Справа № 460/568/17
Провадження №1-кс/460/6/18
23.02.2018 рокум.Яворів
В судовому засіданні скаржник скаргу підтримала, надала пояснення, аналогічні до викладених у скарзі, просила поновити строк на подання скарги, та скаргу задоволити.
Суд вбачає підстави для задоволення клопотання скаржника про поновлення строку, оскільки ОСОБА_3 , отримала постанову про відмову у визнанні потерпілим 27.05.2017 та звернуласяф зі скаргою 06.06.2017.
У судовому засіданні слідчий, надав для огляду кримінальне провадження, просить відмовити у задоволені скарги.
Заслухавши пояснення скаржника, слідчого дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Разом з тим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.
Як убачається з оскаржуваної постанови, мотивацією слідчого при винесенні такої є те, що ОСОБА_3 не заподіяно шкоди кримінальним правопорушенням. Однак, при цьому слідчим не взято до уваги ту обставину, що заява про кримінальне правопорушення була подана безпосередньо ОСОБА_3 , яке, на думку скаржника, вчинено щодо неї. Таким чином, слідчий, не проаналізував усі матеріали кримінального провадження, зокрема заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги в повній мірі перевірити правильність прийнятого слідчим рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у звязку із вчиненням кримінального правопорушення.
З огляду на наведене, вважаю, що оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки обставини, наведені слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними та достатніми, та слідчим при цьому не вжито належних заходів для з`ясування факту завдання шкоди ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням, а тому дану постанову слід скасувати, зобов`язавши слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 та за результатами розгляду клопотання прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог ст.ст. 55, 220 КПК України.
Разом з тим, вимога щодо визнання протиправною бездіяльності слідчого Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 щодо недотримання вимог ч.2 п.4 ст.56 КПК України не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги, даний перелік є вичерпним.
В частині вимоги щодо зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілою, скарга не підлягає задоволенню, оскільки оскільки кримінально-процесуальне законодавство не передбачає прийняття слідчим суддею імперативного процесуального рішення про визнання особи потерпілим, зокрема, не передбачено і прийняття такого рішення, як зобовязання слідчого вчиняти процесуальні дії на визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України,-
скаргу задоволити частково.
Поновити строк на подання скарги.
Скасувати постанову слідчого Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 23 травня 2017 року про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 .
Зобов`язати слідчого Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 розглянути у встановленому законом порядку клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою та за результатами розгляду клопотання прийняте вмотивоване рішення відповідно до вимог ст.ст. 55, 220 КПК України.
В решті вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1