233 № 233/5890/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, хоча є працездатного, який зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03 жовтня 2013 року Дружківським міським судом Донецької області за ч.1 ст.263, ч.3 ст.15, ч.2 ст.199, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 28 жовтня 2014 року по відбуттю строку покарання,
- який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернувся з письмовим клопотанням про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з підстав, викладених в письмовому клопотанні та доданих документів та зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати. З приводу клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну раніше обраного запобіжного заходу на домашній арешт, вважає його необґрунтованим.
Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, зважаючи на те, що він не має наміру ухилятися від суду, після звільнення з місць позбавлення волі став на шлях виправлення, займався активною громадською діяльності, має намір співпрацювати з правоохоронними органами, а також має хвору мати, яка потребує його допомоги.
Захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки ризики на які послався прокурор в клопотанні не обґрунтовані і не доведені. Тому вважає клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт є таким, що підлягає задоволенню.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2017 року відносно ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений останній раз ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 10 жовтня 2017 року до 12 грудня 2017 року включно.
Згідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 307 ч.2, 309 ч.2 КК України перебуває на стадії підготовчого судового провадження.
Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, тобто до 12 грудня 2017 року, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_5 , не даючи оцінки зібраним доказам та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України, а саме - ризику втечі та переховування від суду з огляду на суворість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання винним; ризику незаконного впливу на свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які ще не допитані судом та ризику можливого викриття ОСОБА_8 який виступав в якості оперативного покупця; ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що ОСОБА_5 в короткий проміжок часу двічі збув особливо небезпечний наркотичний засіб, а також раніше був судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину, та вчинив вказані кримінальні правопорушення в період не знятої та непогашеної судимості; суд дійшов висновку про доцільність продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.
Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , що на даний час виключає можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Суд зауважує, що активна громадська діяльність обвинуваченого ОСОБА_5 не спростовують існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України та не може слугувати підставою для зміни обраного щодо нього запобіжного заходу на домашній арешт. Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що його мати потребує сторонньої допомоги внаслідок захворювання, останнім в підготовчому судовому засіданні не доведені належними і допустимим доказами.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Рішення Європейського суду з прав людини від 22 травня 2012 року по справі Ідалов проти Російської Федерації, Рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року).
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 судом на теперішній час не встановлено.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, та вимог ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню, при цьому клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, підлягає продовженню, слід залишити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 100 (ста) розмірів мінімальних заробітних плат, тобто у сумі 320000 гривень з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 314, 315, 176-178, 182-184, 193-199 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянину України, строк тримання під вартою в Державній установі «Бахмутській установі виконання покарань №6» Донецькій області строком 60 (шестидесяти) днів, тобто по 05 лютого 2018 року включно.
Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, у сумі 320000 (триста двадцять тисяч) гривень.
У випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися зі свого місця проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну строком до 05 лютого 2018 року.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає.
Копії ухвали вручити прокурору, обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» в Донецькій області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1