Ухвала

Іменем України
02 лютого 2018 р.

м. Київ
справа № 678/233/17
провадження № 51-2586ск18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 11 грудня 2017 року в межах кримінального провадження № 0000028 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гуляй Городок, Снігурівського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу за вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 02 лютого 2010 року за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, з конфіскацією майна, яке є його власністю. Звільненого 06 травня 2016 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.
Суть питання
Вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 серпня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_4 зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 23 січня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за те, що він 23 січня 2017 року, приблизно о 08.00 год, діючи повторно, через незамкнені двері, проник в приміщення житлового будинку розташованого по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належні ОСОБА_6 гроші в сумі 45 000 грн та 2 900 доларів США, а всього на загальну суму 125 002,1 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 11 грудня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого, просить змінити постановлені у кримінальному провадженні судові рішення щодо ОСОБА_4 , та пом`якшити останньому покарання.
В обґрунтування своїх вимог захисник ОСОБА_5 вказує, що на його думку вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 є необґрунтованим через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого в наслідок суворості. Захисник зазначає, що при призначенні засудженому покарання, судом не повною мірою враховано, що ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро покаявся, попросив вибачення у потерпілого, готовий нести відповідальність, а також те, що матеріальна шкода фактично була відшкодована, засуджений має бажання змінитися, та під час перебування останнього під вартою його фактична дружина народила дитину. Крім того, захисник вказує, що апеляційний суд доводи його апеляційної скарги відхилив не взявши до уваги низку обставин, що пом`якшуючих покарання ОСОБА_4 .
Встановлені обставини та мотиви Суду
Доведеності винуватості засудженого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, кримінально-правової оцінки його дій за ч. 3 ст. 185 КК відповідно до вимог ст. 433 КПК Суд не перевіряв, оскільки законність та обґрунтованість судових рішень в цій частині не оскаржуються.
Відповідно до ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з долучених до касаційної скарги судових рішень, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_4 , згідно з указаною нормою закону врахував: характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу засудженого (раніше судимий, через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, вчинив новий злочин, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації не проживає, за місцем проживання скарг не надходило, суспільний порядок не порушував, на адміністративних комісіях не розглядався, за місцем відбуття покарання в цілому характеризується позитивно), пом`якшуючі покарання обставини (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини), та обставини, що його обтяжують (рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку). Крім того, врахував суд й конкретні обставини вчинення злочину (очікування засудженим близько 2 годин, поки потерпілий вийде з будинку) та те, що засуджений попросив вибачення у потерпілого.
Частиною 2 ст. 50 КК, закріплено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання, воно повинно ґрунтуватися, зокрема на принципах індивідуалізації та справедливості.
Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
З врахуванням наведеного, суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання встановлених Кримінальним кодексом України і дійшов правильного висновку про призначення ОСОБА_4 покарання, в межах санкції статті за якою його засуджено. Своє рішення місцевий суд належним чином мотивував.
З огляду на викладене, Суд вважає, що висновок суду першої інстанції в частині визначення виду і розміру призначеного засудженому ОСОБА_4 покарання відповідає принципам індивідуалізації та справедливості. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим в наслідок суворості, Суд не вбачає.
Доводи захисника про те, що, апеляційний суд не взяв до уваги низку обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , Верховний Суд також вважає необґрунтованими.
Зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії ухвали апеляційного суду, вбачається, що, не погоджуючись із вироком місцевого суду, захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій наводив доводи про невідповідність призначеного ОСОБА_4 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок суворості. Вказані доводи за змістом та суттю є аналогічними доводам, викладеним ним в касаційній скарзі.
Під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку, цей суд ретельно перевірив усі посилання й доводи, викладені захисником у згаданій апеляційній скарзі, й не встановивши підстав для пом`якшення ОСОБА_4 покарання, вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши аргументи та підстави для прийняття такого рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, вмотивованість висновків цих судів з питання призначення ОСОБА_4 покарання та справедливості обраного йому заходу примусу, захисник у касаційній скарзі не навів.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, Суд, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3