АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/2028/16-к Номер провадження 11-кп/786/358/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження №0000337, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2016, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 , прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , фактично мешкає АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, із професійно - технічною освітою, непрацюючого, розлученого, не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 вказано рахувати з моменту його взяття під варту з 16 години 00 хвилин 27 жовтня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 21311 грн. 97 коп. та у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., а всього до стягнення підлягає 121311 грн. 97 коп.

По справі вирішено долю речових доказів.
За вироком суду, 01 червня 2016 року близько 21 години, ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався по вулиці Привокзальній в смт. Білики Кобеляцького району Полтавської області, керуючи автомобілем ВАЗ-210994 20 днз. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 .

ОСОБА_11 , порушив п.п. 2.9, 10.1 Правил Дорожнього руху України, виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-21051 д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_13 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку і зупинився.

У вказаній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля марки ВАЗ 210994-20 днз. НОМЕР_1 ОСОБА_11 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, водій автомобіля марки ВАЗ 210994-20 днз. НОМЕР_1 ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху (відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 390 від 24.10.2016 року).

Внаслідок ДТП водій автомобіля ВАЗ 21051, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 102 від 26.10.2016 року.

Такі дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В апеляційній сказі захисник ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_11 , а кримінальне провадження закрити, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості у суді та вичерпаністю можливості їх отримати.

Зазначає, що висновки судово-медичної експертизи щодо отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, побудовані на припущеннях експерта. Приймаючи дану експертизу за основу обвинувачення, досудове слідство суттєво порушило право на захист.

В основу судової авто-технічної експертизи зі показань потерпілого Горголи покладена швидкість автомобіля ОСОБА_11 у момент скоєння ДТП 80 км/год. Протокол огляду місця події ДТП, схема ДТП з участю ОСОБА_11 не складалися та ним не підписувалися, відео та фотозйомка у матеріалах справи відсутня.

Приймаючи матеріали кримінального провадження для проведення експертизи, експерт суттєво порушив вимоги правових норм, передбачених р.2 та п.5 р.5 ст. 69 КПК України, не заявив самовідвід, знаходячись у службовій залежності від сторони кримінального провадження, що дало можливість надати необ`єктивний та упереджений висновок експерта.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, яке за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки посилаючись на те, що обвинувачений характеризується посередньо, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, свою вину у вчиненні злочину не визнав, від відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди відмовився.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винним та призначити за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На переконання прокурора, ОСОБА_11 вчинив злочин за цілого ряду обтяжуючих обставин, передбачених ст. 67 КПК України, а саме тяжкі наслідки, завдані злочином, оскільки потерпілий до цього часу проходить лікування через травми отримані в результаті ДТП та вчинення злочину особою, у стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, обвинувачений до останнього заперечував свою винуватість у вчинені злочину, жодним чином не намагався звернутися до потерпілого з питань допомоги у лікуванні, компенсації завданої моральної, матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить виключити з вироку Кобеляцького районного суду від 27 жовтня 2017 року посилання суду про вчинення ОСОБА_11 злочину у стані алкогольного сп`яніння та застосувати щодо останнього Закон України «Про амністію у 2016 році».

Вказує, що ОСОБА_11 з 01.03.2016 року по теперішній час до адміністративної відповідальності по ст. 130 КУпАП не притягувався.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №103 від 11.10.2016 не виявлено вміст алкоголю у крові ОСОБА_11 , а у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.06.2016 відсутній висновок, що обвинувачений був перевірений співробітниками поліції на стан алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу прокурора не підтримав, просив залишити вирок суду без змін, потерпілого та представника потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу потерпілого, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 не підтримав, захисника ОСОБА_14 , який підтримав свою апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_9 , який не підтримав свою апеляційну скаргу, а підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення з огляду на таке.

Винуватість засудженого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доведена зібраними по справі доказами, яким суд надав належну оцінку у вироку і учасниками судового процесу не оспорюється .

За встановлених судом фактичних обставин справи дії засудженого ОСОБА_11 за ч.2 ст.286 КК України кваліфіковані правильно, а призначене йому покарання відповідає вимогам ст.65 КК України.

При цьому врахувавши характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу ОСОБА_11 , який характеризується посередньо, обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, а також думку потерпілого, який наполягав на суворій мірі покарання суд визначив винному покарання в межах санкції закону, за яким він засуджений, у вигляді реального позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Саме таке покарання відповідає загальним засад призначення покарання, визначеним у ст. 65 КК України та меті покарання, є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів .

За таких умов, надмірно м`яким, про що йдеться в апеляційній скарзі потерпілого, або суворим, про що зазначає захисник ОСОБА_10 , призначене засудженому покарання колегія суддів не вважає.

Доводи апеляційних скарг потерпілого та захисника з цього приводу непереконливі, а тому до уваги прийняті бути не можуть .

Доводи захисника ОСОБА_10 про відсутність в у матеріалах справи даних, що обвинувачений ОСОБА_11 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння не знайшли підтвердження при апеляційному розгляді.

Так, згідно відомостей, що містяться у висновку судово-медичного експерта Кобеляцького районного відділення бюро СМЕ ДОЗ Полтавської ОДА №103 від 22.10.2016 р., та зазначені на підставі даних медичної документації щодо госпіталізації ОСОБА_11 після ДТП 01.06.2016 р., у хворого з роту був відчутний запах алкоголю, та з його слів він вживав алкоголь. Крім цього, як зазначено у цьому ж висновку, у ОСОБА_11 взято кров на алкоголь. Результат дослідження №1150 в крові 1,8 проміле етилового спирту.

Крім того, згідно аудіозапису судового засідання місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_11 пояснював, що дійсно 01 червня 2016 року близько 21 години, після вживання близько 300 грам алкоголю, керував автомобілем по вул. Привокзальній в смт. Білики Кобеляцького району Полтавської області.

При апеляційному розгляді обвинувачений не зміг пояснити, чому у місцевому суді він визнавав, що вживав алкогольний напій, а зараз змінив показання.

Враховуючи наведене, посилання захисника ОСОБА_10 про необхідність виключення із вироку суду обставини , що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, необґрунтоване, а тому на увагу не заслуговує також.

Не встановлено при апеляційному розгляді і підстав для застосування звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» в силу прямої заборони на застосування амністії абз.25 п. «е» ст.9.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 , прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_11 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4