Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/663/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 червня 2017 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, безробітного, такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 01.03.2002 року вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 185 , ч. 3 ст. 186 , 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки; 25.12.2003 року постановою Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області звільнений умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 11 днів;

- 04.06.2004 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 , ч. 3 ст.357, 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; 23.02.2007 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 04.02.2008 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.2 ст. 190, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк три роки;

- 04.03.2009 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 390, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, звільнений 13.07.2012 року по відбуттю строку покарання;

- 18.04.2016 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років; 14.06.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання.

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці.

Ухвалено стягнути на користь потерпілого ОСОБА_8 284 гривні 97 копійок у відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), повторно.

Кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , 31 серпня 2016 року, приблизно о 12 годині 58 хвилин, перебуваючи на території торгового залу магазину «Сьогодні Аврора», розташованого по вул.6 Грудня,135 у м. Олександрія Кіровоградської області, вважаючи, що його дії ніким не будуть помічені, скориставшись відсутністю уваги з боку відвідувачів та працівників магазину, діючи умисно, повторно, таємно викрав з полиці магазину 3 однотипні лампочки марки VIDEX A60 11WE274100K 220 V вартістю 108 грн. за одну шт. на загальну суму 324 грн.

З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд. Своїми протиправними діями заподіяв магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в особі фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 324 грн.00 коп.

Крім цього, ОСОБА_7 , 9 вересня 2016 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи на території футбольного поля поблизу загальноосвітнього навчального закладу І-ІІ ступенів № 17 за адресою: пр..Соборний, 130, м. Олександрія, Кіровоградська область, вважаючи, що його дії ніким не будуть помічені, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, діючи умисно, повторно, таємно викрав спортивний мішок вартістю 49 грн. 50 коп., в якому знаходився мобільний телефон марки «Doogee X5» вартістю 1774 грн.08 коп. з 2 сім-картами, що належав ОСОБА_9 . З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд. Своїми протиправними діями заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1 823 грн.50 коп.

Судове рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку обвинуваченим, який в апеляційній скарзі просить змінити вирок суду, пом`якшивши призначене йому покарання, а саме призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що щиро покаявся у вчиненому, визнав свою винуватість, потерпілі не наполягали на суворому покаранні, претензій до нього не мали.

Крім того, на досудовому розслідуванні ним відшкодована шкода, завдана кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_9 .

Зазначає також, що судом з незрозумілих причин не задоволено його клопотання про об`єднання кримінального провадження з іншим кримінальним провадженням стосовно нього, що перебувало на тій же стадії розгляду.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ніким із учасників судового провадження, зокрема, й обвинуваченим, не оспорюється фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та кваліфікації його дій.

За таких обставин, колегія суддів не надає оцінки доказам по кримінальному провадженні у їх сукупності, та не входить до оцінки тих обставин, які ніким із учасників провадження не оскаржено.

Відтак, колегія суддів вважає винуватість ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно доведеною, а кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України правильною.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції згідно із вимогами ст. 65 КК України врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем свого проживання, безробітний, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в Олександрійському наркологічному диспансері з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, неодноразово судимий, вчинив кримінальні правопорушення маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання взято до уваги досудову доповідь органу пробації щодо ОСОБА_7 , зокрема, за змістом якої, оцінка останнього виявила середній ризик вчинення повторно кримінального правопорушення, небезпеки для суспільства; наявність ймовірності виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства.

На підставі врахованих обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 за умови визначення покарання у виді арешту.

Остаточно визначене у даному випадку покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, є виваженим та таким, що відповідає меті покарання.

Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом першої інстанції не повною мірою взято до уваги обставини, які пом`якшують йому покарання, як те, що він щиро покаявся у вчиненому, визнав свою винуватість, потерпілі не наполягали на суворому покаранні, претензій до нього не мали, на досудовому розслідуванні ним відшкодована шкода, завдана кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_9 , колегія суддів зауважує на таке.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно із положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, - призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів; Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зі змісту вироку, судом першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 покарання, належно враховано особу обвинуваченого та всі обставини, які пом`якшують йому покарання; враховано й відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ( а.п. 83, вирок).

Суд першої інстанції, врахувавши наведені обставини, і беручи до уваги відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи досудову доповідь органу з питань пробації, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 обґрунтоване покарання, яке є мінімальним у межах санкції частини статті обвинувачення.

Зокрема, враховано судом визнання обвинуваченим своєї винуватості, часткове відшкодування ним заподіяної потерпілим майнової шкоди, й таку обставину, яка пом`якшує покарання як щире каяття.

Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо того, що судом з незрозумілих причин не задоволено його клопотання про об`єднання кримінального провадження з іншим кримінальним провадженням стосовно нього, що перебувало на тій же стадії розгляду, - зауважується наступне.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в тому числі підтверджується журналом судового засідання 30 червня 2017 року, - обвинуваченим ОСОБА_7 не заявлялося клопотання про об`єднання матеріалів кримінального провадження (а.п. 78-79).

Крім того, навіть за наявності, у дійсності, такого клопотання, - відповідно до ст. 334 КПК України питання про об`єднання кримінальних проваджень вирішується на розсуд суду, залежно від обставин таке об`єднання є можливим, проте не є обов`язковим.

Відтак, доводи апеляційної скарги обвинуваченого свого підтвердження не знайшли, істотних порушень кримінального процесуального закону України, які б перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, - не встановлено, а тому оскаржуваний вирок суду першої інстанції колегією суддів залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 червня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення,

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 .