Справа № 442/6825/14-к
Провадження № 1-кп/442/451/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , представника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001607 від 15.07.2014 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , угорця, громадянина України, уродженця м. Дрогобич Львівської області, одруженого, з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -
в с т а н о в и в :
07.11.2017 року до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, після скасування апеляційним судом Львівської області ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.07.2017 року, надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні, затверджений прокурором Дрогобицької міжрайонної прокуратури ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Ухвалою судді від 09.11.2017 року обвинувальний акт призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Згідно даного обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 14 липня 2014 року, близько 13 год. 00 хв., перебуваючи поблизу будинку 15, що по вул. Стуса в м. Дрогобичі, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно розпочав конфлікт з майстром Дрогобицького РЕМ ПАТ «Львівобленерго» ОСОБА_6 , образливо чіплявся до нього та виражався в його адресу нецензурними словами. На зауваження ОСОБА_6 та інших працівників Дрогобицького РЕМ ПАТ «Львівобленерго» припинити протиправні дії, ОСОБА_4 не реагував. Продовжуючи свої хуліганські дії, останній наніс один удар своєю головою в ніс ОСОБА_6 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді чотирьох синців, що розташувались на чолі ближче до перенісся в ділянці спинки носа та нижніх повік обох очей й забійної рани спинки носа, ближче до перенісся, а також перелому носа в боковій частині зліва з незначним зміщенням, за даними рентгенограми, які згідно висновку експерта № 453 від 22.07.2014 року відносяться до легкого ступеня тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.
Вчинені ОСОБА_4 хуліганські дії супроводжувались особливою зухвалістю, відзначались особливою нахабністю і грубістю. Внаслідок цих протиправних дій було порушено роботу бригади Дрогобицького РЕМ ПАТ «Львівобленерго», а саме ЕД-4 ПЛ за нарядом-допуском № 1003 по чистці траси ПЛ-0,4 кВ Л-1 вул. Стуса від ТП-11 м. Дрогобич та умисно спричинено майстру Дрогобицького РЕМ ПАТ «Львівобленерго» ОСОБА_6 легкого ступеня тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК України - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_5 заявили клопотання про закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, і звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки з часу вчинення інкримінованого йому злочину минуло три роки. Вказали, що таке закриття є обов`язком суду. Зазначили, що підстав для зупинення чи переривання строків давності у даному кримінальному провадженні немає.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечив, вважає таке підставним, так як трирічний строк, протягом якого особу може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, який інкримінується ОСОБА_4 минув, перебіг давності за обставин, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався. Просить клопотання задоволити.
Потерпілий ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 заперечили щодо задоволення клопотання з тих підстав, що таке клопотання є передчасним, позаяк обвинувачений не визнає своєї вини, ухилявся від судового розгляду, позаяк брав на добровільних засадах участь в АТО.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення даного клопотання з огляду на наступне.
За змістом ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Так, в підготовчому судовому засіданні обвинувачений та його захисник заявили клопотання про закриття судом кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності.
Таке звільнення згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України здійснюється у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність, а клопотання про його застосування, заявлене стороною під час судового провадження у справі, що надійшла до суду з обвинувальним актом, відповідно до ч. 4 ст. 286 цього Кодексу підлягає негайному розгляду.
Однією з підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є закінчення установлених ст. 49 КК України строків давності, що ґрунтується на презумпції втрати особою суспільної небезпеки і, відповідно, на недоцільності застосування щодо неї заходів кримінально-правової репресії.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке було вчинено 14 липня 2014 року.
За вчинення злочину, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 296 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Отже, згідно вимог ст. 12 КК України даний злочин є злочином невеликої тяжкості за яким передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яким передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадків застосування давності, передбачених ч. ч. 4, 5 ст. 49 КК України.
Крім цього, в силу ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, суд має перевірити, чи не зупинявся або переривався перебіг давності.
Частинами 2 та 3 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилась від досудового слідства або суду, а також перебіг давності переривається, якщо до закінчення вказаних у ч. 1 та ч. 2 цієї статті строків, особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Таким чином строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за даним злочином закінчився 14 липня 2017 року. Підстав для зупинення чи переривання давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, судом не встановлено і таких з матеріалів кримінальної справи не вбачається.

За таких обставин у силу імперативних приписів ч. 1 ст. 44, ч. 1 ст. 49 КК України, а також положень ч. 3 ст. 285 КПК України застосування давності є не правом, а обов`язком суду.
У розумінні ч. 2 ст. 49 КК України давність є персоніфікованою, тому її перебіг може зупинятися лише щодо конкретного підозрюваного чи обвинуваченого.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 19 березня 2015 року № 5-1кс15, оскільки кримінальний процесуальний закон не покладає на винного обов`язку самовикриття, як ухилення від суду та слідства можуть розцінюватися дії лише особи, котра приховує від правоохоронних органів місце свого перебування, будучи достеменно обізнаною про здійснення щодо неї процедури кримінального переслідування.
Не може визнаватися такою, що ухиляється від слідства або суду, особа, яка вчинила злочин і переховується після цього, однак ще не встановлена правоохоронними органами як причетна до вказаного діяння.
Таким чином, при з`ясуванні того, які дії мають правове значення для висновку про ухилення від слідства або суду, треба враховувати факт вчинення особою злочину та її кримінально-процесуальний статус на час приховування місця свого перебування. Особа має бути в установленому законом порядку визнана підозрюваною чи обвинуваченою, оскільки лише зазначене процесуальне становище породжує її обов`язок з`являтися за викликом до правозастосовних органів і перебувати в межах їх досяжності.
Якщо ж особа уникає зустрічі з компетентними органами до початку офіційної процедури її кримінального переслідування, про ухилення від слідства як про юридичний факт говорити не можна.
Матеріали кримінального провадження не містять даних про переховування ОСОБА_4 від правоохоронних органів після повідомлення йому в установленому законом порядку про підозру чи набуття ним процесуального статусу обвинуваченого.
Не можуть вважатись обґрунтованими посилання потерпілого як на підставу для зупинення відповідного строку на ухилення ОСОБА_4 від суду та слідства у зв`язку із участю в АТО, позаяк згідно довідки Дрогобицько-Бориславського ОРВК від 19.07.2016 року за №4/561, ОСОБА_4 був призваний зазначеним ОВК для служби у ЗС, яку проходив у період з 29.04.2015 року по 08.07.2016 року (а.с. 113), про що повідомляв суд.
Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи потерпілого про неможливість закриття даного кримінального провадження у зв`язку з тим, що обвинувачений не визнає своєї вини у вчиненні злочину, оскільки, як зазначено вище, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язком суду.
Обвинуваченому судом роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, яке відносяться до категорії невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, з моменту вчинення ним кримінального правопорушення минуло більше трьох років, перебіг строків давності не зупинявся та не переривався, оскільки ОСОБА_4 від досудового слідства і суду не ухилявся, окрім того, обвинувачений раніше не судимий і з часу вчинення інкримінованого йому злочину інших злочинів не вчинив, що стверджується матеріалами кримінального провадження № 0001607 від 15.07.2014 року, тому суд вважає за можливе, у відповідності до ч. 1 п. 2 ст. 49 КК України, звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.
Згідно роз`яснень, викладених в Пленумі Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31 березня 1989 року, у разі закриття справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Отже, цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної злочином слід залишити без розгляду, оскільки відповідно до ст. 129 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи постановлення виправдувального вироку у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення. При цьому, ОСОБА_6 слід роз`яснити право звернутися із таким позовом в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 7, 284, 314, 372 КПК України, на підставі ст. ст. 12, 49 КК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001607 від 15.07.2014 року, відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 296 КК України закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу право звернутися із таким позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області, шляхом її подання через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1