Справа № 535/182/18
Провадження № 1-кп/535/30/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2018 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Котельва кримінальне провадження за № 0000059 від 13 лютого 2018 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Рублівка, Котелевського району, Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, маючого повну загально середню освіту, не одруженого на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, раніше судимого: 1). 27.10.2003 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 2). 08.09.2005 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 11.11.2015 року термін покарання зменшено до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 3). 02.03.2009 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.2 ст. 307, 395, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, конфіскацією 1/2 часини майна; 4). 11.11.2009 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 3-х місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 часини майна. Звільнений 15.04.2014 року по відбуттю міри покарання; 5). 14.02.2017 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ст.395, ч.1 ст. 70 КК України до 6-ти місяців арешту. Звільнений 16.05.2017 року по відбуттю міри покарання, 02.02.2018 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3-х місяців арешту,
в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_6 маючи судимості не зняті і непогашені в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин, а саме: маючи єдиний умисел на заволодіння чужим майном, 07 лютого 2018 року близько 23 години та 10 лютого 2018 року близько 23 години, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом проникнення до приміщення сараю для зберігання сіна домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , вчинив крадіжку брухту чорних металів вагою 76,35 кг. загальною вартістю 432 гривні 14 копійок, чим потерпілій ОСОБА_7 , заподіяв матеріальну шкоду на вказану суму.

У подальшому ОСОБА_8 , викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Матеріальна шкода, заподіяна злочином потерпілій ОСОБА_7 , відшкодована в повному обсязі шляхом повернення викраденого майна працівниками поліції.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву від 05.03.2018 року, в якій просить судовий розгляд провести без її участі, в зв`язку з станом здоров`я.

Виходячи із змісту ст. 325 КПК України обговоривши дану заяву з всіма учасниками процесу, вирішено судове засідання провести без потерпілої.

Під час системного допиту в ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_6 в свої поясненнях суду свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню (злочину) визнав повністю, підтвердивши фактичний виклад обставин зазначених в обвинувальному акті, щодо місця, часу та кількості викраденого. Під час системного допиту пояснив суду, що дійсно , 07 лютого 2018 року та 10 лютого 2018 року у вечірній час заліз до приміщення сараю, що належить ОСОБА_7 , де викрав металобрухт, який в подальшому здав, а виручені кошти потратив на харчування. Обвинувачений ОСОБА_8 , зазначив суду, що вину визнає повністю, щиро розкаюється в скоєному, шкодує про вчинене, просить суд призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої за крадіжку з проникненням.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільними дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки учасники судового провадження, зокрема прокурор та обвинувачений вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, зокрема обвинувачений надав до суду відповідну письмову заяву, судовий розгляд кримінального провадження було проведено відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_9 та прокурору ОСОБА_3 , що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд системно допитавши обвинуваченого, проаналізувавши норми кримінального закону, вважає, що винуватість ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за встановлених вище у вироку обставин, які також підтверджуються показаннями наданими самим обвинуваченим, що є процесуальним джерелом доказів, і знайшли своє підтвердження безпосередньо у судовому засіданні.

Суд зазначає, що згідно пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» визначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 , винний в скоєнні тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за вище вказаних обставин, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в інше приміщення до сараю потерпілої ОСОБА_7 , і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

Кримінальне правопорушення (злочин) за ч. 3 ст. 185 КК України є закінченими з моменту коли ОСОБА_6 таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав чуже майно, поєднане з проникненням до (іншого приміщення) сараю, і реально мав можливість розпорядитися вище зазначеним чужим майном як своїми власними, що обвинувачений ОСОБА_6 фактично і зробив.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить, із вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, обумовлену тим, що він раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо. Також суд врахував, що збитки нанесені злочином відшкодовані в ході досудового слідства, позицію потерпілої ОСОБА_7 , яка нічого не висловила в своїй письмовій заяві суду щодо міри покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочину), активне сприяння розкриттю злочину, відсутність будь-яких тяжких наслідків.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням пом`якшуючих та обтяжуючих його покарання обставин, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_10 , покарання у виді позбавлення волі на певний строк, так як інша міра покарання, буде недоцільною і не матиме виховного та профілактичного впливу для обвинуваченого. Крім цього суд виходить з того, що правосуддя в Україні має здійснюватися на засадах принципів справедливості та індивідуалізації, за яких формальний момент (вчинення крадіжки поєднаної з проникненням в інше приміщення до сараю потерпілої), не може превалювати над фактичним (не великою кількістю викраденого металобрухту та не великою сумою збитків, а також поверненням викраденого металобрухту та відсутності негативних наслідків), і за таких обставин застосувати вимоги ст. 69 КК України, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 185 КК України,а оскільки нове кримінальне правопорушення (злочин) обвинувачений ОСОБА_11 , вчинив після постановлення вироку Котелевського районногосуду Полтавської області від 02лютого 2018 року, то остаточно покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , слід обрати за правилами ст. 71 КК України, і до покарання за новим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Котелевського районногосуду Полтавської області від 02лютого 2018 року і за сукупністю вироків з урахуванням вимог ст. 72 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Таке покарання на думку суду, буде справедливим, співмірним та домірним вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню (злочину), необхідне і достатнє для виправлення і соціальної реабілітації обвинуваченого ОСОБА_5 , а також попереджатиме і запобігатиме вчиненню обвинуваченим нових злочинів і в повній мірі відповідатиме меті кримінального покарання.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов потерпілою ОСОБА_7 , не заявлявся.

Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 257 від 14.02.2018 року в сумі 572 гривні, затрачених експертами Полтавського НДЕКЦ МВС України відповідно до вимог ст. 118-122 КПК України, необхідно стягти з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Питання про речові докази по кримінальному провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_10 за ухвалю слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2018 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 10 години 20 лютого 2018 року, то запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою, а в строк відбуття покарання слід зарахувати час перебування його під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 376, КПК України, суд;-
У Х В А Л И В:
Обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_10 покарання: по ч. 3 ст. 185 КК України застосувавши ст. 69 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Котелевського районногосуду Полтавської області від 02лютого 2018 року у виді 2 місяців арешту і за сукупністю вироків з врахуванням вимог ст. 72 КК України призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки і 2 (два) місяці.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, тобто: з 10 години 20 лютого 2018 року.

Стягти з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 572 гривні.
Речові докази по кримінальному провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме: металобрухт чорних металів вагою 76,35 кг., які переданий під зберігаючу розписку потерпілій ОСОБА_7 , вважати дані речові докази повернутими потерпілій ОСОБА_7 .

Надані прокурором матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений через Котелевський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а засудженому який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору вирок вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити, обвинуваченому, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя