У Х В А Л А
Іменем України
23 вересня 2014 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву потерпілої ОСОБА_3 про відвід слідчого, -
До Шевченківського районного суду м. Києва 19.09.2014 надійшла заява потерпілої ОСОБА_3 про відвід слідчого заступника начальника ВР ДТП СУ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 .
На думку потерпілої, даний слідчий не забезпечив належного розслідування вказаного злочину, оскільки неодноразово порушував права потерпілої, не приймав заходів щодо збирання доказів, що змушувало потерпілу та її представника неодноразово оскаржувати до слідчого судді рішення та дії слідчого.
Зокрема, слідчий протизаконно відмовив потерпілій в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження; по теперішній час ухиляється від вжиття заходів щодо накладення арешту на автомобіль; не призначив повторну інженерно-транспортну експертизу; допит свідків проводить лише після клопотань потерпілої; не виконує ухвали слідчого судді, якими задоволені попередні скарги потерпілої.
Наведене у потерпілої викликає сумніви щодо неупередженості слідчого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні.
У судовому засіданні потерпіла та її представник наполягали на задоволенні заяви з зазначених у ній підстав.
Слідчий ОСОБА_5 заперечував проти свого відводу, зазначаючи, що всі необхідні слідчі та процесуальні дії ним проводяться своєчасно, без будь-якої затримки. Остаточне рішення у кримінальному провадженні не прийнято, оскільки необхідно провести слідчий експеримент з водієм автомобіля Ермліхом Вольфганом, що неможливо з огляду на його відсутність в Україні. Крім того, у слідчого існують сумніви щодо правдивості показань свідка ОСОБА_8 про обставини ДТП, що перешкоджає призначенню авто-технічної експертизи.
Слідчий суддя, заслухавши доводи потерпілої, її представника, пояснення слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про таке.
Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Потерпілий, будучи учасником кримінального провадження, має розраховувати, що особа, яка проводить досудове розслідування, у повній мірі забезпечить дотримання її прав та законних інтересів.
Пунктом 19 частини 1 статті 3 КПК слідчого та потерпілого віднесено до однієї з сторін кримінального провадження, а саме - до сторони обвинувачення.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів.
Зазначене у своїй сукупності та логічному зв`язку приводить до висновку, що слідчий, зберігаючи об`єктивність, повинен спрямовувати свою діяльність на збирання доказів обвинувачення.
Неналежне виконання вказаного обов`язку служить підставою для виникнення сумніву в неупередженості слідчого.
Статтею 77 КПК України визначені підстави для відводу слідчому, якими серед інших є особиста заінтересованість слідчого в результатах кримінального провадження або існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Обґрунтованими слід вважати такі сумніви, коли безсторонній спостерігач, надаючи оцінку діям певної особи, дійде висновку, що цією особою надаються переваги одній стороні, на шкоду іншій.
Слідчий суддя вважає, що потерпіла має достатні підстави піддати сумніву об`єктивність слідчого ОСОБА_5 з огляду на таке.
Згідно з положеннями ст.28 КПК досудове розслідування має бути проведене у розумні строки. Кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, тобто такі, які є об`єктивно необхідними для цього. Одним з критеріїв визначення розумності строків кримінального провадження є спосіб здійснення слідчим своїх повноважень.
Зі слів слідчого ОСОБА_5 , відсутні достатні підстави для оголошення підозри або для прийняття рішення про закриття провадження, оскільки досудове розслідування у повному обсязі не проведене.
Слідчий суддя надає критичної оцінки зазначеним доводам з огляду на те, що саме на слідчого покладений обов`язок проведення повного та всебічного розслідування.
Матеріали кримінального провадження переконливо свідчать про зволікання слідчого у проведенні слідчих та процесуальних дій, необхідних для завершення слідства.
Зазначене зволікання, безумовно, створює підґрунтя для втрати доказів обвинувачення, тобто свідчить про надання особі, причетній до вчинення кримінального правопорушення, переваги на шкоду інтересам потерпілого.
Даний висновок слідчого судді ґрунтується також на тому, що слідчий ОСОБА_5 , всупереч інтересам кримінального провадження не вжив своєчасних заходів для накладення у відповідності до вимок ст.167 КПК арешту на автомобіль «Фольксваген Пассат», який є знаряддям кримінального правопорушення, або, щонайменше, зберіг на собі його сліди.
У той же час, 02.07.2014 даний автомобіль перетнув державний кордон України, що практично унеможливлює його експертне дослідження відповідно до ухвали слідчого судді від 23.07.2014.
Всупереч положенням ст.221 КПК слідчий ОСОБА_5 до рішення слідчого судді від 27.06.2014 перешкоджав потерпілій та її представнику в реалізації наданого їм права на ознайомлення з матеріалами провадження.
Наведене свідчить про наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості слідчого, тобто дає підстави для задоволення заяви про його відвід.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.77, 80, 309 КПК України, слідчий суддя -
Заяву потерпілої ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1