Провадження №11-кп/772/1261/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2017 року м. Вінниця

Апеляційного суду Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянув «17» жовтня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0007595 від 24.09.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1
уродженця м. Вінниці Вінницької області
українця, громадянина України,
раніше не судимого:
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року ,-
В с т а н о в и в:
Вироком Вінницького міського суду Віницької області від 31 липня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України у виді 2 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Згідно до вимог п.п.1,2 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Покладено на ОСОБА_6 додатковий обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 2116 грн.96 коп.
Вирішена доля речових доказів.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин без мети збуту, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місця, дати та часу, незаконно придбав психотропну речовину амфетамін, яку в подальшому зберігав та незаконно перевозив в підлокітнику свого власного автомобіля марки ВАЗ 2104.
В подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне, зберігання та перевезення психотропних речовин без мети збуту, 24 вересня 2016 року, рухаючись на власному автомобілі марки ВАЗ 2104 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , незаконно зберігаючи та перевозячи психотропну речовину - амфетамін в підлотнику вказаного автомобіля, близько 01:10 год., був зупинений працівниками батальйону Управління патрульної поліції у місті Вінниці, неподалік будинку № 1, що по вулиці Маяковського в місті Вінниці, де, в ході огляду салону попередньо зазначеного автомобіля, в підлокітнику виявлено та вилучено три фольгові згортки із порошкоподібною речовиною, - амфетаміном , масою 0,7081 г., містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,323 г.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2017 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 309 КК України в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про застосування щодо ОСОБА_6 додаткових обов`язків, передбачених п.2 ч.1 ст. 76 КК України щодо заборони виїзду за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Прокурор свої вимоги мотивував тим, що суд першої інстанції ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_6 , неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність , а саме поклав на обвинуваченого додатковий обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань ротації, що є незаконним.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає до задоволення.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним та обгрунтованим і вмотивованим. Обгрунтоване рішення це таке, що достатньо, добре аргументоване, підтверджене науково, певним досвідом, переконливими доказами, доведеними фактами.
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропних речовин, без мети збуту - є обґрунтованими.
Викладені у вироку висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку.
Кримінальне провадження розглядалось відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи , які ніким не оспорювались.
Частиною третьою ст.349 КПК України передбачено право суду, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Судом першої інстанції з`ясовувалось чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у повному обсязі встановлена судом як на підставі свідчень самого обвинуваченого, у яких він повністю визнав себе винуватим.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 309 КК України є правильною та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Як правильно зазначив прокурор, відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Також згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.
Розглядаючи справу в межах апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 районний суд дотримався вимог ст. 65 КК України, та призначив покарання з випробуванням, а саме врахував характер та ступень вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що останній вперше притягається до відповідальності, позитивно характеризується, щиро розкаявся у скоєному, і апеляційний суд вважає, що призначена міра покарання - є достатньою для його виправлення та перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для зміни вироку суду щодо ОСОБА_6 та доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність на думку апеляційного суду є слушними.
Так, Законом України від 07.09.2016 №1492-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», що набрав чинності 08.10.2016, ст. 76 КК України викладено в новій редакції та обов`язки, які були передбачені, п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 14.04.2009 року), викладено в п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, якими передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Крім цього, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд, з поміж іншого, може додатково покласти на обвинуваченого і обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що відповідно погіршує становище обвинуваченого.
Як вбачається із вироку, ОСОБА_6 засуджено за кримінальне правопорушення, яке він вчинив 24.09.2016 року, тобто до дня набрання ЗУ від 07.09.2016 №1492-VIII чинності.
За таких обставин, слід виключити з резолютивної частини вироку додатковий обов`язок , без застосування обмежень щодо виїзду за межі України, який не підлягав до застосування, як такий що погіршує становище ОСОБА_6 .
Вказане Вінницьким міським судом Вінницької області неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є, відповідно до вимог ст. 413 КПК України, підставою для зміни судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційнй скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про застосування щодо засудженого ОСОБА_6 додаткових обов`язків, передбачених п.2 ч.1 ст. 76 КК України, щодо заборони виїзду за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок суду залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: