохода на пішохідному переході, а лише відчув удар у бік свого автомобіля, та подумав, що в його машину щось кинули. Він від?їхав від місця ДТП приблизно на 30 метрів, зупинив машину біля краю проїжджої частини, і коли вийшов з автомобіля, то побачив, що потерпілий вже сидів на бордюрі. Припускає, що коли потерпілий перетинав дорогу, він зачепив його лівим дзеркалом заднього виду. Пошкодження його автомобіля також були зліва, зі сторони водійських дверей. На ліки потерпілому він витратив приблизно 3 800 грн.

Аналогічні пояснення обвинувачений ОСОБА_7 надав і під час слідчого експерименту, що знайшло своє відображення у відповідному протоколі від 09 листопада 2017 року, схемі та фототаблиці до протоколу.

Допитаний в суді потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 24 жовтня 2017 року в темну пору доби приблизно о 18 год. 30 хв. 18 год. 40 хв. він переходив проспект Богоявленський по пішохідному переходу неподалік піцерії «7-40» в напрямку Будинку культури. Пропускаючи його, в правому ряду зупинилася якась машина, в лівому ряду машин не було. Він почав перехід, дійшов до роздільної смуги, на мить зупинився посеред дороги на пішохідному переході, подивився по сторонах. В цей момент його з лівого боку освітило світлом фар, він зробив півоберта вліво, побачив автомобіль «Daewoo» сірого кольору, який рухався по своїй смузі. В цей момент його «затягнуло» на капот автомобіля, підкинуло, він зробив кілька обертів в повітрі, машина проїхала, і він впав на проїжджу частину, після чого відчув сильній біль справа. Удав відбувся саме при падінні, удару автомобілем він не відчув. Він пробув на дорозі біля п?яти хвилин, самостійно піднятися не зміг, свідомість не втрачав. Згодом зупинилася якась машина, що їхала з мкрн Балабанівка, чоловіки, які в ній були, допомогли йому дійти до бордюру. Чоловік на ім?я ОСОБА_8 , який був на місці, зателефонував в поліцію. Через тривалий час появився літній чоловік, який сказав, що це він його збив. Обвинувачений приходив до нього у лікарню, на першому етапі оплатив рентген, ліки, згодом також і милиці.
Аналогічні пояснення потерпілий ОСОБА_5 надав і під час слідчого експерименту, що знайшло своє відображення у відповідному протоколі від 09 листопада 2017 року.

Як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24 жовтня 2017 року, схеми та фототаблиці до протоколу, ДТП мала місце в районі будинку № 366 по пр.Богоявленському в м.Миколаєві. На кузові автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявлено пошкодження кріплення лівого бокового дзеркала заднього виду, яке знаходиться у висячому положенні та тримається на металевому тросі.
Відповідно до акту від 24 жовтня 2017 року № 1725 за наслідками медичного огляду ОСОБА_7 з метою виявлення стану сп?яніння ознаки сп?яніння у нього не виявлені.

Згідно з висновком експертизи технічного стану транспортного засобу від 17 листопада 2017 року № 915 на момент ДТП ходова частина, рульове керування, гальмівна система та прилади головного освітлення автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились у працездатному стані та не мали технічних несправностей, що могли б виникнути до ДТП.
Як вбачається з висновку автотехнічної експертизи від 14 листопада 2017 року № 17-1199 водій автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав керуватися п.18.1 ПДР, згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а з моменту його засліплення світлом фар зустрічного транспортного засобу керуватися п.19.3 ПДР, відповідно до якого уразі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення. Водій вказаного автомобіля мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування. Дії водія не відповідали вказаним вище пунктам ПДР України та з технічної точки зору знаходяться у причинному зв?язку з настанням ДТП.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 08 листопада 2017 року № 359 у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у виді осколкового перелому правої вертлюжної западини з помірним зміщенням уламків. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені внаслідок дії тупих твердих предметів по механізму удару, можливо під час ДТП, яке мало місце 24 жовтня 2017 року. За ступенем тяжкості описані тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, та кваліфікує його дії як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд бере до уваги, що останній вчинив необережний злочин невеликої тяжкості.
При цьому, суд також враховує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, повністю визнав свою вину і щиро покаявся у вчиненому правопорушенні, сприяв його розкриттю, просив вибачення у потерпілого, вжив заходів до відшкодування значної частини матеріальної шкоди, за місцем проживання загалом характеризується позитивно, має сім`ю, є пенсіонером.
З урахуванням фактичних обставин справи та сукупності зазначених вище обставин, суд вважає достатнім призначити обвинуваченому основне покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, який встановлений санкцією відповідної норми кримінального закону, не застосовуючи додаткового покарання.
Щодо цивільного позову представника потерпілого суд зазначає наступне.
Діями обвинуваченого потерпілому заподіяні матеріальні збитки, що виявилися в його витратах на лікування, які підтверджені документально та які відповідно до положень ст.ст.22, 1166 ЦК України підлягають відшкодуванню. Загальна сума згідно з фіскальними чеками складає 600, 66 грн. Оскільки позовні вимоги пред?явлені на суму 600 грн., суд, керуючись принципом диспозитивності і розглядаючи позов у межах позовних вимог, стягує з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 саме 600 грн. як компенсацію витрат на ліки.
Витрати на придбання риби на суму 536, 85 грн. підтверджені фіскальними чеками, проте в медичних документах, представлених на обґрунтування цієї вимоги, відсутні спеціальні рекомендації лікаря щодо дієтичного харчування. За такого, суд приходить до висновку про необхідність залишити цю позовну вимогу без задоволення.
Аналогічного висновку суд приходить і щодо вимоги про компенсацію проїзду до лікарні на суму 840 грн., оскільки вона не підтверджена жодним доказом.
Доводи захисника обвинуваченого про необхідність призначення експертизи для встановлення розміру матеріальних збитків у відповідності до п.6 ч.2 ст.242 КПК України, суд вважає надуманими, оскільки за ч.1 тієї ж статті експертиза проводиться, якщо для з?ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Оскільки знання арифметики є елементарними, суд в змозі самостійно обрахувати суму витрат на лікування, не звертаючись для цього до сторонніх спеціалістів.

Діями обвинуваченого потерпілому також спричинена і моральна шкода, яка виявилася в порушенні нормального укладу життя, необхідності проходити досить тривалий курс лікування, певний час пересуватися за допомогою милиць, і яка відповідно до положень ст.ст.23, 1167 ЦК України також підлягає відшкодуванню.
Як встановлює ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахування всіх вказаних обставин вимоги потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. суд вважає надмірними. Оцінюючи глибину його моральних страждань і в той же час керуючись принципом розумності і справедливості, беручи до уваги, що вчинений злочин є необережним, подальшу поведінку обвинуваченого, який надавав потерпілому і матеріальну і фізичну допомогу, суд вважає необхідним зменшити заявлену суму відшкодування моральної шкоди до 20 000 грн.
Так само суд вважає незастосовним у цій справі п.6 ч.2 ст.242 КПК України про обов?язкове призначення експертизи для визначення розміру шкоди немайнового характеру, на що також звертав увагу захисник обвинуваченого.
Оскільки дана норма вступає у суперечності із ч.3 ст.23 ЦК України, суд звернеться до тих способів тлумачення закону, які сповідує Європейський Суд з прав людини. Так, в п.52 рішення Європейського Суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року (справа «Щокін проти України», заяви № 23759/03 та № 37943/06), Суд визнав, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов?язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду.

Визначення розміру моральної шкоди за правилами ч.3 ст.23 ЦК України справедливо відноситься до дискреційних повноважень національного суду, оскільки у жодному випадку розмір компенсації шкоди, яка спричинена стражданнями або фізичним болем, не зможе бути обчислений з математичною точністю, а буде лише орієнтовним та приблизним.

Як підтвердження цього висновку суд припускає, що застосування Методики встановлення заподіяння моральної шкоди та методу оцінки розміру компенсації спричинених страждань ОСОБА_9 (психологічна експертиза, код 14.1.04), які, до речі, були єдиними в Реєстрі методик проведення судових експертиз Міністерства юстиції України, було припинене ще 29 січня 2016 року саме внаслідок їх неефективності та недостатньої обґрунтованості.

Витрати потерпілого ОСОБА_5 на оплату послуг представника за змістом ст.120 КПК України відносяться до витрат на правову допомогу. Так, потерпілим представлена копія відповідної квитанції до прибуткового касового ордеру на 8 000 грн., які були сплачені в адвокатське об?єднання «Миколаївська обласна колегія адвокатів» за надання юридичної допомоги згідно договору від 26 листопада 2017 року № 26/1, укладеного між ним та адвокатом ОСОБА_6 . Та обставина, що потерпілий в позовній заяві включив суму процесуальних витрат в суму матеріальних збитків, не спростовує факту одержання ним юридичної допомоги та її оплати. З урахуванням складності справи, кількості судових засідань, в яких брала участь представник, кількості процесуальних документів, які остання складала, суд вважає, що заявлена сума не є надмірною, а відтак, такі витрати за правилами ч.1 ст.124 КПК України мають бути стягнуті з обвинуваченого.

Питання про долю речового доказу суд вирішує у відповідності до правил, встановлених п.1 ч.6 ст.100 КПК України, а питання щодо процесуальних витрат на залучення експертів за правилами ч.2 ст.124 КПК України.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 :

- на відшкодування матеріальних збитків 600 грн. 00 коп.,
- на відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. 00 коп.,
- на відшкодування витрат на правову допомогу 8 000 грн. 00 коп., а загалом 28 600 (двадцять вісім тисяч шістсот) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у зв?язку із проведенням:

- експертизи технічного стану транспортного засобу від 17 листопада 2017 року № 915 в сумі 989, 60 грн.,

- автотехнічної експертизи від 14 листопада 2017 року № 17-1199 в сумі 693, 00 грн., а загалом 1 682 (одну тисячу шістсот вісімдесят дві) грн. 60 коп.

Речовий доказ по справі автомобіль «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ,що переданий на зберігання під розписку ОСОБА_7 , залишити в розпорядженні останнього.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1