АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/1412/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/55/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року якою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Софіївська виправна колонія №45» щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одеса, до засудження мешкав за адресою:

АДРЕСА_1

про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

представник СВК №45 ОСОБА_8

засуджений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу, якою задовольнити клопотання начальника ДУ «СВК№45» про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Вироком Березовського районного суду Одеської області від 11 травня 2012 року ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року зараховано ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 16.02.2011 року по 31.01.2013 року у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.

22 листопада 2017 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло подання начальника ДУ «Софіївська виправна колонія №45» щодо ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення останнього від подальшого відбування покарання.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року відмовлено в задоволенні вищезазначеного подання начальника ДУ «Софіївська виправна колонія №45» та своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 має 5 стягнень, останнє з яких накладено 15.02.2017, які і погашені в установленому законом порядку, але їх кількість і характер не вказують на виправлення засудженого, а отримане 09.06.2017 заохочення порівняно із загальним обсягом стягнень та їх характером не дає підстави вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції зробив висновок про відсутність підстав його умовно-дострокового звільнення без вивчення матеріалів його особової справи з яких убачаються, що він своєю поведінкою та ставленням до праці за час відбування покарання довів своє виправлення. Крім того апелянт звертає увагу суду, що 5 стягнень, на які послався суд як на підстави для відмови у задоволенні подання, є погашеними у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами апеляційного розгляду подані не були.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді засуджений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_9 , яка діє в його інтересах підтримали, кожен окремо, вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 і наполягали на їх задоволенні; прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою; представник СВК № 45 стосовно апеляційної скарги покладався на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції з огляду на таке.

Зі змісту п.3 ч.1 ст. 409 КПК України вбачається, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Пунктом 13 частини 1 статті 7 КПК України забезпечення права на захист віднесено до загальних засад кримінального провадження.

Сутність указаної засади кримінального провадження визначена ст. 20 КПК України, відповідно до якої особам яким надається і забезпечується право на захист є підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений.
Статтею 52 КПК України передбачена обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
Так, при апеляційному досліджені матеріалів провадження встановлено, що засуджений ОСОБА_6 в ДУ «Софіївська виправна колонія №45» відбуває покарання у вигляді 10 років позбавленні волі, призначене йому за вироком Березовського районного суду Одеської області від 11 травня 2012 року за яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Оскільки вказаний злочин віднесено до особливо тяжких, відповідно до матеріалів провадження засуджений ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи, участь захисника в цьому кримінальному провадженні була обов`язковою, проте, суд першої інстанції розглянув вищезазначене подання за відсутності захисника, участь якого при розгляді даного кримінального провадження є обов`язковою, при цьому не вирішивши взагалі питання про його призначення, що на думку колегії суддів входить до переліку істотних порушень вимог кримінального процесуального законну, які вимагають скасування судового рішення у будь-якому разі.

З огляду на зазначене вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції із зазначених підстав, колегія суддів не входить в обговорення доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 які необхідно ретельно перевірити при новому судовому розгляді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року якою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Софіївська виправна колонія №45» щодо ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3