Справа № 495/592/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0003883 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Травневе Березівського району Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, раніше судимого:

- 16.05.2005 року Тернопільським міським судом за ст.ст. 185 ч. 3, 187 ч. 2, 187 ч. 3, 353, 357 до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 03.04.2013 року по відбуттю строку покарання;

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 15.11.2017 року, приблизно опівночі, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи знайомим з потерпілою ОСОБА_5 , з якою він познайомився через інтернет сайт знайомств, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , куди він був запрошений потерпілою, що розташоване за адресою: Одеська область м. Білгород-Дністровський вул. Кишинівська, побачивши ноутбук «НР» вартістю 1200 гривень та грошові кошти в сумі 1000 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_5 , виник намір на заволодіння ноутбуком та грошовими коштами, які належать потерпілій.

Далі, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадання чужого майна, обвинувачений ОСОБА_3 , розуміючи, що його дії будуть помічені, підійшов до потерпілої ОСОБА_5 , та погрожуючи застосуванням фізичного насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, умисно почав погрожувати ножем, шляхом прикладання ножа до шиї потерпілої, від чого остання злякалась та впала на підлогу. Після чого, придушивши волю потерпілої, використовуючи безпомічний стан потерпілої, заволодів її майном, а саме: інтернет модемом вартістю 120 гривень; чоловічою барсеткою вартістю 200 гривень; ноутбуком марки «НР» вартістю 1200грн.; грошовими коштами у сумі 1000грн.; військовим квитком на ім`я ОСОБА_6 , який не має ні якої матеріальної цінності для потерпілої.

Тим самим, заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 2520 гривень та разом з викраденим майном з місця події зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він познайомився через інтернет сайт знайомств з потерпілою ОСОБА_5 15.11.2017 року, приблизно опівночі, він був запрошений потерпілою до її місця мешкання яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Знаходячись за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_5 вони посварилися та він вирішив пограбувати її. У нього при собі був ніж та пневматичний пістолет. Він пригрозив потерпілій ножем, після чого забрав ноутбук з модемом та барсетку, де були гроші в сумі 1000грн. У скоєному розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, розбій, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, а саме те, що відповідно до висновку судово-психіатричних експертиз № 153 він не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, сімейний стан, а саме те, що він має на утриманні малолітню дитину, а також те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його каяття в скоєному.

Враховуючи викладене а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочини, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену судимість знов скоїв кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, достатній для досягнення цілей покарання.

Речові докази: револьвер «EKOL Viper 3» № НОМЕР_1 , переданий на зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 залишити йому.

Речові докази: ніж в експертному пакеті № 4066669, переданий на зберігання до спеціального приміщення Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, та на підставі санкції вказаної статі призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання та направлення для відбування покарання.

Запобіжний захід по справі не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлений не був.

Речові докази: револьвер «EKOL Viper 3» № НОМЕР_1 , переданий на зберігання засудженому ОСОБА_3 залишити йому.

Речові докази: ніж в експертному пакеті № 4066669, переданий на зберігання до спеціального приміщення Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1