ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2018 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28 серпня 2017 року за №0000296 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Близнюки Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого Близнюківським районним судом Харківської області:

- 01 жовтня 2003 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 104 КК України з іспитовим строком1 рік;

- 14 грудня 2004 року за ч.1 ст.187 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком3 роки;

- 05 лютого 2008 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі;

- 07 серпня 2017 року за ч. 1 ст. 125 КК України, штраф у розмірі 850 гривень,-

За обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

в с т а н о в и в:
27 серпня 2017 року близько 03:00 години, ОСОБА_5 прийшов на територію домоволодіння колишньої дружини ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 та зайшов до будинку. В подальшому, перебуваючи у цьому будинку, ОСОБА_5 на ґрунті особистих раптово виниклих неприязних стосунків, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання кулаком лівої руки наніс ОСОБА_4 один прямий удар в голову в район правої щелепи, чим спричинив їй згідно висновку судово - медичної експертизи № 313-ЛЗ/17 від 29.08.2017 тілесне ушкодження у вигляді закритого травматичного двобічного перелому нижньої щелепи в ділянці кута з лівого боку та в ділянці 43,44 (3-4 праві зуби).

Згідно висновку судово - медичної експертизи № 313-ЛЗ/17 від 29.08.2017 травматичний двобічний перелом нижньої щелепи в ділянці кута з лівого боку та в ділянці 43,44 - це середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, за критерієм тривалості розладу здоров`я, так як для зростання переломів необхідно більш як 21 день (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.).

Згідно додаткової судово - медичної експертизи № 36-ЛЗ/18 від 26.01.2018 двобічний перелом нижньої щелепи у громадянки ОСОБА_4 міг утворитися від нанесеного прямого удару ОСОБА_5 , та маловірогідне його утворення від нанесеного удару ногою та руками ОСОБА_6 , у зв`язку з чим показання дані потерпілою в ході проведення слідчого експерименту не суперечать об`єктивним судово - медичним даним в частині способу спричинення та механізму його утворення.

31 січня 2018 року під час досудового провадження між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення.

Згідно зазначеної угоди, ОСОБА_5 повністю та беззаперечно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, щиро кається у скоєному та зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри і у судовому засіданні, стати на шлях виправлення і в подальшому не вчиняти кримінальних правопорушень та протиправних дій.

Також вказаною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений, у вигляді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому зазначену в угоді міру покарання.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 просила затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання. Також пояснила, що претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, розуміє, що при затверджені угоди про примирення буде позбавлена можливості вимагати притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та вимагати відшкодування шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в обсязі обвинувачення, пояснив обставини, при яких вчинив вказаний злочин, не оспорює факт нанесення потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень, погодився на застосування до нього узгодженого виду і розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення і що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Зобов`язання, взяті на себе обвинуваченим за угодою про примирення можливі для виконання.

Як вбачається із наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Вирішуючи питання про затвердження угоди між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Як передбачено ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як встановлено, злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, згідно зі ст. 12 КК України, належить до категорії злочинів середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому також були роз`яснені підстави для оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода, в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 471 КПК України. ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена сторонами міра покарання, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даних про особу обвинуваченого, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених в ст. 65 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався.

Речові докази та процесуальні витрати за цим кримінальним провадженням відсутні.
Керуючись ст.ст. 314,370,371,373 - 374, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
Затвердити у кримінальному провадженні, якому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 28 серпня 2017 року присвоєно №0000296, угоду про примирення від 31 січня 2018 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді ТРЬОХ років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України, ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю ОДИН рік.

У відповідності до п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право копію вироку суду отримати в суді.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1