Дата документу Справа № 310/3030/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/180/18 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/3030/17 Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.213 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2018 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5 прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 червня 2017 року про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Самара, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям, а кримінальне провадження щодо нього закрито.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 направити до суду першої інстанції для проведення підготовчого судового засідання. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд дійшов неправильного висновку про щире каяття ОСОБА_7 та про його активне сприяння розкриттю злочину, адже у ОСОБА_7 відсутнє бажання виправити ситуацію, що склалася, а будь-якої допомоги в установленні невідомих обставин справи ОСОБА_7 стороні обвинувачення не надавав.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що до суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 на підставі ст.45 КК у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження.

Суд задовольнив дане клопотання, мотивуючи своє рішення тим, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, а матеріальна шкода його діями не завдана.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ст.45 КК особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України N12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК.

Суд першої інстанції, вирішуючи клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, наведених вище вимог закону дотримався.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину. Діями обвинуваченого матеріальної шкоди заподіяно не було.

Такі обставини, на переконання колегії суддів, дійсно свідчать про дійове каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , а відтак і про наявність підстав для його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК.

До заперечень апеляційної скарги прокурора про те, що суд дійшов неправильного висновку про щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , судова колегія ставиться критично виходячи з такого.

Відповідно до ст.91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, і обставини, які пом`якшують покарання.

В обвинувальному акті, затвердженому прокурором, зазначено, що обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є щире каяття. Відтак під час досудового розслідування даного кримінального провадження було встановлено та доведено наявність такої обставини як щире каяття. Під час підготовчого судового засідання в суді першої інстанції наявність такої обставини прокурором спростовано не було.

Відтак, ухвала суду про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 червня 2017 року про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям та закриття кримінального провадження залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4