Справа №: 272/382/18
Провадження № 1-кп/272/89/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року
Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю обвинуваченої ОСОБА_4
з участю захисника ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Городище Новоград-Волинського району Житомирської області, українки, громадянки України, середньою-технічною освітою, не працюючої,маючої на утриманні 4 неповнолітні дитини, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,РНОКПП НОМЕР_1 ,-
за ч.1 ст.190 КК України,-
Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості від 26 березня 2018 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України, вчиненого за наступних обставин : ОСОБА_4 ,проживаючи із 2003 року спільно з ОСОБА_6 , з яким вела спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , народивши доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком якої є ОСОБА_6 ,при реєстрації її народження в органах РАЦС повідомила про відсутність батька, а тому дитину було зареєстровано за заявою матері, а батька записано в порядку ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України: «При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою», таким чином ОСОБА_4 перебуваючи в статусі одинокої матері, 29.01.2013 року, 07.11.2014 року, 12.01.2015 року, 12.07.2016 року, 11.01.2017 року, 11.07.2017 року,10.01.2018 року відповідно, звернулась із заявою в управління праці та соціального захисту населення Андрушівської РДА,де з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги одиноким матерям, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, ввівши в оману працівників управління праці та соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації шляхом приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги одиноким матерям при оформленні даної допомоги, вказала при заповненні заяви «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 22.02.2012 року за № 96, завідомо неправдиві відомості про те, що вона не проживає з батьком дитини, хоча фактично на час подання заяви проживала з біологічним батьком своєї дитини ОСОБА_6 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, однак спільно проживала, були пов`язані спільним побутом, мала взаємні права та обов`язки, вела з останнім спільне господарство і виховувала спільну дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно поданими нею заявами та прийнятими рішеннями про призначення всіх видів допомоги, згідно поданих ОСОБА_4 заяв з січня 2013 року по березень 2018 року ОСОБА_4 отримала грошову допомогу як одинока мати на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,в сумі 15 657 грн. 32 коп., хоча протягом всього періоду отримання соціальної допомоги як одинокої матері ОСОБА_4 постійно проживала з вищевказаною дитиною та біологічним батьком ОСОБА_6 та з метою отримання матеріального прибутку, приховувала від управління праці та соціального захисту населення Андрушівської РДА факт спільного проживання з батьком дитини ОСОБА_6 , в результаті чого фактично не маючи статусу одинокої матері, в період з січня 2013 року по березень 2018 року їй незаконно було перераховано 15 657 грн. 32 коп.Таким чином, ОСОБА_4 в період із 29.01.2013 року по 22.03.2018 року включно, в порушення ст.181 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», п. 33 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 незаконно отримала соціальну допомогу на дитину як одинока матір, чим спричинила державі, в особі районного управління соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації матеріальні збитки на загальну суму 15 657,32 грн.Незаконні дії ОСОБА_4 об`єднані єдиним злочинним наміром, а тому являють собою продовжений злочин. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, яке виразилось у придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).
Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,щиро розкаялася та активно сприяла розкриттю злочину. ОСОБА_4 також погодилася із прокурором на призначення їй покарання за це кримінальне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.Також у даній угоді зазначено роз`яснення обвинуваченій наслідків укладення та затвердження угоди,наслідки її невиконання,передбачені ст.473 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що вона підтримує укладену між нею та прокурором угоду про визнання винуватості,вину визнає в повному обсязі,з узгодженою мірою покарання згодна, угода є добровільною, вона цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч.4 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України, які їй були роз`яснені прокурором та судом.
В судовому засіданні захисник вважає можливим затвердити угоду про винуватість, оскільки вона відповідає всім вимогам закону.
Суд,перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваної повне порозуміння нею її процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили погодитися на підписання угоди про визнання винуватості,характеру висунутого щодо неї обвинувачення,виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості,дійшов висновку про те,що у даному провадженні можливо в підготовчому судовому засіданні затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного:
- кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ,згідно ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень невеликої тяжкості,оскільки санкція ч.1 ст.190 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк не більше трьох років.
- відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості,у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.
Прокурор у судовому засіданні підтримав угоду та просив її затвердити,оскільки угода відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства.
Враховуючи, що укладена між прокурором та обвинуваченою угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченої за ч.1 ст.190 КК України кваліфіковано вірно, оскільки вона вчинила придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство),умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання,фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання,визначених ст.65 КК України,враховує ступінь тяжкості вчиненого,особу винної, обставини,які пом`якшують покарання,а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідност. 67 КК України не має.
Враховуючи вимоги п.3 укладеної угоди, за якою ОСОБА_4 взяла на себе зобов`язання сплатити штраф,суд, призначає обвинуваченій погоджену міру покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.Процесуальні витрати по кримінальному провадженні - відсутні.Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.
Керуючись ст.ст.373,374,474,475 КПК України,суд,-
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину за ч.1 ст.190 КК України та призначити узгоджене покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Запобіжний захід відносно засудженої до набрання вироком законної сили не обирати.
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку,але лише у випадках, встановлених ст.ст.473,394 КПК України.
Якщо апеляційну скаргу не подано,вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженій,прокурору,захиснику.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Суддя: ОСОБА_1