У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2017 року Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на порушення вимог кримінально-процесуального кодексу України посадовими особами прокуратури Одеської області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить постанову старшого слідчого другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 від 27 березня 2017 року скасувати та зобов`язати старшого слідчого другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_4 вчинити певну дію, а саме, вручити мені пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, в порядку ч. 2 ст. 55 КПК України.

В обгрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що у провадженні старшого слідчого другого слідчого відділу управління прокуратури Одеської області ОСОБА_5 знаходиться об`єднане кримінальне провадження № 0000375 від 17.03.2017 року та № 0000376 від 21.03.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 372 КК України. 01.04.2017 року ОСОБА_3 повторно звернувся до прокурора Одеської області ОСОБА_6 із заявою про визнання його потерпілим. 05.04.2017 року, ОСОБА_3 отримав лист із копією постанови про відмову у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим від 27.03.2017 року.

Скаржник до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, обставини викладені у скарзі підтримує у повному обсязі.

Слідчий та прокурор до судового засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, та їх неявка не перешкоджає розгляду скарги відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, неявка прокурора не перешкоджає розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до висновку, про наступне.

У провадженні старшого слідчого другого слідчого відділу управління прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , знаходиться об`єднане кримінальне провадження № 0000375 від 17.03.2017 року та № 0000376 від 21.03.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 372 КК України.

01.04.2017 року ОСОБА_3 на підставі ст. 55 КПК України повторно звернувся до прокурора Одеської області ОСОБА_6 із заявою про визнання його потерпілим

05.04.2017 року ОСОБА_3 отримав копію постанови старшого слідчого другого слідчого відділу управління прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим.

Підстав для відмови у визнанні мене потерпілим немає, оскільки наявні очевидні та достатні підстави вважати, що мені завдано моральну та майнову шкоду, порушені мої Конституційні права. У слідчого повинно бути наявність очевидних та достовірних підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. А таких підстав у слідчого немає.

28.04.2017 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 вказану постанову слідчого скасував.

Дізнавшись про це слідчий ОСОБА_8 задніми числами, а саме 27.04.2017 року, навмисно закрив кримінальне провадження, щоб не виконувати ухвалу слідчого судді.

В зв`язку з тим, що вказана ухвала суду датована числом після закриття кримінального провадження, слідчий може її не виконувати.

29.08.2017 року Приморський районний суд м. Одеси скасував постанову про закриття кримінального провадження.

Згідно ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

У відповідності до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обгрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Дослідивши копію постанови про відмову у задоволенні клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що дана постанова є не обгрунтованою, містить тільки загальні формулювання без посилань на конкретні норми закону. Такі дії слідчого, не можуть обмежувати права особи, якій було завдано збитків, або ймовірно могли бути завдані збитки, а тому слідчий суддя вважає, що в даному випадку, постанова про відмову у визнанні потерпілим підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною другою цієї статті встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Як вже наведено, така заява була подана ОСОБА_3 , а отже він набув прав та обов`язків потерпілого.

Статтею 56 КПК України визначені права потерпілого у кримінальному провадженні і вони є значно ширшими ніж у заявника, який не є потерпілим.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подано особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Керуючись ст.ст. 303-307, 318-380 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на порушення вимог кримінально-процесуального кодексу України посадовими особами прокуратури Одеської області задовольнити.

Постанову старшого слідчого другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 від 27 березня 2017 року скасувати.

Зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим в рамках кримінального провадження та надати йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
04.09.2017