г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3249/17
Номер провадження 1-м/213/1/17
У Х В А Л А
Іменем України
19 грудня 2017 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства Юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянин України, одруженого, непрацюючого, освіта професійно-технічна, місце реєстрації на території України: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Московського обласного суду Російської Федерації від 05.07.2006 року,
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання Міністерства Юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України. Клопотання мотивоване тим, що 03.11.2017 року наказом Міністерства юстиції України №3424/5 прийнято рішення про прийняття в Україну на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 28.07.2017 року №06-91663/17 громадянина України ОСОБА_4 , засудженого вироком російського суду.
В судове засідання представник Міністерства юстиції України не зявився, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, просив здійснювати розгляд клопотання без його участі.
В судовому засіданні прокурор вважав за можливе клопотання Міністерства юстиції України задовольнити, привести вирок суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 засудженим за п.п. 4,12 ч.2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 15, п.1,9 ч.2 ст 115 КК України до 10 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.1,2 КК України, остаточно призначити покарання 15 років позбавлення волі.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання Міністерства юстиції України та матеріали, долучені до нього, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства Юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції.Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.
Згідно інформації, наданої Державною міграційною службою України, ОСОБА_4 є громадянином України та станом на 04.04.2016 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38).
Відповідно до ч. 3 ст. 603 КПК України,при розгляді клопотання суд не перевіряє фактичні обставини справи, встановлені вироком іноземної держави та не вирішує питання про винуватість особи.
Згідно вироку Московського обласного суду Російської Федерації від 05.07.2006 року, ОСОБА_4 засуджений за ст.. 105 ч.2 п.п. «ж,д», ч.3 ст. 30 п.п. «а,к», ч.2 ст. 105 КК Російської Федерації. Вказаним вироком дії ОСОБА_4 кваліфіковані як: за ст.. 105 ч.2 п.п. «ж,д» КК Російської Федерації за ознаками: вбивство, тобто умисне спричинення смерті потерпілому, групою осіб, з особливою жорстокістю; за ч.3 ст. 30 п.п. «а,к», ч.2 ст. 105 КК Російської Федерації, замах на вбивство потерпілого, тобто умисні дії, безпосередньо спрямовані на спричинення смерті двом особам, з метою приховати раніше вчинений злочин, однак довести до кінця свій злочинний умисел не зміг з причин, не залежних від нього обставин. Та йому призначене остаточне покарання у виді 18 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму (а.с.6-21). Вирок набрав законної сили 18.10.2006р. (а.с.22).
Відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, вбивство, тобто умисне спричинення смерті потерпілому, групою осіб, з особливою жорстокістю є караним діянням та за нього передбачена відповідальність за п.п. 4,12 ч.2 ст. 115 КК України.
Відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, замах на вбивство потерпілого, тобто умисні дії, безпосередньо спрямовані на спричинення смерті двом особам, з метою приховати раніше вчинений злочин, однак довести до кінця свій злочинний умисел не зміг з причин, не залежних від нього обставин є караним діянням та за нього передбачена відповідальність за ч.1 ст. 15, п.1,9 ч.2 ст 115 КК України
Згідно ч.4 ст.610 КПК України,при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Пунктом b) ч.1 статті9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року визначено, що компетентна влада держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави, замінюючи міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин.
За вчинення злочину, передбаченого п.п. 4,12 ч.2 ст. 115 КК України та за ч.1 ст. 15, п.1,9 ч.2 ст 115 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку передбаченому п.6 ч.2 даної статті.
Разом з тим, до засудженого не може бути застосоване покарання у вигляді довічного позбавлення волі та додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки за вироком іноземної держави таке покарання йому не призначалося, а при приведенні вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України покарання не може посилюватися.
Крім того, відповідно до ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Таким чином за ч.1 ст. 15, п.1,9 ч.2 ст 115 КК України, з урахуванням вимог ч.3 ст. 68 КК України, максимальне покарання може бути 10 років позбавлення волі. Тобто покарання за даною статтею призначене іноземним судом не відповідає покаранню, що може бути призначене за законодавством України.
Згідно довідки про відбуту та не відбуту частини покарання, та характеристики на засудженого, вирок відносно нього набрав законної сили 18.10.2006 року, початком строку відбування покарання є 26.09.2005 року. Станом на 23.05.2017 року ОСОБА_4 відбув покарання 11 років 07 місяців 27 днів, невідбутий строк покарання - 06 років 04 місяців 03 днів, додаткові покарання не призначались,амністія не застосовувалась (а.с.30,31,32).
Наказом Міністерства юстиції України №3424/5 від 03.11.2017 року надано згоду на передачу ОСОБА_4 для відбування покарання на території України.
Згідно довідки про відшкодування шкоди, спричиненої злочином, станом на 23.05.2017р.: моральна шкода в розмірі 50000 руб. на користь ОСОБА_5 , погашено 43905 руб 34 коп.; процесуальні витрати в дохід держави 14300 руб, 2422 руб., не погашено; моральна шкода в розмірі 50000 руб на користь ОСОБА_6 , погашена повністю (а.с.28-29).
Враховуючи, що засуджений ОСОБА_4 є громадянином України (а.с.38), просив направити його відбувати покарання в Україну (а.с.23,24), погодився погасити позовну заборгованість (а.с.25), вирок Російської Федерації, яким він засуджений, набрав законної сили, строк покарання, який має відбувати засуджений більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання за кримінальне правопорушення, яке згідно із законодавством України є злочином, суд вбачає підстави для приведення вироку у відповідність із законодавством України.
Також слід застосувати ст.. 70 ч.1,2 КК України, призначивши покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш тяжким покаранням менш тяжкого, та визначивши остаточно 15 років позбавлення волі, оскільки відповідно до ст.. 63 КК України покарання у виді позбавлення волі встановлюється на строк до 15 років. Тобто остаточне покарання призначене іноземним судом не відповідає покаранню, що може бути призначене за законодавством України. Призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом складання покарань або часткового складання покарань не може бути застосовано, оскільки, одне з покарань є максимальним, а саме 15 років позбавлення волі.
Крім того, визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.
Як вбачається з матеріалів справи, вирок відносно ОСОБА_4 , в частині цивільного позову та судових витрат не виконаний в повному обсязі.
Підстав для відмови в задоволенні клопотання, визначеного ст.396 ЦПК України суд не вбачає.
Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют на 19.12.2017 року 10 російських рублів дорівнює 4,7490 грн., отже:
50000 руб стягнутих на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди складає 23745 грн. Суд враховує, що дана сума відшкодована частково, та підлягає виконанню в частині 6094,66 руб, що складає 2894,35грн.
14300 руб та 2422 руб процесуальних витрат стягнутих з ОСОБА_4 в дохід держави складає 6791,07 грн та 1150,21 грн відповідно, що не відшкодовані та підлягають виконанню.
50000 руб стягнутих з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди складає 23745 грн. Суд враховує, що дана сума відшкодована повністю, та не підлягає виконанню.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 9 - 12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст. ст. 372, 603 - 614 КПК України, ст..ст 395,396 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_4 задовольнити.
Вирок Московського обласного суду Російської Федерації від 05.07.2006 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст.. 105 ч.2 п.п. «ж,д», ч.3 ст. 30 п.п. «а,к», ч.2 ст. 105 КК Російської Федерації, привести у відповідність із законодавством України.
Визначити, що статті закону Російської Федерації, за якими ОСОБА_4 засуджений вироком Московського обласного суду Російської Федерації від 05.07.2006 року відповідають п.п. 4,12 ч.2 ст. 115 КК України, ч.1 ст. 15, п.1,9 ч.2 ст 115 КК України, та ч.1,2 ст.70 КК України.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за п.п. 4,12 ч.2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч.1 ст. 15, п.1,9 ч.2 ст 115 КК України до 10 років позбавлення волі без конфіскації майна. Вважати, що відповідно до ч.1,2 ст 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш тяжким покаранням менш тяжкого, ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обраховувати з 26.09.2005 року.
Вирок Московського обласного суду Російської Федерації від 05.07.2006 року підлягає виконанню в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 2894,35грн., та в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь держави процесуальних витрат в сумах 6791,07 грн та 1150,21 грн.
Копію ухвали суду вручити прокурору та направити до Міністерства юстиції України для подальшого інформування держави винесення вироку та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні для організації та фактичного виконання судового рішення.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів до Апеляційного суду Дніпропетровської області.
Суддя ОСОБА_1