Справа № 676/2621/16-к
Провадження № 1-кп/676/44/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2017 року м. Кам`янець-Подільський
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
захисників обвинувачених, адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер картки платника податків НОМЕР_1 , уродженця с. Новики Збарського району Тернопільської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, судимого:
- 17.09.2008 року Хмельницьким міськрайонний судом за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років;
- 22.07.2009 року Тернопільським міськрайонний судом за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 05.11.2014 року замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким у вигляді обмеження волі на 3 роки 02 місяці 23 дні, ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24.07.2015 року звільненого умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 4 місяці 29 днів -
у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер картки платника податків НОМЕР_2 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого:
- 26.10.2006 року Кам`янець-Подільським міськрайонний судом за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 12.09.2013 року Кам`янець-Подільським міськрайонний судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт;
- 26.12.2014 року Кам`янець-Подільським міськрайонний судом за ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, -
у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, -
ОСОБА_13 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 26.03.2016 року близько 11 год. з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення, повторно умисно шляхом обману заволоділи майном потерпілої ОСОБА_9 ланцюжком, виготовленим із золота 585 проби, вагою 4,987 г, вартістю 980 грн. за 1 г, загальною вартістю 4880,40 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму. З цією метою ОСОБА_13 зателефонував з № НОМЕР_3 на номер потерпілої ОСОБА_9 № НОМЕР_4 та в ході телефонної розмови домовився з нею про придбання належного їй золотого ланцюжка. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 з № НОМЕР_5 на мобільний телефон ОСОБА_9 відправив смс-повідомлення від імені банку «Приватбанк» про зарахування на її картковий рахунок грошових коштів в сумі 3450 грн. 85 коп. в якості плати за ювелірний виріб, однак грошових коштів перераховано не було та наміру цього робити в нього теж не було. ОСОБА_12 знаючи, що ОСОБА_13 перебуваючи в місцях позбавлення волі та наміру купівлі золотого ланцюжка не мав, 26.03.2016 року близько 12 год. на перехресті вул. Князів Коріатовичів та просп. Грушевського в м. Кам`янці-Подільському, під час зустрічі з ОСОБА_9 отримав від неї золотий ланцюжок, який в подальшому здав в ломбард, а отримані кошти в сумі 2640 грн. поділив спільно з ОСОБА_13 , перерахувавши йому через мобільний термінал.
Крім того, ОСОБА_13 за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_12 , 29.03.2016 року близько 17 год. 10 хв. повторно умисно з корисливих мотивів шляхом обману заволоділи майном потерпілої ОСОБА_10 мобільним телефоном марки «Lenovo» моделі S 850 ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 у чохлі марки «Nillkin», в комплекті із зарядним пристроєм, навушниками, USB-кабелем і серветкою для протирання екрану у паперовій коробці, загальною вартістю 2510 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму. З цією метою ОСОБА_13 зателефонував з № НОМЕР_8 на номер потерпілої ОСОБА_10 № НОМЕР_9 та в ході телефонної розмови домовився з нею про придбання належного їй мобільного телефону, укомплектованого чохлом, зарядним пристроєм, навушниками, USB-кабелем і серветкою для протирання екрану. В подальшому, ОСОБА_13 з № НОМЕР_10 на мобільний телефон ОСОБА_10 відправив смс-повідомлення від імені банку «Приватбанк» про зарахування на її картковий рахунок грошових коштів в сумі 3009 грн. в якості плати за вищевказане майно, однак грошових коштів перераховано не було. ОСОБА_12 знаючи, що ОСОБА_13 перебуває в місцях позбавлення волі та наміру купівлі мобільного телефону немає, 29.03.2016 року близько 17 год. 40 хв. поблизу магазину «Тутракан» по вул. Шевченка, 2 м. Кам`янця-Подільського, під час зустрічі з ОСОБА_10 отримав від неї вказане майно, яке в подальшому реалізував до ломбарду «Скарбниця» по вул. Князів Коріатовичів, 17 м. Кам`янця-Подільського, отримавши 1400 грн., які за допомогою терміналу поблизу магазину «Фуршет» по вул. Гагаріна м. Кам`янця-Подільського перерахував ОСОБА_13 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 , вину, по вказаних епізодах визнав повністю та підтвердив, що дійсно, в березні 2016 року, перебуваючи в Катеринівській колонії, затефонував до потерпілий ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з якими домовився про купівлю золотого ланцюжка та мобільного телефону, оголошення про продаж яких побачив на інтернет-ресурсі «OLX». З цією метою відправив на номер потерпілих фіктивне смс-повідомлення від імені «Приватбанк» про зарахування на рахунок грошових коштів та домовився з ними про зустріч для передання майна. Після чого зателефонував до знайомого ОСОБА_12 , якого попросив забрати золотий ланцюжок в ОСОБА_9 та мобільний телефон в ОСОБА_10 на обумовленому місці, здати їх в ломбард, а отримані кошти перерахувати через термінал на його картковий рахунок, що він і зробив.
Обвинувачений ОСОБА_12 вину у вчиненні інкримінованих епізодів злочинної діяльності не визнав, пояснивши, що не мав наміру на заволодіння майном потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а лише виконав те, що його попросив знайомий ОСОБА_13 , який на той час відбував покарання в Катеринівській колонії і фізично не міг сам забрати вказане майно. В ломбард також здав за проханням ОСОБА_13 , а отримані кошти перерахував через термінал на картку, яку йому повідомив ОСОБА_13 .
Незважаючи на визнання вини у вчиненні вказаних епізодів злочинної діяльності обвинуваченим ОСОБА_13 та невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_12 , його пояснення про відсутність попередньої домовленості на вчинення злочину, позиція щодо невірної правової кваліфікації вчиненого діяння, розцінюється судом як намагання уникнути ним відповідальності, об`єктивно спростовується в суді, як показами потерпілих, так і матеріалами кримінального провадження.
А саме поясненнями потерпілої ОСОБА_9 , з яких встановлено, що 25.03.2016 року вона розмістила на інтернет-ресурсі «ОЛХ» оголошення про продаж золотого ланцюжка. Того ж дня ввечері до неї зателефонував невідомий чоловік, повідомивши про намір купівлі ланцюжка. В ході телефонної розмови вони домовились, що кошти він перекаже на банківську карту, номер якої вона згодом надіслала в смс-повідомленні, а вона передасть ланцюжок його брату ОСОБА_12 поблизу магазину «Ювеліркапітал» навпроти Центрального ринку, оскільки він проживає в Тернополі. Після отримання смс-повідомлення про зарахування на її банківський рахунок коштів в сумі 3450 грн., вона прибула на домовлене місце, де передала ОСОБА_12 золотий ланцюжок. Після чого під час перевірки за допомогою банківського терміналу стану свого карткового рахунку, виявила відсутність коштів, у зв`язку з чим звернулась у поліцію. Заявлений цивільний позов підтримала в повному обсязі.
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.03.2016 року (т. 2 а.с. 172), згідно якого потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що 26.03.2016 року близько 12 год. невстановлена особа в м. Кам`янець-Подільському біля перехрестя вул. Князів Коріатовичів та просп. Грушевського навпроти магазину «Ювелір Капітал» шляхом обману під приводом купівлі заволоділа належним їй золотим ланцюжком.
Даними довідки магазину «Золоте Руно» від 01.04.2016 року (т. 2 а.с. 177) встановлено вартість станом на 26.03.2016 року 1 г золота 585 проби в сумі 980 грн.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 01.04.2016 року з таблицею фотоілюстрацій (т. 2 а.с. 181-183) потерпіла ОСОБА_9 впізнала обвинуваченого ОСОБА_12 як особу, яка 26.03.2016 року в м. Кам`янець-Подільському біля перехрестя вул. Князів Коріатовичів та просп. Грушевського шахрайським шляхом заволоділа належним їй золотим ланцюжком.
Згідно відповіді представника ПТ «Ломбард Партнер» Вівенко і компанія» № 657/16ю від 07.04.2016 року (т. 2 а.с. 188) встановлено факт укладення ОСОБА_12 з ПТ «Ломбард Партнер» Вівенко і компанія» 26.03.2016 року договору фінансового кредиту, згідно якого він отримав кредит під заклад ланцюжка із золота 585 проби, вагою 4,92 г, однак ОСОБА_12 було прострочено строк повернення фінансового кредиту у зв`язку із чим ломбардом було звернено стягнення на заставне майно.
З пояснень потерпілої ОСОБА_10 встановлено, що 26.03.2016 року вона розмістила на інтернет-ресурсі «ОЛХ» оголошення про продаж мобільного телефону марки «Lenovo» моделі S 850, вартістю 3000 грн., вказавши свій номер мобільного телефону. Наступного дня до неї зателефонував ОСОБА_13 і повідомив про намір купівлі телефону. В ході телефонної розмови вони домовились, що кошти він перекаже на банківську карту, номер якої вона згодом передала смс-повідомленням, а вона передасть вказаний телефон товаришу ОСОБА_13 поблизу магазину «Тутракан» м. Кам`янця-Подільського. Після отримання смс-повідомлення про зарахування на її банківський рахунок коштів в сумі 3000 грн., вона викликала маршрутне таксі, зателефонувала ОСОБА_13 , якому повідомила марку автомобіля. Прибувши на місце, таксист передав ОСОБА_12 вказаний мобільний телефон з аксесуарами до нього. Тоді вона пішла до банківського терміналу, в якому виявила відсутність коштів, після чого звернулась із відповідною заявою у поліцію. Будь-яких претензій до обвинувачених вона немає, оскільки телефон їй було повернуто працівниками поліції.
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.03.2016 року (т. 2 а.с. 197), згідно якого потерпіла ОСОБА_10 повідомила, що 28.03.2016 року близько 17 год. 40 хв. невстановлена особа в м. Кам`янець-Подільському по вул. Шевченка поблизу магазину «Тутракан» шахрайським шляхом під приводом придбання заволоділа належним їй мобільним телефоном «Lenovo S850».
Відповідно до довідки ПП ОСОБА_17 від 01.04.2016 року (т. 2 а.с. 205) вартість мобільного телефону марки «Lenovo S850» станом на 28.03.2016 року могла становити 3799 грн.
Як встановлено з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 01.04.2016 року з таблицею фотоілюстрацій (т. 2 а.с. 206-214) потерпіла ОСОБА_10 впізнала обвинуваченого ОСОБА_12 як особу, яка 28.03.2016 року в м. Кам`янець-Подільському по вул. Шевченка поблизу магазину «Тутракан» шахрайським шляхом заволоділа належним їй мобільним телефоном «Lenovo S850».
Згідно договорів про надання фінансового кредиту, закладу майна та специфікації до них № 451-16015512 від 28.03.2016 року (т. 2 а.с. 224), укладеного з Кам`янець-Подільським відділенням ПТ Ломбард «Заставно-Кредитний Дім», обвинувачений ОСОБА_12 28.03.2016 року о 18 год. 45 хв. заклав мобільний телефон «Lenovo S850» в комплекті зі зарядкою, навушниками, чохлом та упакуванням з інструкцією до нього, отримавши кредит в сумі 1400 грн. зі строком повернення до 11.04.2016 року. Вказаний мобільний телефон з аксесуарами до нього було вилучено з Кам`янець-Подільського відділення ПТ Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» на підставі ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.04.2016 року (т. 2 а.с. 220), що підтверджено протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07.04.2016 року (т. 2 а.с. 221-223) та як встановлено із розписки потерпілої ОСОБА_10 від 20.05.2016 року (т. 2 а.с. 248) передано їй на зберігання.
Даними довідки ПП ОСОБА_18 (т. 2 а.с. 226) підтверджено, що мобільний телефон «Lenovo S850», ІМЕІ 1: НОМЕР_13 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 перебуває у справному стані.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 421т від 19.04.2016 року (т. 2 а.с. 231-234) станом на 28.03.2016 року ринкова вартість мобільного телефону «Lenovo S850» з урахування зносу могла становити 2375 грн., чохла «Nillkin» - 135 грн.
Згідно відповіді представника ПТ «Ломбард Партнер» Вівенко і компанія» № 657/16ю від 07.04.2016 року (т. 3 а.с. 188) встановлено факт укладення ОСОБА_12 з ПТ «Ломбард Партнер» Вівенко і компанія» 26.03.2016 року договору фінансового кредиту, згідно якого він отримав кредит під заклад ланцюжка із золота 585 проби, вагою 4,92 г.
Відповідно п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.
Разом з тим, для наявності кваліфікованого виду як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб необхідно встановити наявність співучасті у злочині, тобто умисної спільної участі декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину та її ознаки, такі як: наявність двох чи більше суб`єктів злочину, які беруть участь у вчиненні одного й того самого умисного злочину; спільність їх участі у злочині; умисний характер діяльності співучасників. Головною рисою спільності дій співучасників є те, що дії кожного з них є складовою частиною загальної діяльності із вчинення злочину. Вони діють разом, роблячи кожний свій внесок у вчинення злочину. Дії кожного з учасників за конкретних обставин є необхідною умовою для вчинення злочинних дій іншим співучасником, а, зрештою, - необхідною умовою настання спільного злочинного результату. За змістом ч. 1 ст. 28 КК України злочин може визнаватись вчиненим групою осіб у тому разі, коли у ньому діють принаймні два співучасники як співвиконавці. При цьому, кожний з них діє спонтанно чи шляхом ситуаційного узгодження дій одного з діями іншого і вчиняє повністю або частково таке діяння, яке складає об`єктивну сторону складу даного конкретного злочину. Тобто домовленість між співвиконавцями про спільне вчинення злочину виникає лише тоді, коли один із них уже розпочав вчиняти діяння, які входять до об`єктивної сторони складу даного злочину, а реалізація цієї домовленості відбувається у спосіб приєднання певних дій одного співвиконавця до дій, які продовжує вчиняти той, хто їх розпочав.
В ході судового слідства встановлено узгодженість спільних дій обвинувачених, спрямованих на заволодіння майном потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 шляхом обману, кваліфікуючими ознаками якого є повторність та попередня змова групи осіб, що виразилось в їх наступних діях: ОСОБА_13 , перебуваючи у місцях позбавлення волі, домовився з потерпілими про придбання майна, надіславши фіктивне смс-повідомлення про переказ коштів, а ОСОБА_12 в свою чергу зустрівся з потерпілими та отримав вказане майно, заклавши в подальшому його в ломбард, а отримані кошти розділив між ними, перерахувавши частину ОСОБА_13 .
А тому не заслуговує на увагу твердження обвинуваченого ОСОБА_12 про відсутність умислу на заволодіння чужим майном та незнання про такий умисел у ОСОБА_13 , оскільки це спростовується чіткими, послідовними діями обвинувачених з розподіленням ролей, при чому дії ОСОБА_13 були спрямовані на досягнення домовленості з потерпілими на купівлю майна, а дії ОСОБА_12 полягали у отриманні вказаного майна, подальшій його реалізації та розподілу отриманих коштів.
Таким чином, дії обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 мають склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і вина їх у вчиненні вказаного кримінального правопорушення по епізодам щодо потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 повністю доведена належними та допустими доказами.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 , вину по даному епізоду не визнав та суду пояснив, що ввечері 30.03.2016 року розважався разом із ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та двома дівчатами в закладах міста, де ОСОБА_19 передав йому ключі від квартири та попросив здати в ломбард плазмовий телевізор, а отримані гроші передати йому. Виконавши прохання ОСОБА_19 з приміщення квартири останнього, крім вищевказаних речей взяв ковдру, похідний рюкзак та автомат марки «Калашника». Плазмовий телевізор, здав в ломбард, а виручені кошти передав ОСОБА_19 . Інше майно залишив у автомобілі таксі і пояснив ОСОБА_19 , що він може його забрати в будь-який час.
Не визнання вини обвинуваченим по даному епізоду, його пояснення про відсутність умислу на таємне викрадення чужого майна, розцінюється судом як намагання уникнути ним відповідальності, об`єктивно спростовується в суді, як показами потерпілої, свідків так і матеріалами кримінального провадження.
А саме поясненнями потерпілої ОСОБА_8 , з яких встановлено, що про крадіжку майна з квартири дізналася наступного дня о 08 год. в ході телефонної розмови з сином ОСОБА_19 , оскільки на момент події перебувала за кордоном. Зі слів сина довідалась, що він дав на зберігання ключі від квартири товаришу ОСОБА_12 , з яким вони того дня відвідували квартиру та відпочивали, вживаючи спиртне. Вночі син ночував в готелі, зранку взяв у ОСОБА_12 свої ключі і пішов додому, де виявив зникнення ряду майна. Все викрадене майно, крім телевізора та DVD-програвача, було повернуто. Цивільний позов підтримала в повному обсязі.
Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що напередодні пограбування квартири матері познайомився з ОСОБА_12 , з яким впродовж трьох днів відпочивав в різних розважальних закладах. 30.03.2016 року вдень вдвох вживали спиртні напої в приміщенні квартири за місцем проживання. Ввечері того ж дня разом із ОСОБА_12 , товаришем на ім`я ОСОБА_21 та ще двома дівчатами поїхали на туристичну базу м. Кам`янця-Подільського, потім в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де відпочивали до ранку, вживаючи спиртні напої. Під час перебування на турбазі він дав на зберігання ключі від квартири ОСОБА_12 для уникнення їх втрати, оскільки перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Коли прийшов зранку додому виявив відсутність ряду майна, після чого викликав поліцію. В подальшому, він довідався, що частину викраденого майна було вилучено у ломбарді, куди його здав ОСОБА_12 , та повернуто йому працівниками поліції. Додав, що коли він разом із ОСОБА_12 заходили на подвір`я будинку за місцем власного проживання, то останній запитав чи наявні камери відеоспостереження, також в приміщенні квартири він показував ОСОБА_12 пневматичний автомат Калашника. Пам`ятає, що під час їхнього перебування та турбазі, після того як ОСОБА_12 отримав ключі від квартири, він поїхав у своїх справах і близько трьох годин був відсутній.
Свідок ОСОБА_20 підтвердив факт перебування перебування в компанії із ОСОБА_12 та ОСОБА_19 30.03.2016 року, при цьому зазначив, що ОСОБА_19 , передавав ОСОБА_12 ключі від власної квартири, крім того неодноразово говорив, що має борги та про можливість продати чи здати до ломбарду його комп`ютерну техніку.
Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що ввечері в день події її співмешканець ОСОБА_12 попросив здати до ломбарду телевізор з квартири ОСОБА_19 . На що вона погодилась, взяла паспорт та разом із ОСОБА_12 на ОСОБА_23 , який був за кермом автомобіля, поїхала до будинку за місцем проживання ОСОБА_19 , звідки ОСОБА_12 виніс рюкзак та телевізор. Після чого, вони поїхали до ломбарду, де вона на свій паспорт заклала вказаний телевізор за 6000 грн. на строк один місяць. Гроші вона привезла в кафе «Бастіон», де віддала ОСОБА_12 , який поїхав туди раніше. Чи віддав гроші ОСОБА_12 . ОСОБА_19 вона не бачила. Додала, що з ОСОБА_19 її познайомив співмешканець за тиждень до події. Ствердила, що ОСОБА_19 жалівся на великі борги та відсутність грошей, через що неодноразово просив позичити йому кошти. Заклад телевізора до ломбарду ОСОБА_12 аргументував проханням самого ОСОБА_19 , який для цієї мети дав йому ключі від своєї квартири.
Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що в день події в нічну пору доби до нього затефонувала знайома ОСОБА_22 та попросила відвезти її співмешканця ОСОБА_12 , на що той погодився та на своєму автомобілі забрав ОСОБА_12 з приватної будівлі на мікрорайоні «Жовтневий» м. Кам`янця-Подільського. По дорозі вони забрали ОСОБА_22 та поїхали до невідомого йому будинку. Він з ОСОБА_22 залишилися в автомобілі, а ОСОБА_12 в цей час двічі заходив в будинок, звідки спочатку виніс рюкзак, а потім плазмовий телевізор, які поклав в багажник автомобіля. Далі вони всі поїхали до ломбарду, де ОСОБА_22 разом із ОСОБА_12 залишили телевізор. В подальшому, він разом із ОСОБА_22 поїхали в кафе «Бастіон», де вже був ОСОБА_12 . Наступного дня, ОСОБА_12 зателефонував до нього та попросив привезти рюкзак, який залишився в багажнику автомобіля, що той і зробив. Він не цікавився кому належить телевізор та рюкзак, тільки здійснював послуги перевезення, за які ОСОБА_12 з ним розрахувався.
Пояснення свідка ОСОБА_23 підтверджуються його заявою від 01.04.2016 року (т. 2 а.с. 51) згідно якої він добровільно видав рюкзак комуфляжного кольору, який 30.03.2016 року обвинувачений ОСОБА_12 залишив в його автомобілі та в якому містились пневматичний автомат Калашника «BY021423001», TV-тюнер марки «DYNAVISION» з кабелем живлення, роутер марки «TP-LINK TL-WR340GD» з кабелем живлення, пульт дистанційного керування марки «Gi», зарядний адаптер марки «HL-EN-096450», що було оглянуто протоколом огляду доказів від 04.04.2016 року (т. 2 а.с. 130).
Слідчий ОСОБА_24 , який здійснював досудове розслідування вказаного кримінального провадження, пояснив, що викрадений телевізор з квартири АДРЕСА_4 , вилучено не було, оскільки його було реалізовано ломбардом. Факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 працівниками поліції не підтвердився в ході проведення судово-медичної експертизи. В первинних показаннях ОСОБА_12 повідомляв, що вчиняв шахрайські дії спільно з ОСОБА_13 , згодом змінив їх, повідомляючи, що інкриміновані йому шахрайські дії вчиняв сам ОСОБА_13 . Будь-яких слідчих дій із затриманим ОСОБА_12 до залучення йому захисника, не проводилось.
Як вбачається з даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.03.2016 року (т. 2 а.с. 10) ОСОБА_19 повідомив, що в період з 14 год. 30.03.2016 року по 10 год. 31.03.2016 року в м. Кам`янець-Подільському невстановлена особа шляхом підбору ключа до вхідних дверей проникла до квартири АДРЕСА_5 , звідки викрала телевізор, тюнер, інтернет-роутер, пневматичний автомат АК-14, закордонний паспорт на імя ОСОБА_19 .
Згідно даних протоколу огляду місця події від 31.03.2016 року (т. 2 а.с. 13-26) з фото таблицею було оглянуто квартиру АДРЕСА_6 , вхід до якої здійснюється через металеві двері, будь-яких слідів злому вхідного замка до них не виявлено. У вітальній кімнаті в стіні виявлено відділення, в якому кріпився телевізор. У приміщенні спальної кімнати в шафі з коробки в якій зберігалися золоті вироби виявлено та вилучено один слід пальця руки. Також, із відділення комоду виявлено та вилучено один слід пальця руки. Крім того, з вхідних дверей було вилучено циліндровий механізм з ключем.
Даними довідок ПП ОСОБА_25 та ПП ОСОБА_18 (т. 2 а.с. 225-226) підтверджено справність викраденого автомата Калашника «BY021423001» та роутера «TP-Link».
Відповідно до висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 367-Д від 20.05.2016 року (т. 2 а.с. 30-33) вилучені під час огляду місця події два сліди пальців рук та слід долоні руки придатні для ідентифікації особи.
Як встановлено з висновків судово-товарознавчої експертизи № 390т від 25.04.2016 року (т. 2 а.с. 130-140) та № 418т від 15.04.2016 року (т. 2 а.с. 145-149) станом на 30.03.2016 року та відповідно на 30.04.2016 року вартість викрадених з квартири потерпілої ОСОБА_26 речей могла становити: рюкзака 1330 грн.; автомата BY021423001 9000 грн.; TV-тюнера «Dynavision» - 760 грн; роутера «TP-Link TL-WR340GD» - 285 грн.; пульта д/к «Gi» - 47, 50 грн.; блока живлення 47, 50 грн.; трап`яної сумки з натурального матеріалу світло-зеленого кольору 08, 55 грн.; ковдри «Solaris», розміром 155х220 см, із зображенням тигра в центральній частині 361 грн. Вищевказані речі були передані потерпілій ОСОБА_8 на зберігання згідно розписки від 13.05.2016 року (т . 2 а.с. 149).
Згідно довідки магазину електроніки та побутової техніки «Експерт» (т. 2 а.с. 162) вартість DVD-плеєра у справному стані бувшому у користуванні стано на 31.03.2016 року могла становити 200 грн.
Відсутність будь-яких тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_12 , отриманих в момент його затримання працівниками поліції, підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 241 від 12.05.2016 року (т. 2 а.с. 159-160).
Твердження обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що він виконував прохання ОСОБА_19 і здав в ломбард з його відома майно, спростовано показами свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні чітко зазначив, що 30.03.2016 року під час відпочинку із ОСОБА_12 передав останньому ключі від квартири, пояснивши це тим, що може їх загубити, при цьому будь-яких прохань до ОСОБА_12 про здачу до ломбарду електронної техніки, що знаходилась у його квартирі останньому не висловлював. В подальшому, на наступний день повернувшись до власної квартири одразу виявив крадіжку майна про що повідомив правоохоронні органи. Поясненнями самого ж ОСОБА_12 від 01.04.2016 року, де він будучи допитаним в якості підозрюваного, в присутності свого захисника, адвоката ОСОБА_14 розповів за яких обставин він вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_8 . Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , яким не відомо обставини вчинення злочину, підтвердили суду лише факт подій, що мали місце до та після вчинення крадіжки з квартири потерпілої ОСОБА_8 .
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_12 мають склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена належним та допустими доказами.
Органами досудового розслідуванням ОСОБА_13 обвинувачується у тому, що 18.04.2016 року усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зателефонував із № НОМЕР_14 до потерпілого ОСОБА_28 та домовився про придбання належної йому відеокамери, оголошення про продаж якої потерпілий розмістив на інтернет-сайті «ОЛХ». В подальшому ОСОБА_13 з метою заволодіння майном потерпілого з корисливих мотивів, умисно, повторно шляхом введення його в оману, надіслав з № НОМЕР_10 на мобільний телефон ОСОБА_28 смс-повідомлення від імені банку «Приватбанк» про зарахування на його картковий рахунок № НОМЕР_15 грошових коштів в сумі 3501 грн. 85 коп. в якості плати за відеокамери, однак насправді грошових коштів перераховано не було. Після чого, ОСОБА_13 вказав потерпілому піти на автобусну станцію м. Кам`янця-Подільського, де в приміщенні кафе «Марина» по вул. Князів Коріатовичів, 19 надати відеокамеру марки «Panasonic» моделі «SDR-H60» ОСОБА_29 . В свою чергу ОСОБА_28 погодився на таку пропозицію та близько 12 год. 40 хв. під час зустрічі з ОСОБА_29 передав йому відеокамеру, однак незаконні дії ОСОБА_13 були зупинені працівниками поліції, до яких напередодні звернувся ОСОБА_28 із усною заявою, зареєстрованою в ЖЕО Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області за № 4188 від 18.04.2016 року.
Дії обвинуваченого ОСОБА_13 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Також, досудовим розслідуванням ОСОБА_13 обвинувачується у тому, що 20.06.2016 року повторно умисно з корисливих мотивів шляхом обману заволодів ноутбуком марки «Emachines» моделі Е640Р322G32Mnks, вартістю 1798 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_30 матеріальну шкоду на вказану суму. З цією метою, ОСОБА_13 зателефонував з № НОМЕР_16 на телефон потерпілої ОСОБА_31 № НОМЕР_17 та в ході телефонної розмови домовився про придбання ноутбука, оголошення про продаж якої вона розмістила на інтернет сайті «ОЛХ». В подальшому ОСОБА_13 надіслав з № НОМЕР_18 на номер знайомого потерпілої ОСОБА_32 . ОСОБА_33 смс-повідомлення від імені банку «Приватбанк» про зарахування на його картковий рахунок № НОМЕР_19 грошових коштів в сумі 2700 грн. в якості плати за ноутбук, однак грошових коштів перераховано ним не було і наміру цього робити він не мав. Після чого, Шляхитнюк вказав потерпілій віддати вказаний ноутбук його знайомій ОСОБА_34 , на що вона погодилась та близько 21 год. 00 хв. біля кафе «Лондон» по вул. Князів Коріатовичів, 11 м. Кам`янця-Подільського передала ОСОБА_34 вказаний ноутбук.
Дії обвинуваченого ОСОБА_13 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 , вину у вчиненні двох епізодів злочинної діяльності щодо потерпілих ОСОБА_28 та ОСОБА_31 не визнав взагалі, будь-які обставини вчинення вказаних злочинів йому невідомі. Визнавав вказані епізоди на стадії досудового розслідування на прохання слідчого.
Дослідивши всі представлені суду докази стосовно обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого повторно по епізоду щодо потерпілого ОСОБА_28 та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненому повторно по епізоду щодо потерпілої ОСОБА_31 , суд приходить до переконання, що дане обвинувачення не знайшло свого підтвердження достатніми та допустимими доказами, а відтак обвинувачений підлягає виправданню за цим звинуваченням на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
При цьому суд виходить з наступного.
Як свідчить аналіз представлених суду доказів, вказане обвинувачення ОСОБА_13 грунтувалось на припущеннях органу досудового слідства про його причетність до вчинення таких злочинів з огляду на відомості про його особу, а саме наявність судимостей за вчинення корисливих злочинів проти власності, перебування в період вчинення злочинів в місцях реального позбавлення волі та визнання ОСОБА_13 вказаних епізодів в ході досудового розслідування. Однак обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні взагалі не визнав вину у вчиненні вказаних двох епізодів злочинної діяльності. Потерпілі ОСОБА_28 та ОСОБА_35 на неодноразові виклики суду для допиту їх в судовому засіданні не з`являлися, будь-яких заяв, які б підтвердили поважність причин їх неявки, не надходило. Також, прокурором не було забезпечено явку потерпілих ОСОБА_28 та ОСОБА_31 до суду, що свідчить про явне ухилення від явки в суд. У зв`язку з чим суд не може брати до уваги представлені в якості доказів протоколи прийняття заяв від потерпілих ОСОБА_28 та ОСОБА_31 про вчинене кримінальне правопорушення від (т. 4 а.с. 15, 188), розписки потерпілих ОСОБА_28 та ОСОБА_31 про отримання майна на зберігання від 06.05.2016 року та 12.08.2016 року (т. 4 а.с. 34, 213), оскільки суд не може встановити їх достовірність, не допитавши при цьому потерпілих.
Наданими стороною обвинувачення в якості доказів на підтвердження вини ОСОБА_13 висновками судово-товарознавчих експертиз № 459т від 25.04.2016 року (т. 4 а.с. 29-31) та № 421т від 19.04.2016 року (т. 4 а.с. 99-102) встановлено лише ринкову вартість відеокамери марки «Panasonic» моделі «SDR-H60» та ноутбука марки «Emachines» моделі Е640Р322G32Mnks, які також було оглянуто згідно даних протоколів огляду від 06.05.2016 року та 12.08.2016 року (т. 4 а.с. 32, 210). Висновком судової компютерно-технічної експертизи № 83кт від 22.07.2016 року (т. 4 а.с. 208-209) встановлено, що ноутбук марки «Emachines» моделі Е640Р322G32Mnks знаходиться в працездатному стані. Однак вказані докази аж ніяк не підтверджують вини ОСОБА_13 у скоєнні вказаних епізодів злочинної діяльності.
Сторона обвинувачення безпідставно посилається як на докази вини обвинуваченого ОСОБА_13 на протокол огляду речового доказу від 18.08.2016 року (т. 4 а.с. 48-52), яким було оглянуто СD-R диск, наданий ПрАТ «Київстар» на підставі ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.07.2016 року (т. 4 а.с. 39) та встановлено, що абонент мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 з номером мобільного терміналу НОМЕР_20 18.04.2016 року о 11.01 год., 11.11 год., 11.12 год. 12.33 год. здійснював вихідні дзвінки на номер мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_14 , яким на момент вчинення злочину користувався потерпілий ОСОБА_28 . А також на додаток до листа директора ТзОВ «ТриМоб» ОСОБА_16 (т. 4 а.с. 44-45), з якого встановлено, що з номера мобільного оператора ТзОВ «ТриМоб» № НОМЕР_10 18.04.2016 року о 11.09 год. було відправлено смс-повідомлення на номер телефону потерпілого ОСОБА_28 , обґрунтувавши, що номер мобільного оператора, з якого здійснювались дзвінки на номер потерпілого знаходився за адресою с. Катеринівка Сарненського району Рівненської області, де знаходиться Катеринівська виправна колонія № 46, в якій на той час відбував покарання обвинувачений ОСОБА_13 .
Таке обґрунтування вини ОСОБА_13 , на думку суду є неприпустимим, з огляду на те, що будь-яких мобільних телефонів із зазначеним номером мобільного оператора та ІМЕІ, які б підтвердили їх використання ОСОБА_13 , в нього вилучено не було, а припущення, що на території с. Катеринівка Сарненського району Рівненської області цим телефоном користувався саме ОСОБА_13 , відбуваючи покарання в Катеринівській в колонії, є неприпустимим з огляду на тисячне населення вказаного села і не може братись судом до уваги при встановленні істини у справі.
Аналогічні дані містяться і в протоколах огляду речових доказів від 18.08.2016 року (т. 4 а.с. 224-226), якими було оглянуто СD-R диски, надані ПрАТ «Київстар» на підставі ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.07.2016 року (т. 4 а.с. 216), з яких встановлено, що абонент мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_16 з номером мобільного терміналу НОМЕР_21 здійснив вихідний дзвінок 20.06.2016 року о 13.43 год. на номер мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_22 , яким на момент вчинення злочину користувалась потерпіла ОСОБА_36 . Також, з номера мобільного оператора ТзОВ «ТриМоб» № НОМЕР_18 20.06.2016 року о 20.53 год. було відправлено смс-повідомлення на номер телефону ОСОБА_33 (на банківський рахунок якого ОСОБА_13 повинен був перерахувати кошти для потерпілої ОСОБА_31 ) В ході проведення вказаних заходів із застосуванням технічних засобів було встановлено, що номер мобільного оператора, з якого здійснювались дзвінки знаходився за адресою від перехрестя вул. Прімакова та вул. Кам`янецька в м. Хмельницькому, де знаходиться Хмельницький слідчий ізолятор, в якому на той час перебував обвинувачений ОСОБА_13 .
А тому, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження використання ОСОБА_13 вказаних номерів та мобільного терміналу, суд не вбачає за можливе зробити однозначний висновок щодо причетності ОСОБА_13 до вчинення вказаних злочинів та брати до уваги зазначені протоколи. Перераховані вище докази підтверджують тільки факт вчинення закінченого замаху на шахрайство та шахрайства і жодним чином не вказують на причетність ОСОБА_13 до їх скоєння. А будь-якими належними та допустими доказами стороною обвинувачення ці пояснення ОСОБА_13 не спростовані.
Відповідно до ст. 95 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, при цьому жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 17 та ч. 3 ст. 373 КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях та ухвалюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина обвинуваченого у скоєні конкретного злочину повністю доведена належними, допустимими доказами, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні із застосуванням принципу змагальності сторін у поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» визнано неприпустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З ч.ч. 1, 2 ст. 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Так, у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року в п. 146 Європейський суд з прав людини зазначив, що «принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом п. 2 ст. 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
З урахуванням вищезазначеного, вина ОСОБА_13 по епізоду вчинення закінченого замаху на шахрайство, вчиненому повторно (щодо потерпілого ОСОБА_28 ) та по епізоду вчинення шахрайства, вчиненого повторно (щодо потерпілої ОСОБА_31 ) стороною обвинувачення не доведена, а тому його слід визнати невинуватими та виправдати, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КК України.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_12 що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло по епізоду щодо потерпілої ОСОБА_8 , та у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб по епізодам щодо потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , повністю доведено в судовому засіданні та містить склад кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України; діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_13 , що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб по епізодам щодо потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , повністю доведено в судовому засіданні та містить склад кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України. Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 винні у вчиненні цих кримінальних правопорушень і підлягають покаранню за їх вчинення.
При призначенні покарання обвинуваченим, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до вимог ст.12 КК України є умисними корисливими тяжким та середньої тяжкості злочинами, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 , судом не встановлено.
Зазначені в обвинувальному акті пом`якшуючі обставини ОСОБА_13 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, а тому їх необхідно виключити.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , судом не встановлено.
ОСОБА_12 раніше судимий за умисний злочин проти життя особи та корисливий злочин, вчинив низку злочинів в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, утриманців не має, враховуючи наведене, з урахуванням особи останнього, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих йому злочинів шляхом часткового складання призначених покарань. До призначеного судом покарання слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.07.2009 року.
ОСОБА_13 раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, вчинив злочини в період реального відбуття покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем відбуття покарання Катеринівською виправною колонією характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, утриманців не має, враховуючи наведене, з урахуванням особи останнього, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 190 КК України. До призначеного судом покарання слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 26.12.2014 року.
Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 раніше судимі за умисні корисливі злочини проти власності, ОСОБА_12 вчинив низку злочинів в період відбуття умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання за попереднім вироком, а ОСОБА_13 вчинив злочини в період відбуття реального позбавлення волі за попереднім вироком, що свідчить про їх явне небажання ставати на шлях виправлення, а також враховуючи тяжкість і суспільну небезпечність вчинених злочинів та особу обвинувачених, суд не вбачає підстав для застосування при призначенні покарання статетей 69 та 75 КК України.
Заявлений ПТ «Ломбард «Заставно-кредитний Дім» до обвинуваченого ОСОБА_12 цивільний позов про відшкодування майнових збитків, який міститься в матеріалах кримінального провадження, на підставі ч. 1 ст. 128 КПК України слід залишити без розгляду, оскільки позивачу вказаним кримінальним правопорушенням не було завдано будь-якої майнової шкоди, що свідчить про те, що він не може мати статусу потерпілого в даному кримінальному провадженні.
Потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_12 про стягнення 4880 грн. 40 коп. майнової шкоди та 3000 грн. моральної шкоди.
Визначаючи розмір моральної шкоди суд бере до уваги наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно до п. 2 ч. 2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_12 та ОСОБА_13 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_12 покарання у виді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання невідбутого покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.07.2009 року, остаточно призначити ОСОБА_12 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з 28.12.2017 року, зарахувавши в строк час тримання під вартою: з 01.04.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року); з 21.06.2017 року по 27.11.2017 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання невідбутого покарання за попереднім вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.12.2014 року, остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у виді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з 28.12.2017 року, зарахувавши в строк час перебування в Хмельницькому слідчому ізоляторі: з 10.06.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року); з 21.06.2017 року по 27.12.2017 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
ОСОБА_13 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України, у частині обвинувачення по епізодам щодо ОСОБА_28 та ОСОБА_31 та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_12 та ОСОБА_13 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Цивільний позов ПТ «Ломбард «Заставно-кредитний Дім» залишити без розгляду.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 4880 грн. (чотири тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 40 коп. майнової шкоди та 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди.
-відеокамеру «Panasonic SDR-H60» (т. 2 а.с. 33), що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_28 (т. 2 а.с. 34) йому залишити;
-мобільний телефон «Lenovo S850» з комплектуючими (т. 2 а.с. 79), що передано на зберігання потерпілій ОСОБА_40 (т. 2 а.с. 80) їй залишити;
-чотири фотокартки (т. 2 а.с. 157), що містяться в матеріалах справи там залишити;
-ноутбук «Emachines Е640Р322G32Mnks» з комплектуючими (т. 2 а.с. 211-212), що передано на зберігання потерпілій ОСОБА_30 (т. 2 а.с. 213) їй залишити;
-які зазначені в постанові про зберігання речових доказів від 10.04.2016 року (т. 2 а.с. 82-83), що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити там же, а які передані за зберігання ОСОБА_22 (т. 2 а.с. 90), їй залишити.
-які зазначені в постанові про зберігання речових доказів від 04.04.2016 року (т. 2 а.с. 131), які передані за зберігання потерпілій ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 149), їй залишити.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати в сумі 967 грн. 56 коп. (т. 2 а.с. 135, 144, т. 3 а.с. 98).
Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави процесуальні витрати в сумі 175 грн. 92 коп. (т. 3 а.с. 98).
Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз в загальній сумі 967 грн. 56 коп. (т. 3 а.с. 28, 202, 207), віднести на рахунок держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченим та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя