Номер провадження: 11-сс/785/463/16
Номер справи місцевого суду: 522/5309/16-к, 1-кс/522/5906/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 28.03.2016 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України в рамках кримінального провадження №0000631 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтС України в Одеській області строком на 60 діб, тобто до 24.05.2016 року до 19 год. без визначення розміру застави.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Окрім того, застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, так як він офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим слідчим, прокурором доведена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Крім того, слідчий суддя, не визначив розмір застави, посилаючись на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства.

В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 зазначили, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки є необґрунтованою, посилаючись на те, що суд при розгляді клопотання обмежився лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, а саме:

- в ухвалі, слідчий суддя не встановив точний час затримання ОСОБА_7 , що є суттєвим, оскільки із показань свідків та підозрюваних, конфлікт відбувся 26.03.2016 року приблизно о 15-15.30 год., після чого одразу ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції, тобто на момент 16 год. того дня він вже був затриманим, проте, в порушення вимог КПК України протокол про його затримання складений лише о 19 год., у зв`язку з чим порушені строки розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу;

- підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, не доведена та необґрунтована належними та допустимими доказами, крім того до ЄРДР було внесено відомості кваліфікації злочинів за ч.2 ст. 296, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України, проте про підозру у вчинені злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України нікому не повідомлено;

- суд врахував лише правову кваліфікацію вчиненого, надану стороною обвинувачення, що є недостатнім для прийняття законного рішення, крім того в клопотання слідчого стверджувально вказується на вчинення ОСОБА_11 злочину, що є порушенням презумпції невинуватості;

- не було доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 , хоча і офіційно не працевлаштований, проте працює за наймом та утримує матір, 1933 р.н., а також двох неповнолітніх дітей;

З огляду на викладене вище, захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 просили скасувати ухвалу суду, в задоволенні клопотання слідчого відмовити та звільнити ОСОБА_11 з-під варти в залі суду.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення посилаючись на те, що ухвала слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 28.03.2016 року відносно ОСОБА_7 вже була переглянута апеляційним судом Одеської області, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Разом з тим, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у виді тримання під вартою зазначені вимоги закону не врахував в повному обсязі.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України підтверджується зібраними по справі доказами, які приєднані до матеріалів клопотання та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-протоколом пред`явлення особи для впізнання з фото-таблицею до нього від 26.03.2016 р.;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 27.03.2016 р.;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 26.03.2016 р.;

-протоколом огляду місця події від 26.03.2016 р.;

-рапортами працівників поліції ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 від 26.03.2016 р.;

Доводи апеляційних скарг про те, підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, не доведена та необґрунтована належними та допустимими доказами, апеляційний суд вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційних скаргах не наведено.

Також, апеляційний суд вважає передчасними висновки сторони захисту про неправильність кваліфікації злочину, що інкримінуються ОСОБА_7 , оскільки кваліфікація дій підозрюваного є попередньою та досудове розслідування ще триває.

В своєму рішенні слідчий суддя зазначив, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_7 є запобігання спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки, враховуючи, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, існує ризик, передбачений п. 1 ст. 177 КПК України.

Проте, такий висновок слідчого судді спростовується матеріалами провадження, а саме відповідно до наданих в судовому засіданні суду апеляційної інстанції документів, підозрюваний ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має вищу освіту, працює викладачем в ПП „Академія інформаційних технологій, має постійне місце реєстрації та мешкання, де характеризується позитивно, проживає разом із матір`ю похилого віку, сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Твердження прокурора в суді апеляційної інстанції про те, що підозрюваний ОСОБА_7 може впливати на потерпілого та свідків по справі або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на думку апеляційного суду, є голослівним, оскільки на підтвердження своїх доводів прокурор жодних доказів не надав та фактично визнав їх відсутність.

Отже, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг про те, що прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ані в клопотанні, ані під час розгляду клопотання в суді, прокурор не довів наявність таких ризиків.

При розгляді зазначеної апеляційної скарги захисника, апеляційний суд у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, згідно із п. 60 рішення ЄСПЛ від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування,) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням застосування запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі.

У зв`язку з чим, посилання суду 1-ої інстанції на вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, як на підставу застосування запобіжного заходу є необґрунтованими.

З матеріалів провадження вбачається, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення до повідомлення ОСОБА_7 про підозру органом досудового слідства потерпілий та свідки по справі вже були допитані, проведений огляд місця події та вилучене знаряддя злочину, а саме ніж з слідами бурого кольору.

Не погоджуючись з правовою позицією прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Розгляд апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та підозрюваного за безпосередньої участі ОСОБА_7 та аналіз матеріалів, що характеризують його особу, переконують суд апеляційної інстанції у тому, що ОСОБА_7 не є особою, до якої доцільно застосовувати найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, з огляду на наявність на даному етапі досудового розслідування обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи особу підозрюваного, наявність в нього стійких соціальних зв`язків, апеляційний суд вважає можливим застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг про те, що при затриманні ОСОБА_7 органом досудового розслідування були допущенні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишитися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, фактичне затримання ОСОБА_7 працівниками поліції відбулося приблизно о 15 год. 15 хв. на вул. Градоначальницькій в м. Одесі, біля будинку № 21.

В порушення зазначеної норми закону та ч. 5 ст. 208 КПК України, протокол затримання ОСОБА_7 як особи, підозрюваної у вчиненні злочину було складено старшим слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі ОСОБА_17 лише о 19 годині 26.03.2016 року, що згодом призвело до порушення прав підозрюваного.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, вказані порушення норм КПК України не є підставою для відмови в розгляді клопотання слідчого.

Окрім того, апеляційний суд вважає необгрунтованими доводи прокурора ОСОБА_6 , про те, що в задоволені апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 необхідно відмовити, оскільки ухвала слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 28.03.2016 року відносно ОСОБА_7 переглядалась апеляційним судом Одеської області при розгляді апеляційної скарги захисника ОСОБА_18 з наступних підстав.

Дійсно, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.04.2016 р. було відмовлено в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_18 та ухвала слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 28.03.2016 року відносно ОСОБА_7 була залишена без змін.

Разом з тим, апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 на зазначене судове рішення, хоча і схожі за змістом із апеляційною скаргою захисника ОСОБА_18 , але були подані ними у встановлений п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України строк, тому апеляційний суд зобов`язаний розглянути по їх суті.

Окрім того, ухвала апеляційного суду Одеської області від 4.04.2016 р. не має преюдиціального значення при розгляді апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та підозрюваного, оскільки вони розглядаються з урахуванням пояснень ОСОБА_7 , наданих ним особисто в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та додаткових письмових доказах, які характеризують особу підозрюваного, наданих стороною захисту.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 28.03.2016 р. про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого в зв`язку з тим, що висновки слідчого судді про наявність ризиків щодо підозрюваного ОСОБА_7 , передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на певний час доби, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

Керуючись ст.ст. 173, 178, 183, 194, 370, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 28.03.2016 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 - з 20 години до 7 години наступної доби, строком до 26.05.2016 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду по першому виклику;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

3) утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_12 та свідком ОСОБА_13 .

Підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти звільнити із зали суду негайно.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4