справа № 208/1476/17
№ провадження 1-кс/208/976/17
УХВАЛА
Іменем України

20 липня 2017 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області у складі:
головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
представника заявника - ОСОБА_3 ,
прокурора - ОСОБА_4 ,

ТОВ «Імпульс Веро» звернулось до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська ОСОБА_1 від 21 березня 2017 року на майно, вилучене під час здійснюваного 20 березня 2017 року огляду місця події за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Соборна, 18 Е, а саме:
системний блок марки «Fujitsu», S/N: YL1G018312;
системний блок марки «Fujitsu», S/N: YL1G025874;
системний блок марки «Fujitsu», S/N: YL1G018306;
системний блок марки «Fujitsu», S/N: YKGW025281;
системний блок марки «Fujitsu», S/N: YL1G018308;
системний блок марки «HP Compaq», S/N: 2U9190Y2S;
системний блок марки «HP Compaq», S/N: 2UA9450LWP;
системний блок марки «HP Compaq», S/N: CZC7051KN5;
системний блок марки «HP Compaq», S/N: 2UA2151QDK;
лотерейний термінал невстановленої марки, Model: SX-410, № 4347.
Своє клопотання обґрунтовує тим, що товариство не було повідомлено про дату, час та місце розгляду клопотання про арешт зазначеного майна, що потягло за собою позбавлення можливості надання слідчому судді власних доводів, аргументування своєї позиції.
Зазначає, що TOB «Імпульс Веро» у вказаному приміщенні за зазначеною адресою здійснювалась законна діяльність із розповсюдження білетів державних лотерей, які проводяться TOB «М.С.Л.» на що вказує також укладений 10 січня 2017 року між TOB «Розумні ігри» та TOB «Імпульс Веро» ліцензійний договір № ЛІВ-03-11-2016 про передачу невиключної ліцензії на використання Програмного забезпечення «cLoto» та програмного забезпечення Witek SX-410. Метою використання TOB «Імпульс Веро» Програмного забезпечення «cLoto» є візуалізація процесу розіграшу білетів державної лотереї «Золота підкова», визначення переможців державної лотереї «Золота підкова» та донесення до гравця інформації щодо виграшності чи програшності придбаного гравцем білета державної лотереї «Золота підкова».
Метою використання TOB «Імпульс Веро» Програмного забезпечення Witek SX-410 є встановлення його на комп`ютери для здійснення розповсюдження державних лотерей TOB «М.С.Л.», у тому числі ля реєстрації в Центральній електронній системі операцій щодо прийняття ставок у державні лотереї, що проводяться TOB «М.С.Л.», операцій з виплати виграшів у державні лотереї, що проводяться TOB «М.С.Л.», перевірки виграшності білетів (чеків, квитків) державних лотерей, що проводяться TOB «М.С.Л.».
Посилається на ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні», згідно ч.2 ст.1 якого до азартних ігор не відносяться організація та проведення лотерей.
На думку заявника, вилучене під час обшуку майно, на яке було накладено арешт, не підпадає під жоден із критеріїв визнання певного матеріального об`єкту речовим доказом, оскільки за його допомогою здійснювалась діяльність, яка не має нічого спільного із незаконним веденням грального бізнесу, а тому не може виступати речовим доказом в кримінальному дровадженні. Окрім цього, будь-які докази (в тому числі і речові), одержані в межах кримінального провадження повинні відповідати критеріям належності та допустимості відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства.
Зазначає, що вилучено комп`ютерне обладнання, яке за своїми технічними характеристиками та фізичними властивостями відноситься до електронних інформаційних систем, тимчасове вилучення яких відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України можливе лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Тобто на вилучення вказаного майна обов`язково необхідний попередній дозвіл слідчого судді, оформлений відповідною ухвалою.
Проте відповідної ухвали, яка б надавала дозвіл на вилучення електронних інформаційних систем, у співробітників правоохоронного органу, що проводили огляд приміщення на момент вилучення не було, що беззаперечно свідчить про повну невідповідність процедури вилучення комп`ютерного обладнання під час огляду нежилого приміщення 20.03.2017 року кримінально-процесуальному законодавству, внаслідок чого, на думку заявника, вилучене та арештоване майно є недопустимими доказами.
У судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав з підстав, наведених у його мотивувальній частині.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, слідчому судді пояснив, що застосований відносно вилученого майна арешт відповідає меті його застосування, визначеній кримінальним процесуальним законом, наразі відсутній висновок експертного дослідження стосовно арештованого обладнання та заявником не доведено, що саме ТОВ «Імпульс Веро» має право володіння або користування цим майном.
Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з викладених норм процесуального права, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту майна, оскільки, у випадку ухвалення обвинувального вироку у зазначеному кримінальному провадженні, воно може підлягати спеціальній конфіскації, перебування зазначеного майна на зберіганні у володільця перешкоджатиме можливим подальшим слідчім діям, проведенням експертних досліджень.
Слідчий суддя не погоджується з посиланням заявника на необхідність визнання арештованого майна недопустимими доказами з підстави обов`язкової наявності ухвали для його вилучення, оскільки воно було вилучено не в якості електронної інформаційної системи в розумінні ч.2 ст.168 КПК України.
Крім того, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії», де було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, яка наразі, в цьому конкретному випадку, наявна та обґрунтована.
Керуючись ст. 131, 170, 174 КПК України, слідчий суддя -
ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1