Справа № 367/7472/17
Провадження № 1-кп/367/539/2017
У Х В А Л А
06 грудня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному 20.07.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду з Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 20.07.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000358, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону і його можливо призначити до слухання.

Захисник просив повернути прокурору обвинувальний акт, оскільки він, в тому числі, містить незрозуміле та неконкретизоване формулювання обвинувачення. Обвинувачений підтримав думку захисника.

Представник потерпілого в судове засідання не з?явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.12 № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Однак, обвинувальний акт не містить зрозумілого формулювання обвинувачення і містить суперечності.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а саме у зловживанні службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам держави, вчинене повторно.

Разом з тим, таке обвинувачення суперечить диспозиції ч. 2 ст. 364 КК України (в редакції на час вчинення інкримінованих дій), оскільки згідно даної норми до кримінальної відповідальності притягуються особи за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Однак, ОСОБА_5 звинувачується у вчинення дій, що спричинили шкоду правам, свободам та інтересам держави, але не вказано яким правам, свободам та інтересам держави завдано шкоди.

До того ж, згідно диспозиції ст. 364 КК України шкоду може бути завдано охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним інтересам, а не правам, свободам та інтересам держави.

Крім того, частина 2 ст. 364 КК України не містить такої кваліфікуючої ознаки як повторність, в той час, як ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні зазначених вище дій повторно.

Також в обвинуваченні не зазначено які права, свободи та інтереси потерпілого Київської міської ради було порушено злочинами, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , враховуючи, що в обвинуваченні постійно вказується, що у зв?язку із вчиненням ОСОБА_5 протиправних дій, було вилучено земельні ділянки, які перебували у користуванні юридичної особи Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство». При цьому цю особу не залучено в якості потерпілого.

Крім того, ні при викладенні обставин кримінального правопорушення, ні при викладенні обвинувачення не зазначено, виходячи з чого зроблено висновок про те, що земельні ділянки, вказані в обвинувальному акті, перебували у власності Київської міської ради. Навпаки, постійно вказуються земельні ділянки, що мають адресу в смт. Гостомель Київської області.

Не зазначено також в обвинуваченні форму вини ОСОБА_5 .

Такі суперечності і недоліки підлягають усуненню, оскільки зазначене позбавляє обвинувачених знати у чому вони обвинувачується, а суд позбавить можливості роз?яснити суть обвинувачення та об`єктивно вирішити справу.

Отже, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, він підлягає поверненню прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 20.07.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 10 днів.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 11.12.2017 р. о 08 год 30 хв.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.
Суддя: ОСОБА_1