Справа № 129/2840/17
Провадження по справі № 1-кп/129/125/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" січня 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальну справу № 0000131 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієва Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, станом на 28.09.2017 мав на утриманні неповнолітню дитину (сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , відповідно до ст. 89 КК України несудимого, -

в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

Установив:
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_2 на посаді навідника ПКВТ, в порушення ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу на 08 год. 30 хв. 13.07.2017 року до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , а саме не повернувся із лікування та стаціонарного обстеження, яке останньому проводилось у Головному військовому клінічному шпиталі ( АДРЕСА_3 ), та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 до 09:00 год. 28.09.2017 р. - часу добровільногоприбуття до військової прокуратури.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_2 солдатом на посаді навідника ПКВТ без дозволу командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу на 08 год. 30 хв. 13.07.2017 року до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , а саме не повернувся із лікування та стаціонарного обстеження, яке останньому проводилось у Головному військовому клінічному шпиталі ( АДРЕСА_3 ), та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 до 28.09.2017 р. - часу добровільного прибуття до військової прокуратури.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами враховує його щире каяття, його активне сприяння у розкритті злочину, відсутність судимості, позитивні характеристики, наявність на його утриманні на час скоєння злочину неповнолітньої дитини.

За таких обставин навіть попри номінальну тяжкість скоєного стосовно ст. 12 КК України - суд визнає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.

Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України, суд,

Присудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк - три роки.

Відповідно до ст.75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити, якщо в період іспитового строку два роки він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.

Згідно з п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Суддя: