04.10.2017 Справа № 756/8159/14-к
Справа № 756/8159/14
№ 1-кп/756/801/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" жовтня 2017 р. м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м. Києва кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого: 01.07.2013 року вироком Дарницького районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, згідно ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 06.02.2014 року підставі ст. 84 КК України за хворобою на невідбутий строк 1 рік 18 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 29.04.2014 року о 14 годині 15 хвилин він перебував за адресою м. Київ вул. Автозаводська, 5, в салоні трамваю № НОМЕР_1 , де у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, перебуваючи в салоні трамваю № 19, за вищевказаною адресою, в той же день та той же час, ОСОБА_4 скориставшись тим, що у трамваї, нікого не має та за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та діє він таємно, взяв з кабіни водія сумку синього кольору, яка належить ОСОБА_5 вартістю 150 гривень, в якій перебували грошові кошти в сумі 1 440 гривень, окуляри вартістю 100 гривень, жіноча кофта вартістю 50 гривень, жіночі парфуми вартістю 100 гривень, посвідчення водія та книжка водія, яка для потерпілої матеріального значення не має, після чого направився в сторону вул. Попова в м. Києві.
Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, ОСОБА_4 разом з викраденим майном, вийшов з трамваю № 19, та направився в сторону будинку № 17, що по вул. Попова в м. Києві, однак в цей час його злочинні дії були викриті потерпілою, яка помітила останнього з її власними речами. Зрозумівши, що його дії спрямовані на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно викриті і він більше не діє таємно, у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно. Так, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, ОСОБА_4 , діючи умисно, відкрито, з метою власного збагачення разом із викраденим майном ОСОБА_5 , почав бігти в напрямку будинку № 17, що по вул. Попова в м. Києві, але, виконавши всі дії які ОСОБА_4 вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, злочин не було закінчено з причин що не залежали від його волі, оскільки останній був затриманий потерпілою ОСОБА_5 .
В наслідок вчиненого кримінального правопорушення у разі доведення його до кінця ОСОБА_4 міг спричинити ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1 840 гривень.
Обвинувачений в судовому засіданні вину у скоєнні злочину визнав повністю і пояснив, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах, він 29.04.2014 року в салоні трамваю №19 з кабіни водія викрав сумку, після чого вийшов з трамваю та направився в сторону вул. Попова в м. Києві але його дії були викриті та він був затриманий, у скоєному кається.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст тих обставин, які він не оспорює, чи є добровільною та істинною його позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не оспорювалися, в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого доказана, його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 186 КК України, як вчинення закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж),вчинене повторно, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, а також відомості які характеризують його особу: раніше судимий, не одружений, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд вважає: щире каяття, наявність тяжкого хронічного захворювання - туберкульоз, скоєння не закінченого злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 суд не вбачає.

Враховуючи обставини справи, дані про особу ОСОБА_4 ступень тяжкості злочину, а також те, що обвинувачений будучі раніше засудженим, повторно скоїв умисний корисний тяжкий злочин, суд приходить до висновку, що його виправлення можливо лише з призначенням реального покарання у вигляді позбавлення волі, що підстави для застосування ст.ст.69,75 КК України відсутні.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання призначеного обвинуваченому за цим вироком слід частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Дарницького районного суду міста Києва від 01.07.2013 року.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази: грошові кошти 100 доларів США, 1200 гривень,240 гривень, окуляри, кофта, жіночі парфуми, вартістю 100 гривень, посвідчення водія та книжка водія залишити ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст.186 КК України та призначити йому за цим Законом покарання у вигляді чьотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_4 за цим вироком частково у вигляді двох місяців позбавлення волі приєднати не відбуте ним покарання за вироком Дарницького районного суду міста Києва від 01.07.2013 року остаточно призначивши покарання у вигляді чотирьох років двох місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту у залі суду. Строк тримання під вартою рахувати з взяття під варту 04. 10. 2017 року.

Речові докази: грошові кошти 100 доларів США, 1200 гривень, 240 гривень, окуляри, кофта, жіночі парфуми, вартістю 100 гривень, посвідчення водія та книжка водія залишити ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим - з моменту отримання його копії.

Головуючий ОСОБА_1