АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/1289/2018 Слідчий суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 303 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000081 від 27 лютого 2014 року прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 лютого

2018 року скасовано постанову старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні

№ 0000081 від 27 лютого 2014 року прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 30 жовтня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000081, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) 27 лютого 2014 року; зобов`язано старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 надати захиснику ОСОБА_10 - адвокату ОСОБА_9 для ознайомлення матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000081, відомості про яке внесені до ЄРДР

27 лютого 2014 року, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що постанова прокурора про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 від 27 лютого 2014 року не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, суперечить положенням ст. 22 КПК України, правовій позиції Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 щодо права на ознайомлення із матеріалами справи та отримання інформації про закінчення розслідування у кримінальній справі, як складової конституційного права на захист, порушення якого є неприпустимим.

Крім того, слідчий суддя врахував, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року було встановлено порушення прокурором положень КПК України щодо участі адвоката ОСОБА_11 у кримінальному провадженні в якості захисника ОСОБА_10 , а тому дійшов висновку, що прокурор зобов`язаний був вирішити клопотання захисника виключно в рамках ст. 221 КПК України

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , посилаючись на порушення слідчим суддею норм кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_9 , викладених у скарзі, відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи можливість оскарження ухвали слідчого судді від 08 лютого

2018 року в апеляційному порядку, прокурор посилається на п. 8 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 14 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», якими гарантується право учасників справи та інших осіб на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення, що є одним із фундаментальних принципів правосуддя.

По суті вимог апелянт указує, що ОСОБА_9 в порушення вимог ч. 1 ст. 50 КПК України не було долучено до клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 жодних документів, які б підтверджували його повноваження як захисника ОСОБА_10 , водночас ч. 1

ст. 222 КПК України передбачено, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише за письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають за можливим. А тому, на думку прокурора, слідчий суддя при прийнятті рішення вийшов за межі своїх повноважень.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_9 було укладено договори про надання правової допомоги і з іншими підозрюваними у зазначеному кримінальному провадженні, а тому вважає, що на даній стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні недоцільно надавати для ознайомлення адвокату ОСОБА_9 матеріали, які стосуються ОСОБА_10 , оскільки у разі встановлення місцезнаходження підозрюваних, їх явки до слідчого та виникнення розбіжностей у їх показаннях, може виникнути необхідність у проведенні одночасних допитів між учасниками кримінального провадження та подальшого збору доказів винуватості осіб.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 просить відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та захисника, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При цьому згідно з положеннями ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано

§ 2 Глави 26 КПК України.

Частинами першою та другою статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік, що не підлягає розширеному тлумаченню, ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Зокрема, щодо рішень слідчого судді, постановлених у порядку ст.ст. 303-307 КПК України, відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування підлягають оскарженню в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Частина третя статті 309 КПК України встановлює, що інші ухвали слідчого судді, ніж зазначені в цій статті, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Тобто у випадку незгоди сторін з іншими ухвалами слідчого судді законність останніх підлягає перевірці судом першої інстанції під час підготовчого провадження.

Крім того, як визначено у ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів судового провадження, скарга захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , подана до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, на процесуальне рішення прокурора у формі постанови та бездіяльність щодо невиконання прокурором вимог ст. 221 КПК України, розглянута слідчим суддею по суті з прийняттям рішення відповідно до пунктів 1, 3 ч. 2 ст. 307 КПК України про скасування рішення прокурора та зобов`язання вчинити певну дію, а тому, враховуючи наведені вище положення кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що прокурором ОСОБА_6 подана апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, про що і зазначено в її резолютивній частині.

Твердження прокурора про те, що він має право на апеляційне оскарження, оскільки згідно з п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи, є непереконливим, з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства.

Поняття «забезпечення права» за своїм змістом є більш широким поняттям, ніж поняття «право», яке використовується у Главі 31 КПК України, бо воно передбачає, крім самого «права», ще й гарантований державою механізм його реалізації. Забезпечення права на апеляційне і касаційне оскарження включає як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду прийняти та розглянути подану апеляцію чи касацію.

Конституція України, яка має найвищу юридичну силу, гарантує реалізацію права на оскарження у більш широкому розумінні, ніж у Главі 31 КПК України, кореспондується із положеннями статті 24 КПК України і розширює коло учасників судового процесу, яким забезпечується конституційне право на оскарження судових рішень.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129) (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від

25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Отже, конституційний принцип забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Разом з тим, ч. 3 ст. 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

З наведених підстав не можна погодитись з доводами апелянта про те, що ухвала слідчого судді, на яку подана апеляційна скарга, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність самої ухвали слідчого судді, то вони не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України рішення слідчого судді від 08 лютого 2018 року не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.

За змістом ч. 4 ст. 399 КПК, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, це є підставою для відмови у відкритті провадження за такою апеляційною скаргою.

З урахуванням того, що кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості оскарження в апеляційному порядку зазначеної вище ухвали слідчого судді, за відсутності підстав для розгляду в апеляційному порядку апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року, у відкритті провадження за цією апеляційною скаргою у відповідності з приписами ч. 4

ст. 399 КК України слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ч. 4 ст. 399, ст. 376 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000081 від 27 лютого 2014 року прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року, якою скасовано постанову старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000081 від 27 лютого 2014 року прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 30 жовтня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні

№ 0000081, відомості про яке внесені до ЄРДР 27 лютого 2014 року та зобов`язано прокурора надати захиснику ОСОБА_10 - адвокату ОСОБА_9 для ознайомлення матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні

№ 0000081, відомості про яке внесені до ЄРДР 27 лютого 2014 року, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Копію ухвали невідкладно надіслати прокурору ОСОБА_6 разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

_________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4