Справа № 570/4440/17
номер провадження 1-кп/570/324/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2017 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.Дубенська 25 б ) кримінальне провадження №0000190 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, є військовослужбовцем військової служби за контрактом, є старшиною 1-ої гаубичної самохідно-артилерійської батареї 2-го гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, який є раніше не судимий, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за контрактом, призваний на військову службу 28 січня 2015 року у зв`язку з мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11,16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно 27 жовтня 2015 року близько 08 години 00 хвилини з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду без поважних причин самовільно залишив місце служби місце розташування таборного збору військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка тимчасово дислокувалася на базі військової частини польова пошта НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 (Рівненський загальновійськовий полігон) і обов`язки військової служби не виконував до 08 грудня 2015 року. 08 грудня 2015 року ОСОБА_4 добровільно повернувся до розташування табірного збору військової частини НОМЕР_2 на базі військової частини польова пошта В НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ) та приступив до виконання військових обов`язків.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, визнав повністю і суду показав, що 27 жовтня 2015 року близько 08 години 00 хвилини з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду без поважних причин самовільно залишив місце служби місце розташування табірного збору військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка тимчасово дислокувалася на базі військової частини польова пошта НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 (Рівненський загальновійськовий полігон) і обов`язки військової служби не виконував до 08 грудня 2015 року, а знаходився за місцем свого проживання.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 , які полягали в самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, за ч.4 ст. 407 КК України.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину. Обтяжуючі покарання обставини прокурором не заявлено, а судом встановлено не було.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України, який є тяжким (відповідно до ст.12 КК України) до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», тобто вчинений особою злочин не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, а також брав безпосередню участь в антитерористичній операції. Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
На підставі наведеного та ст. 86 КК України, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у три роки.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1