УХВАЛА
14 лютого 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобринець Кіровградської області,
громадянина України, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить змінити вирок суду, призначивши йому більш м`яке покарання.
Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11 грудня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначене покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

В доводах апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 , не оскаржуючи фактичних обставин злочину, вважає, що судом першої інстанції призначене занадто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
Апелянт звертає увагу на те, що в результаті вчинення ним злочину нікому не було завдано моральної та матеріальної шкоди, що свідчить про те, що він не є небезпечним для суспільства.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 серпня 2017 року в 17 год. 25 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в ТЦ «Метро», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Сабурова, буд. 2-а, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з торгових полиць товар вартістю 1832 грн. 50 коп. та поклав його до сумки, яку мав при собі.
В подальшому, виконавши всі дії, які ОСОБА_5 вважав необхідними для викрадення чужого майна, не розрахувавшись за товар, вийшов з магазину, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений працівником охорони магазину.Внаслідок вчинення злочину, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_5 міг спричинити ТЦ «Метро» майнову шкоду на загальну суму 1832 грн. 50 коп.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину.
На підставі цього суд дійшов висновку про можливе виправлення ОСОБА_5 лише в умовах ізоляції від суспільства. З таким висновком погоджується колегія суддів.

Колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид, розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений визнав свою вину в повному обсязі, розповів за яких обставин ним був вчинений злочин та зобов`язувався в подальшому такого не вчиняти.
Ця обставина свідчить про щире каяття обвинуваченого, а тому суд першої інстанції правильно визнав її, як таку, що пом`якшує покарання.
Також суд правильно визнав обставиною, яка обтяжує покарання рецидив злочину, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий за злочини як проти власності, так і проти правосуддя.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання не в повній мірі враховані обставини, що пом`якшують покарання, є необґрунтованими, оскільки визнання обвинуваченим своєї вини та його щире каяття у вчиненому були враховані судом при призначенні йому покарання.
Щодо доводів апелянта про те, що судом не взято до уваги як обставину, що пом`якшує покарання відшкодування ним завданої шкоди потерпілому в повному обсязі, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання фактично врахував і цю обставину.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 185 КК України за крадіжку, вчинену повторно передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той же строк.
Призначивши ОСОБА_5 покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив злочин, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення, суд призначив йому вид покарання позбавлення волі на строк в межах ближче до мінімального, передбаченого санкцією ст. 185 ч. 2 КК України.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання є справедливим та достатнім, а вирок суду законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 11 грудня 2017 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3