28.12.2017
єдиний унікальний номер справи 531/1429/17
номер провадження 1-кп/531/180/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2017 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в судовій залі кримінальне провадження, відомості про яке 21.10.2017 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000709, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Жеревці Лугинського району Житомирської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, особи з інвалідністю ІІІ групи, не військовозобов`язаного, засуджувався 12.05.2017 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки; 15.06.2017 Полтавським районним судом Полтавської області за ст.185 ч.1, 70 ч.4 КК України остаточно до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки; 22.12.2017 ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 15.06.2017, на підставі п.в ст..1 Закону України «Про амністію у 2016 році», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
05 червня 2017 року ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік Халтуринської сільської ради по вул. Б.Хмельницького, 5, в с.Мартинівка Карлівського району Полтавської області, повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману, який виразився у повідомленні завідомо неправдивих відомостей обіцянок, та зловживання довірою, яке виразилось у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого ОСОБА_5 про повернення мобільного телефону після тимчасового користування, заволодів бувшим у використанні мобільним телефоном «S-TEEL» моделі S1-00 чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 295 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на вказану суму. У подальшому обвинувачений розпорядився викраденим на власний розсуд.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнав у повному обсязі, щиро кається у вчиненому. Скориставшись своїм правом, відмовився давати показання суду, так як обставини вчинення ним злочину в обвинувальному акті викладені вірно.
Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, у письмовій заяві просив розглянути кримінальне провадження за його відсутності, при цьому зазначив, що фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорює, розуміє зміст цих обставин, попереджений про обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення щодо цих обставин. Майнова шкода відшкодована поверненням майна, претензій до обвинуваченого не має.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки вони сторонами кримінального провадження не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Тому, враховуючи, що обвинувачений, користуючись наданим йому правом, відмовився давати показання у суді, суд обмежив дослідження фактичних обставин дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів, та дійшов висновку про те, що дії обвинуваченого за ст.190 ч.2 КК України кваліфіковано правильно, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, віднесений кримінальним законом до категорії злочинів середньої тяжкості;

- особу обвинуваченого, який є особою з інвалідністю ІІІ групи, не одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у побуті характеризується задовільно, не перебуває на обліку психіатра, перебуває на обліку у нарколога з 03.12.2014 з приводу психічно-поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, раніше судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України суд не вбачає.

Згідно досудової доповіді, наданої на ухвалу суду Карлівським РВ з питань пробації, з огляду на інформацію, що характеризує обвинуваченого, спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі можливе у винятковому випадку та може становити небезпеку для суспільства. У разі звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покласти на нього обов`язок, передбачений п.3 ч.2 ст.76 КК України, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби занятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися.

З урахуванням всіх обставин у справі, даних, що характеризують особу обвинуваченого, який у судовому засіданні визнав провину, розкаявся у вчиненому, з врахуванням пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих покарання обставин, беручи до уваги досудову доповідь, складену щодо ОСОБА_4 , відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373-374, 394-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в сумі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає вісімсот п`ятдесят гривень.

Речові докази: мобільним телефоном «S-TEEL» моделі S1-00 чорного кольору, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , залишити у його правомірному володінні.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити сторонам кримінального провадження в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1