Справа № 144/263/16
Провадження №11-кп/772/90/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

ОСОБА_18 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_19 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2017 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000066 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 197-1 ч. 2, 364-1 ч. 1, 366 ч. 1 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 за ст. 197-1 ч. 2, 364-1 ч. 1, 366 ч. 1 КК України у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України. Своє рішення суд мотивував тим, що в обвинувальному акті не викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не конкретно викладено формулювання обвинувачення в порушення ст. 91 КПК України.
Прокурор ОСОБА_19 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та провадження повернути до місцевого суду для розгляду. На думку апелянта судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вважає, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам КПК України, містить належний виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_7 , а саме в такий спосіб, як це описано в обвинувальному акті. Вказані обставини вважаються слідством встановленими із врахуванням обставин, встановлених у ході досудового розслідування, дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ст. 197-1 ч. 2, 364-1 ч. 1, 366 ч. 1 КК України. Вказує, що судом надано оцінку слідчим та процесуальним діям без відповідних матеріалів, які їх підтверджують.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, потерпілих, які також підтримали апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого та його захисника проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Пункт 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, прийняти таке рішення: повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції, що в обвинувальному акті не викладено формулювання обвинувачення як того вимагає закон, він не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

В жодному із епізодів обвинувачення ОСОБА_7 в складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів (службове підроблення) не вказано місце вчинення цих правопорушень.
Статтею 364-1 КК України встановлено відповідальність за злочин із матеріальним складом, який визнається закінченим з моменту настання наслідків, зазначених у законі. Відсутність вказаних наслідків може свідчити про незакінчений злочин за умови спрямованості умислу на досягнення цих наслідків або про адміністративний чи дисциплінарний проступок.
У пред`явленому ОСОБА_7 обвинуваченні по ст. 364-1 ч. 1 КК України не вказано, з метою якої неправомірної вигоди діяв ОСОБА_7 , склавши, видавши та незаконно підписавши, як директор ТОВ «Теплик-Агро», договір на обробіток, збереження та оренду земельної ділянки історико-культурного призначення загальною площею 24,83 га, що знаходиться на території Комарівської сільської ради Теплицького району від 18.12.2013 та акт прийому-передачі від 18.12.2016, всупереч яким інтересам юридичної особи діяв, яку істотну шкоду і в якому розмірі це завдало охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або держави чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
Статтею 91 частиною 1 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.
Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п.5 ч.2 ст. 291 КПК України).
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, а як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В судових рішень Європейського Суду з прав людини, які стосуються формулювання обвинувачення зазначено:
- В рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України": «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;
- В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії": «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення»;
- В рішенні від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії": «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Повертаючись до аналізу положень норм діючого КПК України, необхідно вказати і на п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, відповідно до якого, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Разом з цим, ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Таким чином, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений - правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.
За таких обставин обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу прокурора Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_19 залишити без задоволення, а ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2017 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ст. 197-1 ч. 2, 364-1 ч. 1, 366 ч. 1 КК України без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом.

Суддя: