Провадження № 11-сс/782/320/17
іменем України
13 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6
на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_7 від 23.11.2017 року, якою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Селенгінськ Кабанського району Бурятія РФ, громадянину України, з вищою освітою, не працюючому, одруженому, раніше не судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.3, 27 ч.5 - 115 ч.2 п.4 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів,
В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до клопотання, 30 жовтня 2016 року, приблизно о 23 годині 55 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, рухався за кермом автомобіля «Мazda Мillenia» н/з Російської Федерації - НОМЕР_1 , по мосту через р.Красна, поблизу вул.Красна смт.Красноріченське Кремінського району Луганської області, у напрямку вул.Центральна смт.Красноріченське спільно з ОСОБА_9 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні автомобіля, а також ОСОБА_10 , який знаходився на задньому сидінні.
В зазначеному місці, а саме в районі мосту через р.Красна, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 помітили як по правому узбіччю проїжджої частини, в зустрічному до них напрямку, йшов ОСОБА_11 .
В цей час ОСОБА_9 сказав ОСОБА_8 щоб той зупинив автомобіль. Зупинивши автомобіль на проїжджій частині поблизу ОСОБА_11 , ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 направилися до ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_9 , почав хаотично наносити ОСОБА_11 удари руками та ногами по різним частинам голови та тулуба, внаслідок чого останній впав на землю. При цьому ОСОБА_8 , підійшовши до потерпілого, завдав йому не менше трьох ударів правою ногою по тулубу, а ОСОБА_9 продовжував наносити ногами удари ОСОБА_11 по голові та тулубу, завдавши не менше десяти ударів.
Присутній в цей час в салоні автомобіля ОСОБА_10 , помітивши, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завдали ОСОБА_11 тілесних ушкоджень та останній знаходиться на землі без свідомості, взяв наявну в салоні автомобіля пластикову пляшку з пивом об`ємом 2 л, вміст якої почав виливати на обличчя та голову ОСОБА_11 , з метою приведення його до тями. Коли останній прийшов до свідомості, присутні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 сіли в автомобіль «Мazda Мillenia» та почали рухатися у напрямку вул.Центральної смт.Красноріченське, залишивши ОСОБА_11 на узбіччі.
Проїхавши близько 150 м, ОСОБА_9 сказав ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_11 є нібито сепаратистом та прихильником так званого незаконного збройного формування «ЛНР». Почувши це ОСОБА_8 зупинив автомобіль та різко змінив напрямок його руху, рухаючись назад в напрямку ОСОБА_11 .
Повернувшись на автомобілі до місця перебування ОСОБА_11 , ОСОБА_8 зупинив автомобіль. ОСОБА_9 вийшовши з автомобіля, маючи на меті продемонструвати свою уявну перевагу над ОСОБА_11 , принизити його особисту честь і гідність та спричинити фізичний біль та маючи умисел, спрямований на подавлення волі ОСОБА_11 до спротиву, з метою незаконного позбавлення волі останнього, почав наносити ОСОБА_11 тілесні ушкодження по різним частинам тіла руками та ногами, завдавши йому не менше десяти ударів, від яких ОСОБА_11 впав на асфальтовану ділянку узбіччя.
Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжили вчиняти дії, направлені на незаконне позбавлення волі ОСОБА_11 , а саме, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_13 відкрив багажник свого автомобіля «Мazda Мillenia» та, діючи проти волі ОСОБА_11 , разом з ОСОБА_9 підняли ОСОБА_11 , який лежав на асфальтованій ділянці узбіччя та помістили його до багажного відділення автомобіля, подавляючи його волю до спротиву, нехтуючи його бажанням залишити вказане місце та отримати свободу і медичну допомогу, якої він потребував, позбавили ОСОБА_11 можливості самостійно пересуватися та мати змогу вільно залишити місце.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сіли до салону автомобіля, при цьому сказали ОСОБА_10 також сісти до салону автомобіля та продовжили рух у напрямку вул.Центральна смт.Красноріченське. ОСОБА_12 , проїхавши приблизно 500 метрів в салоні автомобіля з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в багажному відділенні якого перебував ОСОБА_11 , розуміючи, що їх дії є незаконними, попросив зупинити автомобіль та, вийшовши з нього, попрямував додому.
В свою чергу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на незаконне позбавлення волі ОСОБА_11 , попрямували на автомобілі по вул.Центральна, де на перехресті вищевказаної вулиці та вул.Набережної смт.Красноріченське зустріли ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . В подальшому ОСОБА_9 вийшов з автомобіля та витяг з багажника ОСОБА_11 , поклавши його на узбіччя автомобільної дороги по вул.Набережній та почав наносити йому удари ногами по голові та тулубу, тим самим завдаючи фізичних страждань та болю. Припинивши спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 сіли до салону автомобіля та поїхали додому до останнього, за адресою: смт.Краноріченське, пров.Свердлова, 3, де у приміщенні літньої кухні почали розпивати спиртні напої.
Приблизно о 01 годині 31.10.2016 року, під час розпитгя спиртних напоїв та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повернутися на вул.Набережну смт.Красноріченське та пересвідчитися у стані ОСОБА_11 від завданих йому тілесних ушкоджень.
Прослідувавши на вул.Набережну та пересвідчившись, що ОСОБА_11 ще подає ознаки життя та лежить на землі, у ОСОБА_9 виник умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , тому діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх правові наслідки, він почав наносити удари ногами по голові та тулубу потерпілого.
В подальшому ОСОБА_8 почувши від ОСОБА_9 , що ОСОБА_11 необхідно вивезти за межі населеного пункту до лісу, з метою його умисного вбивства, усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_9 , направлених на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 та їх правові наслідки, шляхом надання свого автомобіля як засобу для перевезення ОСОБА_11 з метою його умисного вбивства, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 помістили ОСОБА_11 до багажного відділення автомобіля, тим самим подавляючи його волю до спротиву, нехтуючи його бажанням залишити вказане місце та отримати свободу і медичну допомогу, якої він потребував, позбавили ОСОБА_11 можливості самостійно пересуватися та мати змогу вільно залишити місце.
Далі ОСОБА_8 , перебуваючи за кермом свого автомобіля, відповідно до вказівок ОСОБА_9 , поїхав до місця тимчасового мешкання останнього - на АДРЕСА_2 , де ОСОБА_9 , з метою доведення свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство та подальшого його приховування, взяв лопату з якою сів до салону автомобіля та сказав ОСОБА_8 аби той їхав далі від його будинку до лісу.
ОСОБА_8 , розуміючи протиправний характер дій ОСОБА_9 , направлених на умисне вбивство ОСОБА_11 , почав їхати на своєму автомобілі в напрямку лісу, як йому наказав ОСОБА_9 , тим самим використовуючи багажне відділення свого автомобіля як засіб для перевезення ОСОБА_11 з метою вчинення умисного вбивства останнього.
Прослідувавши в виділ № НОМЕР_2 кварталу №7 Житлівського лісництва ДП «Кремінське ЛМГ» на відстань біля 5 км від вул.Красноріцької смт.Красноріченське Кремінського району Луганської області, приблизно о 02 годині ОСОБА_8 зупинив свій автомобіль, після чого разом з ОСОБА_9 вийшли з салону та, відкривши багажне відділення, дістали з нього ОСОБА_11 , який знаходився в свідомості. Побачивши, що ОСОБА_11 виявляє ознаки життя, реалізуючи протиправний намір на умисне позбавлення життя людини, ОСОБА_9 почав наносити численні удари ногами по тулубу та голові ОСОБА_11 , при цьому ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 спостерігали за подіями які відбувалися, перебуваючи на відстані не більше 5 м.
З метою приховування вчиненого злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_15 за вказівкою останнього, у вищезазначеному місці, за допомогою лопати, яку ОСОБА_9 взяв заздалегідь з метою приховування слідів злочину, викопали в ґрунті яму, розміри якої дозволяли розмістити в ній тіло ОСОБА_11 .
Доводячи до завершення свої злочинні дії, спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_11 , тобто настання тяжких наслідків після незаконного позбавленні його волі, ОСОБА_9 , утримуючи лопату за дерев`яний держак, усвідомлюючи, що завдає потерпілому особливі страждання шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, діючи з особливою жорстокістю, наніс металевою частиною лопати не менше п`яти ударів по голові ОСОБА_11 до моменту, доки лопата не зламалась та останній не перестав подавати ознаки життя.
В подальшому, з метою приховування слідів злочину, ОСОБА_9 помістив труп ОСОБА_11 до підготованої зазделегідь ями, після чого ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_9 , почали засипати труп ОСОБА_11 піщаним грунтом та закладати яму гілками, зламаними з дерев у цьому ж місці. Після приховування трупу потерпілого, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 сіли в автомобіль та зникли з місця вчинення кримінального правопорушення. В подальшому, впродовж ночі, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , діючи з метою остаточного приховування слідів злочину, поїхали до р.Красної в районі мосту через неї у смт.Красноріченське, де водою вимили салон та багажне відділення автомобіля «Мazda Мillenia».
11.03.2017 року, приблизно о 12 годині, у лісному масиві Житлівського лісництва ДП «Кремінське ЛМГ», у ґрунті, на відстані біля 5 км від вул.Красноріцької смт.Красноріченське виявлено труп ОСОБА_11 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 від 29.05.2017 року №45, смерть останнього настала в результаті черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась численними переломами кісток склепіння і основи черепа справа. Встановлено ушкодження у вигляді чотирьох забитих ран потиличної області голови зліва, перелом кісток склепіння і основи черепа справа, крововилив в скроневий м`яз справа, перелом скроневого відростка правої виличної кістки, які є прижиттєвими та утворилися в результаті неодноразового впливу зі значною силою тупого твердого предмету, який має виражене ребро, в склад якого входять іони заліза. Стосовно до живої особи є ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, і вони безпосередньо перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
В ухвалі зазначено, що наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.3, 27 ч.5 - 115 ч.2 п.4 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
В ході судового розгляду доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:
переховуватися від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить вагомість доказів про вчинення ОСОБА_8 злочинів, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, санкція одного з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, наявність у матеріалах справи відомостей про неодноразовий перетин ним державного кордону у бік РФ, де у нього міцні соціальні зв`язки, що підтверджується відповідною довідкою;
можливості знищити, приховати або спотворити будь-яку з речей або документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. В підозрюваного ОСОБА_8 вже були спроби знищити та приховати предмети, які мають доказове значення, а також спроби незаконного впливати на свідків, що підтверджується протоколами допитів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_14 . Крім цього, згідно інформації органу досудового розслідування не встановлено місцезнаходження автомобіля, який належить ОСОБА_8 , у багажнику якого перевозилося тіло ОСОБА_11 .
Обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , при цьому, відповідно до вимог ч.1 ст.178 КПК України, слідчий суддя також врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання у разі визнання його винуватим у інкримінованих злочинах.
З посиланням на ч.4 ст.183 КПК України, слідчим суддею не визначено розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчинені злочину, пов`язаного із загибелю людини.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.
Вважає, що слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про наявність обґрунтованої підозри в скоєнні ОСОБА_8 тяжкого та особливо тяжкого злочинів; ризиків, передбачених ст.177 КПК України; неможливості обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.
Слідчий та прокурор перерахували в клопотанні всі докази, наявні в справі, але жоден з них не свідчить про співучасть ОСОБА_8 в вбивстві у якості пособника.
Обгрунтованість повідомлення про підозру складається не тільки в наявності доказів вчинення особою того чи іншого правопорушення, а і правильній кваліфікації його дій.
В повідомленні про підозру ОСОБА_8 не зазначено, яким чином він брав участь у вбивстві ОСОБА_11 та чи обіцяв заздалегідь ОСОБА_9 сприяти приховуванню вбивства.
Крім того, з повідомлення про підозру слідує, що дії ОСОБА_8 , після скоєного ОСОБА_9 вбивства, нічим не відрізняються від дій інших учасників події, а саме: ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , але дії останніх кваліфікованні за іншою нормою кримінального закону, як приховування злочину.
Вважає помилковим висновок слідчого судді про обгрунтованність повідомлення про підозру ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ст.146 ч.3 КК України.
Відповідно до зазначеної правової норми, незаконне позбавлення волі людини, що спричинило тяжкі наслідки, має місце тоді, коли в результаті позбавлення волі настала смерть потерпілого, його самогубство або заподіяння йому тяжких тілесних пошкоджень. Між позбавленням волі та смертю потерпілого ОСОБА_11 повинен бути прямий причинний зв`язок, який в даному конкретному випадку відсутній, а тому дії ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.146 КК Украіни.
Слідчому судді не надано доказів, що ОСОБА_8 має намір впливати на свідків та потерпілих.
Підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що він зустрічався з іншими учасниками злочину, обговорювали вказані події та домовилися давати правдиві покази по справі.
Зазначає, що покази інших підозрюваних нічим не відрізняються від показань ОСОБА_8 .
Доводи прокурора та слідчого, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є надуманими.
В ході судового розгляду встановлено, що після 31.10.2017 року ОСОБА_8 5 разів перетинав держаний кордон Украіни і РФ та повертався в с.Міловатка Сватівського району.
Протягом листопада місяця поточного року підозрюваний кілька разів приїжджав за викликом слідчого і брав участь в слідчих діях, що також свідчить про відсутність у ОСОБА_8 намірів переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Наявність родичів за кордоном також не може служити підставою вважати, що ОСОБА_8 може переховуватись в РФ.
ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, одружений, проживає в с.Міловатка, повернувся в Україну на постійне місце проживання, а тому немає необхідності застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення органами досудового розслідування обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 спільно з іншими учасниками кримінального правопорушення відмивали багажник автомобіля від слідів злочину, однак дії, які передбачені вказаним ризиком, можуть мати місце лише в майбутньому.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження і доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити ухвалу без змін;
2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Колегія суддів вважає, що викладені в ухвалі докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст.27 ч.5 - 115 ч.2 п.4 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України належить до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. Вказані докази підтверджують, що почувши від ОСОБА_9 , що ОСОБА_11 необхідно вивезти за межі населеного пункту до лісу з метою його умисного вбивства, ОСОБА_16 надав свій автомобіль, як засіб для перевезення потерпілого з метою його умисного вбивства, та знаходячись за кермом автомобіля виконував вказівки ОСОБА_9 по перевезенню ОСОБА_11 в багажному відділенню до місця скоєння умисного вбивства.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги, що в повідомленні про підозру не зазначено, яким чином ОСОБА_8 брав участь у вбивстві ОСОБА_11 в якості пособника, та його дії нічим не відрізняються від дій ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , є безпідставними.
Разом з тим, в повідомленні ОСОБА_8 про підозру від 22.11.2017 року та в клопотанні старшого слідчого в ОВС-криміналіста СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_17 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викладені фактичні обставини та не долучені докази, які підтверджують, що в результаті незаконного позбавлення волі, ОСОБА_11 були спричинені тяжкі наслідки.
Таким чином, слідчий суддя дійшов до помилкового висновку про обґрунтованість підозри за ч.3 ст.146 КК України, а саме наявності кваліфікуючої ознаки «спричинення тяжких наслідків».
На наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду і незаконно впливати на свідків, свідчать тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється, наявність у матеріалах справи відомостей про неодноразовий перетин ОСОБА_8 державного кордону у бік РФ, покази свідка ОСОБА_14 , що по дорозі з місця вчинення умисного вбивства, ОСОБА_8 погрожував фізичною розправою йому та ОСОБА_15 , щоб не розповідали про те, що сталося.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України ризик, а саме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, належними доказами не підтверджений.
З посиланням на п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя обгрунтовно не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчинені злочину, який спричинив загибель людини.
З урахуванням викладеного, на підставі ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів вважає необхідним скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС-криміналіста СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_17 задовольнити частково, обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання встановленим ризикам.
Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Скасувати ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_7 від 23.11.2017 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС-криміналіста СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_17 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Строк тримання під вартою обчислювати з 23 листопада 2017 року.
Строк дії ухвали по 21 січня 2018 року включно.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді: