АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-83/2011 Номер провадження 11-кп/786/550/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

та захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 09 січня 2018 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.01.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зняття судимості за вироком Київського районного суду м. Полтави від 19.01.2011 року, яким вона визнана винуватою та засуджена за вчинення злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст. 185, ч.ч.1,2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України та на підставі ст.ст. 70.71 КК України за сукупністю вироків визначено остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців без конфіскації майна, 04.09.2013 року умовно-достроково звільнена з невідбутим терміном покарання 10 місяців 19 днів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання ОСОБА_8 про зняття судимості.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме, положень ст.91КК України в реакції Закону № 1698-VII від 14.10.2014 року, які погіршують становище ОСОБА_8 , а тому згідно з ст.58 Конституції України, ч.2 та ч.4 ст.5 КК України не мають зворотної дії в часі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити частково з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції ОСОБА_8 визнана винуватою та засуджена вироком Киїівського районного суду м. Полтави від 19 січня 2011 року за вчинення злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст. 185, ч.ч.1,2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України та на підставі ст.ст. 70,71 КК України за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців без конфіскації майна. Звільнена 04.09.2013 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 10 місяців 19 днів.

05.12.2017 року ОСОБА_8 звернулась до суду із заявою про зняття з неї судимості, в якій вказувала, що з дня відбуття нею покарання минуло більше ніж половина строку, зазначеного у ст. 89 КК України. Зазначала, що в даний час повністю змінила своє ставлення до життя, суспільства, цінності, усвідомила свою провину у вчиненому злочині, її поведінка є зразковою, за час перебування під адміністративним наглядом громадський порядок не порушувала, знята з диспансерного нагляду Полтавського наркологічного диспансера, знаходиться в зареєстрованому шлюбі, виховує двох малолітніх осіб, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, займається господарством, приймає активну участь у громадському житті вулиці. А тому вважала, що наявні всі підстави, передбачені ст.91 КК України для зняття її судимості до закінчення строків, визначених у ст.89 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 засуджена за вчинення тяжких злочинів, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.91 КК України зняття судимості до закінчення строків, зазначених у ст.89 цього Кодексу, не допускається.

При цьому суд першої інстанції жодним чином не досліджував дані про особу засудженої, що її характеризують та її ставлення до праці, як передбачено вимогами ст. 91 КК України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Згідно з ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом України про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Законом України "Про Національне антикорупційне бюро України" № 1698-VII від 14.10.2014 року статтю 91 КК України було доповнено частиною другою, згідно з якою зняттясудимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.

Отже, вказаним законом, який набрав чинності після вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень і навіть після її умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, було погіршено її становище шляхом виключення можливості дострокового зняття судимості.

А тому відповідно до принципу ретроактивності положення ч.2 ст.91 КК України, які набрали законної сили 25.01.2015 року, не мають зворотної дії в часі і поширюватися на ОСОБА_8 не можуть, про що обґрунтовано зазначає в апеляційній скарзі захисник.

Згідно з ч.1 ст.88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.91 КК України, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу.

Як вбачається з журналу судового засідання від 09 січня 2018 року, суд в порушення вимог ст.ст.23, 370 КПК України під час судового розгляду справи не досліджував матеріали, що характеризують особу засудженої ОСОБА_8 , тобто усупереч зазначеним вище вимогам закону суд не дослідив обставини, які характеризують особу засудженої, які дають підстави для зняття з неї судимості, не проаналізував їх та не дав їм належної оцінки.

Зазначене свідчить про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідноіз ч. 1, 2 ст. 412 КПК України істотними порушенням ивимог кри мінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування ухвали суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції відповідно до ст. 415 КПК України, так як апеляційний суд позбавлений можливості в силу ч.3 ст. 404 КПК України дослідити та перевірити докази під час апеляційного розгляду, а саме дані про особу засудженої та її ставлення до праці, які судом першої інстанції не досліджувались.

За таких обставин, колегія суддів позбавлена права досліджувати дані про особу засудженої ОСОБА_8 , які підлягають перевірці під час нового розгляду в суді першої інстанції, тому апеляційна скарга захисника в частині скасування вироку підлягає задоволенню.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути допущені порушення кримінального та кримінально процесуального закону, зазначені в цій ухвалі, дослідити дані, що характеризують особу засудженої, дати належну оцінку, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване судове рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 09 січня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зняття судимості скасувати та провадження направити до Київського районного суду м. Полтави для нового судового розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_9 .