Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/19/18

Справа № 711/11591/17

10 січня 2018 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 , за участю:
секретар ОСОБА_2 , слідчий ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на постанову слідчого ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 від 21.12.2017р. про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій в рамках кримінального провадження №000218,

ВСТАНОВИВ:

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , звернулась до суду зі скаргою, в якій зазначила, що вважає відмову слідчого у задоволенні їх клопотання про призначення повторної судово-економічної експертизи незаконною та просила зобов`язати слідчого виконати слідчі (процесуальні) дії, які зазначені в клопотання від 18.12.2017р., а саме призначити до Черкаської філії Київського науково-дослідного інституту судових експертиз додаткову судово-економічну експертизу на вирішення якої поставити питання, яке зазначене в даному клопотанні.

В обґрунтування скарги зазначено, що наявні в матеріалах кримінального провадження висновки експерта за наслідками проведення судової економічної експертизи є необ`єктивними, внаслідок того, що для з`ясування обставин чи втратило активи ТОВ «Сван-1» внаслідок реалізації нерухомого та рухомого майна ТОВ «Агро Інжиніринг» та ОСОБА_6 слідчим було визначено умову «з урахуванням даних Звітів про проведення незалежної оцінки по визначенню ринкової вартості нежитлових приміщень та Звіту про оцінку транспортних засобів, складених суб`єктом оціночної діяльності Фонду державного майна України ОСОБА_7 ». Зазначене обумовлює необхідність проведення повторної судової економічної експертизи з цього питання, але з визначенням іншої умови «за фактичними обставинами внаслідок реалізації майна по балансовій вартості», про що сторона захисту клопотала перед слідчим, але останній неправомірно відмовив у задоволенні такого клопотання.

В судовому засіданні захисник підтримала доводи скарги і наполягла на її задоволенні.

Слідчий заперечував проти вимог скарги, посилаючись на те, що вимоги сторони захисту зводяться до незгоди із висновком експерта, внаслідок його необґрунтованості, що обумовлюється оцінкою стороною захисту такого висновку, але не є підставою для проведення повторної судової економічної експертизи. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників досудового провадження, дослідивши надані слідчому судді письмові докази, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим підрозділом ГУ НП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000218 від 12.09.2013р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1, 2, 3 ст.358, ч.2 ст.367 КК України.

Досудове розслідування здійснюється за обставинами, відповідно до яких ОСОБА_8 , використовуючи своє службове становище, за попередньою змовою з засновником ТОВ «Сван-1» ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , маючи умисел на розтрату майна ТОВ «Сван-1», уклали від імені товариства з ТОВ «Агро Інжинірінг» та ОСОБА_6 договори купівлі-продажу, за якими здійснено відчуження об`єктів нерухомості ТОВ «Сван-1» та транспортних засобів не за ринковими цінами, чим спричинено матеріальних збитків Товариству в особливо великих розмірах.
Постановою слідчого від 29.06.2016р. призначено судово-економічну експертизу для вирішення питання, зокрема, чи втратило активи ТОВ «Сван-1» внаслідок реалізації нерухомого та рухомого майна ТОВ «Агро Інжиніринг» та ОСОБА_6 , з урахуванням даних Звітів про проведення незалежної оцінки по визначенню ринкової вартості нежитлових приміщень та Звіту про оцінку транспортних засобів, складених суб`єктом оціночної діяльності Фонду державного майна України ОСОБА_7 ..

За результатами проведення експертизи судовим експертом ОСОБА_10 було складено висновок від 30.11.2016р. №СЕ2016/073, в якому надано відповідь, що із урахуванням даних Звітів про проведення незалежної оцінки по визначенню ринкової вартості нежитлових приміщень та Звіту про оцінку транспортних засобів, складених суб`єктом оціночної діяльності Фонду державного майна України ОСОБА_7 , внаслідок реалізації нерухомого та рухомого майна ТОВ «Агро Інжиніринг» та ОСОБА_6 не за ринковими цінами, ТОВ «Сван-1» втратило активи на загальну суму 2210592,64грн з ПДВ.

18.12.2017р. захисник звернулась до слідчого з клопотанням, в якому просила призначити додаткову судово-економічну експертизу на вирішення якої поставити питання «чи втратило активи ТОВ «Сван-1» внаслідок реалізації нерухомого та рухомого майна ТОВ «Агро Інжиніринг» та ОСОБА_6 за фактичними обставинами внаслідок реалізації майна по балансовій вартості.

Постановою від 21.12.2017р. слідчий відмовив у задоволенні такого клопотання захисника, мотивуючи своє рішення відсутністю необхідності проведення додаткової експертизи, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази є достатніми для підтвердження об`єктивності підозри вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.27 ч.5 ст.191 КК України, а висновок експерта від 30.11.2016р. №СЕ2016/073 є об`єктивним та обґрунтованим.

Не погоджуючись з правомірністю рішення слідчого захисник звернулась до суду з даною скаргою.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання. Правовим наслідком звернення з такою скаргою є постановлення ухвали про скасування постанови слідчого та зобов`язання слідчого призначити експертизу або про відмову у вчиненні вказаних дій. Таким чином, під час розгляду скарги перевіряється законність та обґрунтованість відмови слідчого у призначенні експертизи.

Даючи оцінку діям слідчого вважаю за необхідне звернути увагу на наступне. Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.9 КПК слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень ст.223 КПК слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

З аналізу положень норм ст.9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності кримінального провадження (ст.22 КПК України), положення кримінально-процесуального закону надають стороні захисту право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони захисту визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч.2 ст.223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження.

Натомість частиною третьою статті 93 КПК України передбачено право сторони захисту на самостійне збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок, здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

За таких обставин доводи сторони захисту, що внаслідок відмови у задоволенні їх клопотання про проведення слідчих дій, сторона обвинувачення позбавляє їх права на захист є необґрунтованими. В цьому контексті слід враховувати, що кримінальне провадження ґрунтується на принципі презумпції невинуватості та забезпеченні доведеності вини. Відповідно до зазначеного принципу ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи (ст.17 КПК України).

Відповідно до п.6 ч.2 ст.242 КПК України проведення експертизи є обов`язковим для визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням. Отже не проведення відповідної експертизи або необ`єктивне експертне дослідження питань щодо розміру матеріальних збитків та умов за яких вони настали (шкоди) є оціночною категорією, від якої залежить доведеність обставин, які є підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

В даному випадку сторона обвинувачення обґрунтовує наявність обставин об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.191 КК України, шкодою завданою внаслідок реалізації майна не за ринковими цінами і саме така обставина є визначальною і була зазначена слідчим як умова розрахунку розміру шкоди, завданої ТОВ «Сван 1». Сторона захисту заперечує цю обставину з підстав відсутності заборони на відчуження майна підприємства по його балансовій вартості, що нижче ринкових цін, як міра прояву свободи у господарській діяльності. Втім сторони кримінального провадження не заперечують тих обставин, що відчуження майна відбувалось за цінами не нижче балансової вартості майна ТОВ «Сван 1».

Отже фактично необхідність проведення повторної експертизи обумовлена не конкретизацією розміру матеріальних збитків чи порядком їх обчислення, а правомірністю їх існування. Оцінка зазначених обставин потребує аналізу змісту правового врегулювання питань відчуження майна підприємства при здійсненні господарської діяльності, а відтак не може бути предметом експертного дослідження (ч.1 ст.242 КПК України). Необхідно враховувати, що така оцінка обставин здійснюється учасниками кримінального провадження за своїм внутрішнім переконанням з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку всіх доказів. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника про призначення повторної судово-економічної експертизи слідчий керувався тим, що відсутні підстави для її повторного проведення, внаслідок відсутності обставин, які свідчать про необ`єктивність чи необґрунтованість попереднього експертного висновку, а проведення експертного дослідження таких самих питань діяльності підприємства, але за умов визначених стороною захисту є недоцільним.

За таких обставин, постанова слідчого від 21.12.2017р. про відмову у задоволенні клопотання захисника відповідає положенням ст.ст.110, 220 КПК України, винесена з врахуванням змісту засад кримінального провадження, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Разом з тим, варто зауважити, що КПК передбачені два альтернативні механізми захисту від відмови в задоволенні клопотання про проведення експертизи: 1) звернення до слідчого судді з клопотанням про залучення експерта у разі відмови слідчого в задоволенні клопотання сторони захисту про залучення експерта, передбачене ч.3 ст.243 КПК; 2) звернення до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи, закріплене у п.7 ч.1 ст.303 КПК. В судовому засіданні встановлено, що постанова слідчого від 21.12.2017р. є законною і обґрунтованою, а тому не підлягає скасуванню при розгляді скарги в порядку, передбаченому ст.304 КПК України, натомість це не позбавляє сторону захисту звернутись до слідчого судді з клопотанням про залучення експерта. Крім того, відповідно до ч.2 ст.243 КПК України сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, що є реалізацією принципу змагальності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 15 січня 2018 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1