Ухвала іменем україни 30 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000263,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 січня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

та жителя

АДРЕСА_1 , такого, що судимостей не мав.

За вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 серпня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1

ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, за ч. 2

ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років

без конфіскації майна.

Оскаржуваною ухвалою апеляційного суду цей вирок міськрайонного суду залишено без змін.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він

у листопаді 2015 року у нічний час (точної дати та часу не встановлено)

з території Прилуцької центральної міської лікарні, розташованій

у АДРЕСА_2 , таємно демонтував та викрав шляхом вільного доступу електричний мотор, завдавши вказаній установі матеріальної шкоди на суму 5150 грн.

Крім того, ОСОБА_6 у 2016 році у м. Прилуках таємно повторно викрадав транспортні засоби, завдаючи їх власникам матеріальної шкоди на нижчевказану суму, а саме:

- 01 квітня з подвір`я будинку АДРЕСА_3 автомобіль «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 , належний

ОСОБА_7 , на суму 53 220,66 грн;

- 26 квітня з подвір`я будинку АДРЕСА_4 автомобіль «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_2 , належний

ОСОБА_8 , на суму 69 394,04 грн;

- 08 червня з подвір`я будинку АДРЕСА_5 автомобіль «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_3 , належний ОСОБА_9 , на суму 51 878,44грн;
- 17 червня з подвір`я будинку АДРЕСА_6 автомобіль «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_4 , належний ОСОБА_10 , на суму 64 851,59 грн.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду у зв`язку з невідповідністю покарання, призначеного винному, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого унаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, перевіривши кримінальне провадження й обговоривши наведені

у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому як видно з касаційної скарги прокурора, у ній не порушуються питання про доведеність винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185 КК України.

Разом із тим, доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок м`якості є обрунтованими.
Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання, яке необхідно призначити

ОСОБА_6 за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, урахував їх тяжкість, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та злочином середньої тяжкості, кількість епізодів протиправного діяння, характеристику особи засудженого, обставини, що пом`якшують його покарання, та відсутність таких, що його обтяжували б.

Зокрема, суд узяв до уваги те, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується

за місцем проживання, має на утриманні двох дочок від попередніх шлюбів, перебуває на обліку Прилуцького наркологічного диспансеру (страждає

на наркоманію), на обліку психо-неврологічного відділення Прилуцької центральної міської лікарні не перебуває.

Крім того, суд також узяв до уваги той факт, що завдану потерпілим шкоду не було відшкодовано, і останні наполягали на призначенні винному покарання у виді позбавлення волі у разі невідшкодування їм завданої матеріальної шкоди.

Обставинами, що пом`якшують покарання винного, суд визнав щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину.

На підставі наведених даних у їх сукупності районний суд призначив ОСОБА_6 покарання з урахуванням ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі без конфіскації майна, однак у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 289 КК України.

У подальшому суд апеляційної інстанції погодився з цим рішенням районного суду.

Разом із тим, приймаючи такі рішення, суди не повністю врахували всі обставини вчинених протиправних діянь та характеристику особи винного.

Зокрема, суди не надали належної оцінки кількості епізодів протиправного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, його тяжкості, а також тому, що фактично ОСОБА_6 не відшкодував завданої потерпілим шкоди.

Таким чином, з огляду на наведене та з урахуванням конкретних обставин справи й мети покарання, що передбачає, крім кари, ще

й попередження вчинення нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про призначення винному покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч. 2 ст. 289 КК України не можна вважати законним та обгрунтованим.

З урахуванням обсягу повноважень суду апеляційної інстанції, змісту апеляційної та касаційної скарг прокурора скасуванню підлягає лише оскаржувана ухвала апеляційного суду з призначенням нового розгляду

в суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен урахувати наведене

в цій ухвалі, перевірити всі доводи, наведені в поданих апеляційних скаргах, оцінити кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність із точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення відповідно

до вимог процесуального та матеріального законів.
Якщо у результаті нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції суд не встановить нових позитивних даних про особу ОСОБА_6 чи обставин, що пом`якшують покарання, то рішення про призначення йому покарання у вказаному виді та розмірі слід вважати незаконними та необгрунтованими через м`якість.

Враховуючивикладене і керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 ___________________ ОСОБА_3