09.10.2017
Справа № 494/1538/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.10.2017 м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4
представника обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області матеріали об`єднаних кримінальних проваджень №0000317, №0000608 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою, другою статті 309, частиною першою статті 310 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України),-
ВСТАНОВИВ:
10.08.2017 року до Березівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт та додані документи по кримінальному провадженню №0000317 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 309, частиною першою статті 310 КК України.
Ухвалою від 31.08.2017 року суддю ОСОБА_6 відведено від розгляду вказаного кримінального провадження, та ухвалою від 06.09.2017 року справу передано до канцелярії суду для автоматизованого перерозподілу.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2017 року вказана справа надійшла в провадження судді ОСОБА_1 , та передана йому до розгляду 20.09.2017 року.
Разом з цим, ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 25.09.2017 року кримінальне провадження №0000608 від 05.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України передано судді ОСОБА_1 для вирішення питання про об`єднання в одне провадження з кримінальним провадженням №0000317 від 29.07.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 310 КК України.
Ухвалою суду від 27.09.2017 року вищевказані провадження об`єднано в одне провадження.
Обвинувачений та його захисник після обговорення питання щодо відповідності обвинувальних актів вимогам ст..291 КПК України, заявив клопотання про повернення обвинувальних актів прокурору, як таких що не відповідають вимогам статті 291 КПК України, оскільки ознайомившись з обвинувальними актами виявили недоліки, які не дають можливість обвинуваченому належним чином здійснювати свій захист від висунутого обвинувачення, а також робить неможливим справедливий судовий розгляд справи в межах висунутого обвинувачення.
В підготовчому судовому засіданні 09.10.2017 року прокурор висловила думку про можливість призначення судового розгляду та відповідності обвинувального акту вимогам діючого законодавства.
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальні акти з додатками, доходить висновку, що вони на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК України) підлягають поверненню прокурору як такі, що не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до пункту 3 частини третьої ст. 314 КПК України «У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення: про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу».
Зміст обвинувальних актів, порядок їх складання та затвердження, а також які документи долучаються до них передбачені статтею 291 КПК України, вимогам якої не відповідають обвинувальні акти з додатками відносно ОСОБА_4 .
Щодо обвинувального акту у кримінальному провадженні за №000317, то під час судового засідання судом встановлено, що обвинувачений та захисник отримали обвинувальний акт від прокурора затверджений 19.07.2017 року, який взагалі не відповідає змісту обвинувального акту направлений до суду.
У судовому засіданні захисник, зазначив, що наданий їм обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування має розбіжності, в тому числі щодо анкетних відомостей обвинуваченого ( не зазначено судимості); у їх екземплярі обвинувального акту не викладено фактичних обставин кримінального правопорушення за ч.1 ст.309 КК України. Формулювання обвинувачення за ч.1 ст.309 КК України у наданій їм копії та направленої до суду взагалі не тотожні та маються скорочення. Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст..66 КК України у екземплярі наданому їм прокурором встановлено щире каяття, хоча останні такого не визнавали та обвинувачений не розкаювався. Водночас, у обвинувальному акті направленому до суду вони взагалі відсутні. Окрім цього, вказане також свідчить про речові докази, які у їх екземплярі зазначено, а в направленому до суду їх взагалі не має.
Прокурор пояснень щодо надання обвинуваченому та захиснику іншого за змістом обвинувального акту пояснень не надала, та зазначила, що затверджував його та надавав прокурор ОСОБА_7 .
За змістом положень частини четвертої статті 110 КПК України: «Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування».
Суд вважає, що дії прокурора, які свідчать про надання обвинуваченому та захиснику обвинувального акту, який не відповідає змісту обвинувального акту, який міститься у справі є неприпустимими. Прокурор безвідповідально віднісся до своїх обов`язків щодо перевірки змісту обвинувальних актів, які надсилались до суду та під час вручення обвинуваченому та захиснику.
За таких обставин суд вважає обґрунтованим посилання захисника що виявили недоліки, які не дають можливість обвинуваченому належним чином здійснювати свій захист від висунутого обвинувачення, а також робить неможливим справедливий судовий розгляд справи в межах висунутого обвинувачення.
Більш того, навіть аналізуючи обвинувальні акти, які містяться у справі відносно ОСОБА_4 у кримінальних провадженнях №0000317 та №0000608 свідчать про те, що вони не містить конкретного та повного формулювання обвинувачення.
Так, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000317, який направлений до суду, - містить формулювання обвинувачення за ч.1 ст.309 КК України, яке є неповним та не зрозумілим обвинуваченому. Як вбачається з нього, прокурор зазначив «… ОСОБА_4 незаконно виготовив наркотичний засіб, шляхом висушення і подрібнення та став зберігати вказаний наркотичний засіб в полімерній кулеподібній пляшці...» Проте, прокурором та слідчим не вказано який саме наркотичний засіб виготовив обвинувачений та яка його маса.
Слушним є зауваження захисника що в обвинувальному акті вказаного слідчого, який не мав законних підстав проводити досудове слідство у цьому кримінальному провадженні. Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, 11.09.2014 року (пункт4) постановою начальника відсторонено слідчого ОСОБА_8 .. Іншого слідчого у обвинувальному акті та реєстрі не визначено. Проте у судовому засіданні прокурор пояснив, що слідчим який продовжив досудове розслідування був на той час ОСОБА_9 .
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000608 містить формулювання обвинувачення яке також не зрозуміле обвинуваченому. Так, прокурором зазначено «…у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено екстракт (настойка) канабіса, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг, якого заборонено, масою в перерахунку на суху речовину 49.27 г., що є великим розміром…», однак в реєстрі матеріалів досудового розслідування в графі 5 «протокол огляду місця події» зазначено, що «04.11.2016 року вилучені предмети, а саме: пластикова пляшка, об`ємом 0.5 літра в якій знаходиться подрібнена речовина зеленого кольору, зовні схожа на рослини роду конопель». У формулюванні обвинувачення не вказано, проте як та звідки виявлено та вилучено екстрат (настойка) канабіса, в чому він знаходився. Незрозумілим є твердження у обвинувальному акті «… при невідомих для слідства обставинах ОСОБА_4 незаконно придбав, без мети збуту, наркотичні засоби…», проте чому висновок слідство робить саме те, що обвинувачений придбав наркотичні засоби.
Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 291 КПК України: «Обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення».
Згідно з пункту 13 частини першої статті 3 КПК України, «обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України». Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
Формулювання обвинувачення це фактично виклад об`єктивної сторони злочину, тобто той стислий висновок, який робить прокурор або слідчий щодо події злочину та безумовно з точною кваліфікацією дій особи, відповідно до Кримінального Кодексу України.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п.79). Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно «оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», п. 47). Крім того, право поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Також, згідно ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування..
Отже, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен представляти собою повний опис усіх без виключень процесуальних дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування та містити у собі довідкові відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.
Проте, як вбачається з обвинувального акту та додатків до нього, вказані документи не відповідають вимогам ст.109 КПК України.
Так, в реєстрі матеріалів досудового розслідування (по кримінальних провадженнях №0000317 та №0000608), не в повному обсязі зазначені відомості та процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування, в реєстрі допущені скорочення в написанні проведених процесуальних дій, не всі відображені процесуальні дії.
Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.
Враховуючи вищенаведене, зазначені порушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.
Приймаючи до уваги засаду кримінального провадження законності, що передбачена ст. 9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК щодо змісту обвинувального акту, є підставою для визнання обвинувального акту таким, що не відповідає вимогам КПК України.
Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальні акти не відповідають вимогам КПК України, зокрема ст. 291 КПК України, суд дійшов висновку, що вони в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягають поверненню прокурору.
Керуючись ст. ст. 314, 315, 370 - 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про повернення обвинувальних актів (у кримінальних провадженнях №0000317 та № 0000608) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою, другою статті 309, частиною першою статті 310 КК України задовольнити.

Обвинувальні акти з додатками у об`єднаних кримінальних провадженнях за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою, частиною другою статті 309, частиною першою статті 310 КК України - повернути прокурору Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 10.10.2017 року о 14:50 год.

Суддя ОСОБА_1