Справа № 484/3305/17
Провадження: № 1-кп/484/338/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2017р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1
секретар судового засідання: - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002433, по обвинуваченню:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Первомайська Миколаївської області, громадянки України, що має середню спеціальну освіту, не працює, не заміжньої, має малолітнього сина, інвалідності не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима:
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України;
за участю учасників судового провадження
прокурора - ОСОБА_4
потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_5
представника потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_6
обвинуваченої, цивільного відповідача ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
УСТАНОВИВ:
26.08.2017р. приблизно о 01:00год. ОСОБА_7 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 відпочивала в барі «Колібрі» за адресою: АДРЕСА_3 , де вживала спиртні напої. В цей час на танцювальному майданчику обвинувачена помітила, що її матір зачепила раніше не знайома їй ОСОБА_5 . Бажаючи захистити інтереси своєї матері, ОСОБА_7 підійшла до ОСОБА_5 та стала виражатись на її адресу нецензурною лайкою. Під час конфлікту на ґрунті неприязних відносин, які виникли раптово, обвинувачена схопила потерпілу за волосся та, маючи умисел на подальше спричинення тілесних ушкоджень почала тягнути останню з танцювального майданчику через сходи на вулицю. Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 нанесла 6-7 ударів кулаками по голові та тулубу ОСОБА_5 .
Таким чином, ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді саден обличчя, правого передпліччя, трьох ділянок відсутності волосся, синців нижніх кінцівок, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №524 від 26.08.2017р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Отже, спричинення ОСОБА_10 ударів ОСОБА_5 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими потерпілою тілесними ушкодженнями.
Обвинувачена в судовому засіданні визнала свою вину в повному обсязі за обставин, які викладені у обвинувальному акті, та від дачі пояснень відмовилась на підставі ст. 63 Конституції України. Просила застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017р., у зв`язку з тим, що має неповнолітню дитину.
Цивільний позов, заявлений прокурором Первомайської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні, обвинувачена визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення.
Цивільний позов, заявлений потерпілою в частини стягнення витрат на лікування в сумі 1267,89грн., визнала повністю. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди визнала частково на сумі 500грн. Також обвинувачена не заперечувала проти стягнення з неї витрат на надання правової допомоги в сумі 1000грн.
Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що дійсно 26.08.2017р. вона разом із подругою відпочивали у барі колібрі та близько 01:00год. знаходились на танцювальному майданчику. До неї підійшла обвинувачена та сказала, що вона зачепила її мати. Її подруга відповіла, що навіть якщо і зачепили когось, то це не спеціально, однак обвинувачена схопила її за волосся та витягнула на вулицю, де притиснула до стіни магазину «Українські ковбаси» та стала наносити їй удари. Ударів було багато, серед яких близько 7 ударів з відчутною силою. Цивільний позов підтримала в повному обсязі, оскільки витрати на лікування та моральна шкода в добровільному порядку обвинуваченою не відшкодована.
Враховуючи те, що обвинувачена визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого їй органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.
Відповідно до висновку експерта №524 від 26.08.2017р. у ОСОБА_5 виявлені садна обличчя, правого передпліччя, три ділянки відсутності волосся, синці нижніх кінцівок. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись 26.08.2017р., від дії тупого(их) та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Фактичні обставини злочину свідчать про те, що обвинувачена 26.08.2017р. приблизно о 01:00год. біля бару «Колібрі» за адресою: вул. Одеська, 129 в м.Первомайську Миколаївської області умисно нанесла ОСОБА_5 удари руками по голові та тулубу, завдавши легкі тілесні ушкодження.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченої вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.1 ст. 125 КК України як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачена вчинила злочин невеликої тяжкості, негативна характеристики за місцем реєстрації відносно неї відсутня, має неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд вважає те, що вона визнала вину та вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлені.
Враховуючи викладені обставини, висновок досудової доповіді про обвинувачену, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нових злочинів.
Обвинуваченою заявлено клопотання по застосування до неї п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», так як має неповнолітню дитину.
Прокурор та представник потерпілого проти заявленого клопотання не заперечували.
Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017р., звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчинені умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Обвинувачена має малолітнього сина, батьківських прав відносно нього не позбавлена, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинила злочин невеликої тяжкості до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», отже на неї поширюється дія зазначеного Закону. Обмеження застосування амністії, визначених ст. 4 Закону України «Про застосування амністію в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлені.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Згідно ч.1 ст. 1206 ЦУК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Таким чином, цивільний позов прокурора в інтересах Держави в особі Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні Миколаївської області про стягнення з обвинуваченої вартість стаціонарного лікування потерпілої в період з 26.08.2017р. до 30.08.2017р. в сумі 957,44 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.
Також підлягає задоволенню цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченої на користь потерпілої витрати на лікування в сумі 1267,89грн., які обвинувачена визнала в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, кожен має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, і не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Пунктом 1 частини 1 ст. 11 67 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується особою, які її завдала, за наявності її вини.
Згідно п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Суд вважає, що є безумовним, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень внаслідок будь-яких злочинних дій, кожна людина переносить емоційні, душевні переживання, отже вважає доведеною наявність моральної шкоди, спричиненою потерпілій даним кримінальним правопорушенням.
Враховуючи тяжкість спричинених потерпілій тілесних ушкоджень, з приводу яких вона проходила стаціонарне лікування в закладі охорони здоров`я, що потягло вимушені зміни у її життєвих зв`язках та у звичайному способі життя, настання негативних змін в її здоров`ї та житті, а також те, що вона була змушена систематично з`являтися до правоохоронних органів та суду, відчувала фізичні страждання в зв`язку з отриманими травмами, а також душевні страждання, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню в сумі 1 000грн.
Крім того, відповідно до вимог статей 118, 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої 1000 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат, понесених потерпілою на оплату правової допомоги.
Позивач також просила стягнути з обвинуваченої витрати на сплату судового збору в частині стягнення моральної шкоди в сумі 673,60 грн.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я. Статтею 7 цього закону передбачено повернення сплаченого судового збору особі, яка його сплатила. Таким чином, сплачений потерпілою судовий збір підлягає поверненню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої в доход держави судовий збір в сумі 640грн.
Речові докази та витрати на залучення експертів відсутні.
Керуючись ст. ст.323, 324 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_11 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченому ч.1ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 60 (шістдесят) годин.
Звільнити ОСОБА_11 від відбуття призначеного покарання на підставі п. «в» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,, який набрав чинності 07.09.2017р.
Позов прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні Миколаївської області вартість стаціонарного лікування потерпілої ОСОБА_5 в сумі 957 (дев`ятсот п`ятдесят сім)грн. 44 коп.
Цивільний позов, заявлений потерпілим задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на лікування в сумі 1267грн. 89коп., 1 000грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди та 1000грн. витрат на правову допомогу, всього 3 267грн. (три тисячі двісті шістдесят сім)грн. 89 коп..
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Первомайському районі Миколаївської області повернути ОСОБА_5 сплачений судовий збір за подання цивільного позову згідно із квитанцією № 0.0.872595188.1 від 18.10.2017 року у розмірі 673 (шістсот сімдесят трьох)гривен 60коп., на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 код отримувача 38011820.
Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Миколаївської області протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1