233 Справа № 233/2302/15-к
У Х В А Л А

09 жовтня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
особи, до якої застосовані примусові
заходи медичного характеру ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка подання в.о. головного лікаря КЛПЗ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» про припинення застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем проживання відносно:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кремінна Луганської області, інваліда 2 групи, проживає по АДРЕСА_1 , -
в с т а н о в и в :
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло подання в.о. головного лікаря КЛПЗ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» про припинення застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем проживання відносно ОСОБА_6 , в якому зазначено, що ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2016 року відносно ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричному закладі із звичайним режимом нагляду. ОСОБА_6 знаходився на лікуванні у Слов`янській психіатричній лікарні з 11 березня 2016 року до 14 березня 2016 року, після цього у Краматорській психіатричній лікарні з 14 березня 2016 року до 24 червня 2016 року.
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 13 червня 2016 року ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру у вигляді примусового стаціонарного лікування із звичайним режимом спостереження було змінено на надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем проживання. Протягом дванадцяти місяців ОСОБА_6 отримував амбулаторне лікування. Психотичних розладів в цей період не відмічалося, поводив себе спокійно, працював у приватних осіб.
19 вересня 2017 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що у ОСОБА_6 настала ремісія і він за станом психічного здоров`я не представляє небезпеки для оточуючих. Комісія вважає, що пацієнт не потребує застосування медичних заходів примусового характеру.
Представник КЛПЗ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» ОСОБА_7 у судове засідання надала заяву про розгляд подання у її відсутність, підтримала подання, посилаючись на викладені в ньому обставини.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення подання, оскільки з висновку лікарів-психіатрів вбачається, чи ОСОБА_6 дійсно за станом психічного здоров`я не представляє небезпеки для оточуючих та для себе.
Захисник ОСОБА_4 просив подання про припинення примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 задовольнити.
Законний представник ОСОБА_5 просила подання про припинення примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 задовольнити.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали по справі, суд встановив наступне.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2016 року відносно ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричному закладі із звичайним режимом нагляду.
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 13 червня 2016 року ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру у вигляді примусового стаціонарного лікування із звичайним режимом спостереження було змінено на надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем проживання.
З висновку комісії лікарів психіатрів від 22 вересня 2017 року № 01/10-476 вбачається, що ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обліку у психіатра з 01 березня 1997 року у зв`язку з приступоподібною шизофренією. Неодноразово лікувався в умовах психіатричного стаціонару у зв`язку з погіршенням психічного стану. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2016 року відносно ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричному закладі із звичайним режимом нагляду. ОСОБА_6 знаходився на лікуванні у Слов`янській психіатричній лікарні з 11 березня 2016 року до 14 березня 2016 року, після цього у Краматорській психіатричній лікарні з 14 березня 2016 року до 24 червня 2016 року. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 13 червня 2016 року ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру у вигляді примусового стаціонарного лікування із звичайним режимом спостереження було змінено на надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем проживання. Протягом дванадцяти місяців ОСОБА_6 отримував амбулаторне лікування. Психотичних розладів в цей період не відмічалося, поводив себе спокійно, працював у приватних осіб.
19 вересня 2017 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що у ОСОБА_6 настала ремісія і він за станом психічного здоров`я не представляє небезпеки для оточуючих. Комісія вважає, що пацієнт не потребує застосування медичних заходів примусового характеру.
В розумінні ст.ст. 92-94 КК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є небезпечними для себе або для інших осіб.
Частиною 7 статті 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров`я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Відповідно до ч.2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Дослідивши надані в обґрунтування подання матеріали та заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд дійшов висновку про те, що воно підлягає задоволенню, оскільки висновок лікарів-психіатрів є обґрунтованим та ОСОБА_6 не потребує подальшого застосування примусового амбулаторного лікування, не є небезпечним для себе або для інших осіб
На підставі ст.ст. 512-514 КПК України, ст ст.12, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», -
п о с т а н о в и в :
Подання в.о. головного лікаря КЛПЗ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» про припинення застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем проживання відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кремінна Луганської області, - задовольнити.
Припинити амбулаторну примусову психіатричну допомогу за місцем проживання відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кремінна Луганської області.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя