Справа №489/312/18 16.02.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/62/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0000051 матеріали за апеляційною скаргою прокурора, на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2018 року, якою у відношенні:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Інгулка, Баштанського району, Миколаївської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 ,
підозрюваний ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2018 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 та покладено на нього обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП України в Миколаївській області та до Вітовського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 Миколаївської області.
Строк закінчення дії ухвали 21 березня 2018 року.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає, ухвалу слідчого судді такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.
Вказує про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Стверджує про наявність ризиків, у тому числі, можливості вчинення інших кримінальних правопорушень.
Вказує, що підозрюваний ніде не працює, не має постійного джерела заробітку, був депортований з Республіки Білорусь за вчинення хуліганських дій, зі слідством не співпрацює, відмовлявся видавати речові докази, намагався спалити викрадений автомобіль.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 10 січня 2018 року за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись на автодорозі Н-11 «Дніпро-Миколаїв», на 307 км. біля с. Калинівка, Вітовського району Миколаївської області, з метою заволодіння транспортним засобом, із застосуванням ножа, скоїли напад на ОСОБА_10 , спричинивши йому поранення шиї, та заволоділи належним йому автомобілем моделі «Опель Вектра», 2008 року випуску, спричинивши матеріальні збитки на суму 216 000 грн., після чого з місця події зникли і розпорядились викраденим автомобілем на власний розсуд.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 3 ст. 289 КК України.
Слідчий суддя, прийшовши до висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, послався на те, що прокурором не доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеному під час розгляду справи ризику.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Обґрунтованість підозри апелянтом не оспорюється, а тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого СВ Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не дотримався положень ст. 176-178 КПК України.
Як вбачається з наданих матеріалів провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Слідчий суддя дійшов вірного висновку про те, що прокурором доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурором не доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеному під час розгляду провадження ризику.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Матеріали провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, як слідує із матеріалів провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення (злочину), із застосуванням насильства та спричиненням тілесних ушкоджень з використанням при цьому ножа. Після незаконного заволодіння транспортним засобом та мобільним телефоном потерпілого, вчиняв дії по його знищенню, викинули мобільний телефон, був депортований з Республіки Білорусь за вчинення хуліганських дій.
Наведені обставини в сукупності дають можливість припускати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення та свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Наявність даних щодо особи підозрюваного ОСОБА_6 , а саме, проживання з сестрою та племінником за місцем свого народження, на думку суду апеляційної інстанції, не є визначальною обставинами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Подвезько проти України» від 12 лютого 2015 року, на яке посилається слідчий суддя, судом зроблено висновок, згідно якого, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання, а має оцінюватися з урахуванням ряду інших факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку щодо малозначності ризику можливості переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, так як сукупність факторів, які зазначені вище, підтверджують існування небезпеки переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового слідства та/або суду.
З урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , вагомості наявних доказів його вчинення, даних про особу підозрюваного, обставин вчинення, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із доводами прокурора про те, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність звинувачення, пред`явленого підозрюваному, та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу, а саме тримання під вартою.
Керуючись ст. 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2018 року відносно ОСОБА_6 - скасувати.
Постановити нову ухвалу.
Клопотання слідчого СВ Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою
Строк дії ухвали закінчується 23 березня 2018 року включно.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді: