АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/117/18 Справа № 194/1813/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , прокурора Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмільник Вінницької області, громадянин України, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , маючого середньою освітою, працюючого машиністом підземних установок на дільниці конвеєрного транспорту ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Дніпровське», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2014 року народження, раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_9
захисника: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених:
-за ч.1 ст. 358 КК України та призначено йому покарання у виді 4 місяців арешту;
-за ч.4 ст. 358 КК України та призначено покарання у виді 4 місяців арешту;
-за ч.1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ч.5 ст.74 КК України з підстав передбачених п.2 ч.1 ст. 49 КК України від призначених покарань за ч.1, 4 ст. 358, ч.1 ст.190 КК України ОСОБА_6 звільнено.
Визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України та призначено покарання:
- за ч1. ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
- за ч.2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Зараховано ОСОБА_6 , на підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 04 квітня 2014 року по 07 квітня 2014 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Задоволено частково цивільний позов АТ «Дельта Банк», стягнуто з ОСОБА_6 на користь АТ «Дельта Банк» 15000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 885 гривень 04 копійки процесуальних витрат за проведення дактилоскопічної та хімічної експертиз.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_6 , в середині жовтня 2013 року, маючи паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 23.03.2010 року Красноармійським МВ ГУМВС України в Донецькій області на ім`я ОСОБА_10 , діючи умисно з метою подальшого використання підробленого документа оформлення кредиту в банку, видалив з першої сторінки паспорта фотокартку ОСОБА_10 , а замість неї вклеїв свою. Цим самим, ОСОБА_6 підробив офіційний документ паспорт громадянина України з метою його подальшого використання.
Крім цього, ОСОБА_6 , в середині жовтня 2013 року, маючи підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_1 , виданий 23.03.2010 року Красноармійським МВ ГУМВС України в Донецькій області, у якому було замінено фотокартку на його (обвинуваченого), діючи з корисливих мотивів, направлених за заволодіння чужим майном, звернувся до відділення АТ «Дельта Банк» з приводу отримання кредиту за наступних обставин.
21 жовтня 2013 року, ОСОБА_6 з метою реалізації свого злочинного умислу до кінця, з метою отримання кредиту, надав на точці продажів № 03018 АТ «Дельта Банк», розташованій за адресою вул. Комсомольська, 46 корпус А в м. Дніпропетровську підроблений офіційний документ паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_1 виданий 23.03.2010 року Красноармійським МВ ГУМВС України в Донецькій області у якому було замінено фотокартку на його, де йому було оформлено та видано кредит на суму 15000 грн. Цим самим, ОСОБА_6 використав завідомо підроблений документ.
Крім цього, ОСОБА_6 , 21 жовтня 2013 року, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, звернувся до точки продажів № № 03018 АТ «Дельта Банк», розташованої за адресою вул. Комсомольська, 46 корпус А в м. Дніпропетровську, де пред`явивши завідомо підроблений документ паспорт, ввівши в оману співробітника банку кредитного інспектора ОСОБА_11 , переконавши її у тому, що він ОСОБА_10 .
Кредитний інспектор ОСОБА_11 , будучи впевненою у тому, що особа, яка звернулася до неї за отриманням кредиту ОСОБА_10 , оформила останньому та видала кредит на суму 15000 гривень.
В подальшому, цього ж дня 21.10.2013 року, ОСОБА_6 зняв готівку 14850 грн. в банкоматі, розпорядився ними на свій розсуд, тим самим довівши злочин до кінця і заволодівши чужим майном шляхом обману, заподіявши АТ «Дельта Банк» матеріальну шкоду на суму 15000 гривень.
Крім цього, ОСОБА_6 , керуючись умислом, спрямованим на вчинення злочинних дій, пов`язаних із незаконним обігом психотропних речовин, у не встановлений під час досудового розслідування і судового розгляду час та місці, діючи всупереч Закону України «Про обіг на Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року, у відсутності спеціального дозволу ліцензії незаконно, умисно придбав порошкоподібну речовину масою 0,205 гр., яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 70/10-559 від 28.03.2014 року містить психотропну речовину - метамфетамін масою 0,0435 гр., який відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, належить до психотропних речовин, обіг яких обмежено та переслідуючи мету збуту психотропної речовини став незаконно зберігати його при собі з метою збуту.
07.03.2014 року о 11:27 годині, ОСОБА_6 , знаходячись біля третього під`їзду будинку № 13 по вул. Перемоги в м. Тернівка Дніпропетровської області, незаконно зберігаючи при собі психотропну речовину метамфетамін, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконний збут вказаної психотропної речовини, незаконно збув за 250 грн. ОСОБА_12 поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною масою 0,205 гр., яка згідно зазначеного висновку судово-хімічної експертизи містить психотропну речовину метамфетамін, обіг якої обмежено масою 0,0435 гр. Цим самим, ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав з метою збуту, а також незаконно збув психотропну речовину.
Крім цього, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, керуючись умислом, спрямованим на вчинення злочинних дій, пов`язаних із незаконним обігом психотропних речовин, у не встановлений під час досудового розслідування і судового розгляду час та місці, умисно придбав порошкоподібну речовину масою 0,8889 гр. метамфетамін, який відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, належить до психотропних речовин, обіг яких обмежено та став незаконно зберігати за місцем свого проживання без мети збуту.
04.04.2014 року в період часу з 19 години 25 хвилин до 20 години 25 хвилин вході проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді, в квартирі АДРЕСА_2 , співробітниками міліції у вказаному житлі було виявлено та вилучено в зальній кімнаті у шухляді тумби поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною масою, 0,8889 гр., яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 70/10-808 від 09.05.2014 року, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін масою 0,3188 гр.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України.

Апелянт зазначає, що вищевказані висновки суду першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.307 та ч.2 ст.309 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник зазначає, що суд першої інстанції у вироку, як доказ вини ОСОБА_6 , посилається на протокол про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ( т.2 а.п. 32-37), зазначаючи, що згідно даного протоколу, перед проведенням оперативної закупки та після її завершення ОСОБА_12 був оглянутий в присутності понятих і грошей та інших сторонніх предметів у нього не виявлено.

Як зазначає захисник, ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що ані працівники міліції, ані поняті його одяг не оглядали, він лише сам себе похлопав по кишеням одягу, не показуючи їх вмісту, що знаходиться у нього в кишенях ніхто не перевіряв. Такі ж свідчення надали суду і поняті ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ..

Також не відповідають фактичним обставинам справи і висновки суду, що ОСОБА_12 безпосередньо після проведення оперативної закупки видав співробітникам поліції поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, з якого були скопійовані три відбитки пальців рук, оскільки в ході перегляду в суді першої інстанції відеозапису видно, що ОСОБА_12 до зустрічі з ОСОБА_6 тривалий час розмовляв з ОСОБА_15 , що підтвердила у судовому засіданні і допитана ОСОБА_15 . Після того, як ОСОБА_12 відійшов від ОСОБА_6 , він не пішов відразу до працівників міліції та понятих, а деякий час йшов містом, тобто не весь час закупник ОСОБА_12 знаходився в полі зору працівників міліції та понятих.

Сторона захисту також зазначає, що на відеозапису не зафіксовано моменту передачі ОСОБА_6 психотропної речовини ОСОБА_12 та поняті ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в суді також показали, що не бачили, чи передавав ОСОБА_6 щось закупнику, та вони не чули розмови між ОСОБА_6 та закупником.

Таким чином, на думку апелянта суд першої інстанції у вироку послався на покази ОСОБА_12 та понятих, які фактично надавалися ними в ході досудового слідства, що є порушенням вимог ч.4 ст.95 КПК України.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник зазначає, що працівниками поліції не було надано технічні характеристики пристрою на який проводилась відеозапис контрольної закупівлі. На думку захисника судом першої інстанції не надано належної оцінки Закону України «Про міліцію», оскільки працівники правоохоронних органів залучили до проведення оперативної закупки ОСОБА_12 , який не мав потреби у психотропних засобах, письмової згоди на участь у закупці не надавав, тобто фактично працівники міліції провокували вчинення кримінального злочину в сфері незаконного обороту наркотичних засобів.

Як доводи своєї апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 зазначає, що оперативна закупка проводилася в рамках кримінального провадження за № 0000074 від 04.02.2014 року за ч.1 ст.307 КК України, відносно того, що нібито ОСОБА_6 займається збутом психотропної речовини «метамфетамін», але дане кримінальне провадження постановою слідчого ОСОБА_16 було закрито 10.04.2014 року у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину передбаченого ч.1 ст.307 КК України. Закриття кримінального провадження в рамках якого проводилася оперативна закупка за відсутністю складу злочину, свідчить про те, що ніяких підстав для її проведення у правоохоронних органів не було.

На думку сторони захисту, підстав для проведення оперативної закупки у ОСОБА_6 07.03.2014 року у працівників поліції не було, у зв`язку з не належною кількістю доказів, таким чином оперативна закупка та протокол проведення на які послався суд першої інстанції, не відповідає вимогам ч.3 ст.271 КПК України.

Як доказ необґрунтованого судового рішення захисник ОСОБА_7 зазначає, що суд не дав належної оцінки тому факту, що в день проведення обшуку у ОСОБА_6 04.04.2014 року обвинувачений був затриманий працівниками поліції близько 17 години 00 хвилин та працівники поліції намагалися повторно провести оперативну закупівлю психотропної речовини, тобто намагалися повторно спровокувати кримінальне правопорушення та ОСОБА_6 був доставлений до Тернівського МВ ГУМВС, де знаходився до часу проведення обшуку в квартирі ОСОБА_15 і саме з відділення міліції був доставлений до місця проведення обшуку.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник зазначає, що відповідно до ч.1 ст.236 КПК України для участі у проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. В якості кого ОСОБА_6 з Тернівського МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області, де він вже знаходився понад двох годин, був доставлений до місця обшуку та йому не пояснили, та належним чином не роз`яснили права, а саме право на захист.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обшук почали проводити з 19 години 25 хвилин, тобто з 17 години за 2 години 25 хвилин до проведення обшуку в квартирі та під час обшуку ОСОБА_6 фактично був затриманий працівниками поліції. Так обвинувачений був змушений був постійно залишатися поряд із уповноваженими службовими особами Тернівського МВ ГУМВС України.

В апеляційній скарзі захисник посилається на покази свідків, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .. Так, свідок ОСОБА_17 пояснив, що 04.04.2013 року близько 19 год. 20 хвилин він проходив біля Тернівського відділу міліції, коли до нього підійшов працівник міліції та запросив бути присутнім при проведенні обшуку. Пройшовши до кабінету Тернівського МВ ГУМВС на третьому поверсі побачив, що в кабінеті знаходиться кілька працівників міліції, ще один понятий та раніше йому невідомий чоловік, який після того як у його присутності працівники міліції попросили назвати себе, назвався ОСОБА_19 . Після чого на вимогу працівників міліції він, другий понятий та ОСОБА_20 сіли у машини з працівниками міліції та поїхали для проведення обшуку за адресою АДРЕСА_3 . Оскільки, у Березія не було ключа від квартири, на вимогу працівників міліції він зателефонував своїй співмешканці, щоб вона прийшла та відчинила квартиру. Аналогічні покази надав суду першої інстанції і свідок ОСОБА_18 другий пойнятий по даному епізоду обвинувачення.

На думку сторони захисту вищевказані обставини свідчать, що фактичне затримання ОСОБА_6 уповноваженими службовими особами органу досудового розслідування відбулося за кілька годин до проведення обшуку в квартирі, утримання його до обшуку в квартирі в Тернівському МВ ГУМВС у Дніпропетровській області, та під час обшуку, коли він через підкорення наказу змушений був залишатися поряд із уповноваженими службовими особами, та в приміщенні, визначеному уповноваженими службовими особами, а також враховуючи, що уповноважені службові особи органу досудового розслідування належним чином не роз`яснили фактично затриманому ОСОБА_6 його права як підозрюваного, в тому числі і право на захист, протокол обшуку квартири від 04.04.2014 року в якому було зафіксовано факт вилучення у квартирі речовини білого кольору, в зберіганні якої висунуто обвинувачення ОСОБА_6 , є недопустимим доказом відповідно до вимог ст.87 КПК України.

Апелянт зазначає, що вищевказаний протокол обшуку квартири під час якого була вилучений метамфетамін, є недопустимим доказом, то недопустимими є докази похідні від цього протоколу обшуку, а саме: висновки дактилоскопічної експертизи № 39/01-35 від 15.05.2014 року, висновки судово-хімічної експертиза за № 70/10-808 від 09.05.2014 року, а також психотропна речовина, яка визнана речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині обвинувачення за ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України та залишити цивільний позов ПАТ «Дельта Банк» без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що вирок суду є незаконний та необґрунтований, на його думку суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які спростовують той факт, що він займається збутом психотропних речовин та зазначив також ті доводи, які зазначені в апеляційній скарзі його захисника.

Крім того, обвинувачений, як доводи своєї апеляційної скарги зазначає, що заперечує проти задоволення цивільного позову ПАТ «Дельта Банк» на заявлену суму 15 000грн., оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам ч.1 ст. 326 КПК України, а саме в судове засідання представник ПАТ «Дельта Банк» не з`явився та сам банк ліквідований.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_6 :

- за ч. 1 ст. 358 КК України - у виді 4 місяців арешту, на підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 4 місяців арешту, на підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді 1 року обмеження волі, на підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 1 ст. 307 КК України - у виді 6 років позбавлення волі,

- за ч. 2 ст. 309 КК України - у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

В іншій частини вирок прокурором не оскаржується.

В апеляційній скарзі прокурор не оскаржує доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, однак вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання через невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, в наслідок його м`якості за ч.1 ст. 307. Ч.2 ст. 309 КК України.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги та відмовити у задоволенні апеляційних вимог прокурора, доводи прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора та відмовити у задоволенні апеляційних скарги сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги сторони захисту та сторони обвинувачення підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 , 2 ст. 409 КПК України, при вирішенні питання про наявність підстав для скасування або зміни судового рішення, суд апеляційної інстанції в даному провадженні має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.

Відповідно до змісту вказаної норми закону, підставами для скасування або зміни зазначеного вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку має містити формулюванню обвинувачення, визнаного судом, доведеним.
Суд не дотримався вказаних вимог закону, не сформулював обвинувачення, визнаного судом доведеним, а послався на висновки судово- хімічної експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів, посилання на які можливо у вироку тільки як на докази по кримінальному провадженню.
Крім того, формулюючи обвинувачення за ч.1 ст. 307 КК України, суд фактично змінив обвинувачення ОСОБА_21 ,хоча обвинувачення відповідно до вимог ст. 377 КПК у суді не змінювалося.

Так, відповідно до обвинувального акту 07.03.2014 року о 11:27 годині, ОСОБА_6 , знаходячись біля третього під`їзду будинку № 13 по вул. Перемоги в м. Тернівка Дніпропетровської області, незаконно зберігаючи при собі психотропну речовину метамфетамін, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконний збут вказаної психотропної речовини, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, о 11.58 годині вказаного дня,знаходячись біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , незаконно збув за 250 грн. ОСОБА_12 поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною масою 0,205 гр., яка містить психотропну речовину метамфетамін, обіг якої обмежено, маса якого складає 0,0435 гр.
Суд же, формулюючи обвинувачення припустився помилки та зазначив, що саме збут мав місце 07.03.2014 року о 11:27 годині, біля третього під`їзду будинку № 13 по вул. Перемоги в м. Тернівка Дніпропетровської області,хоча відповідно до технічного запису судового засідання свідками не було спростовано час та дата збуту психотропної речовини.
Вказане свідчить про те, що судом не було встановлено обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 91 КПК України, тому вирок суду в частині обвинувачення за ч.1 ст. 307 та ч.2 ст. 309 КК України не можна визнати обґрунтованим.
Крім того, не можна не погодитися з доводами апеляційних скарг сторони захисту про неповноту судового розгляду,оскільки, як убачається з технічного запису судового засідання, суд першої інстанції задовольнив клопотання сторони захисту про виклик додаткового свідка - ОСОБА_22 та судом неодноразово було ухвалено рішення щодо застосування приводу відносно вказаного свідка, але прийнявши рішення про привід свідка та оголосивши перерву до 21 вересня 2017 року, суд 21 вересня 2017 року не прийняв рішення щодо закінчення дослідження та перевірки доказів за відсутністю свідка ОСОБА_22 , не спитав думку сторін щодо допиту вказаного свідка, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону,оскільки частинами 1, 6 ст. 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
З огляду на викладене, не можна вважати обґрунтованим, рішення суду щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням ч.1.с т.307, ч.2 ст. 309 КК України, в розумінні ст. 370 КПК України.
Таким чином, можна зробити висновок про те, що судом ухвалене невмотивоване рішення, а тому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права( ст. 411 КПК), тому апеляційні скарга обвинуваченого, його захисника та прокурора підлягають частковому задоволенню.
ЄСПЛ вмотивованості судового рішення саме пов`язує з належним здійсненням правосуддя т.я. у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються ( п.1 ст. 6 КЗПЛ- «Кузнецов та інші проти Росії», « Гірвісаарі проти Фінляндіі»).
Оскільки у кримінальному провадженні згідно до ст. 404 КПК України, апеляційний суд встановив помилковість висновків суду , однак процесуально позбавлений можливості постановити нове судове, то за відсутності іншого законодавчо визначеного способу забезпечення виконання завдань кримінального судочинства (стаття 2 КК), змушений застосувати найприйнятніший спосіб розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, під час якого мають бути усунені зазначене неправильне застосування кримінального процесуального закону, надані відповіді на доводи сторони захисту та постановлене законне та обґрунтоване рішення.
Оскільки вирок відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням - ч.1, 4 ст.358, ч.1 ст. 190 КК України сторонами не оспорюється, апеляційний суд вирок стосовно вказаного обвинувачення не перевіряє.
Колегія суддів не може погодитися з доводами обвинуваченого про помилковість вирішення цивільного позову ПАТ «Дельта Банк» на заявлену суму 15 000грн., оскільки висновки суду першої інстанції відповідають вимогам ч.1 ст. 326 КПК України та суд з урахуванням позовних вимог та заяви представника ПАТ «Дельта Банк» вирішив цивільний позов, задовольнивши його частково, з урахуванням того, якщо вказаний банк знаходиться у стані ліквідації, то вказана обставина не позбавляє обов`язків відшкодування шкоди та ще слід зазначити, що ліквідацію Банка продовжено на два года до 4 октября 2019 года, тому в даній частині апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а вирок в частині обвинувачення за ч.1,4 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України, не підлягає зміні.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , прокурора Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року відносно ОСОБА_6 за ч.1,4 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
Апеляційного суду :
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4