Справа № 183/4622/17
№ 1-кп/183/935/17
В И Р О К
іменем України
28 листопада 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000067 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєроморськ Кольського району, Мурманської області, РФ, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, військовослужбовця за контрактом, головного сержанта 5 зенітної ракетної батареї 2 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
29 липня 2016 року наказом № 170 командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , прапорщика ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду головного сержанта 5 зенітної ракетної батареї 2 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Прапорщик ОСОБА_4 будучі військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 05 березня 2015 року в Україні діє особливий період.
06.02.2017 року наказом № 27 командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_4 відряджено у військову частину польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , з метою виконання службових (бойових) завдань у районах проведення АТО, після виконання яких він повинен був повернутися до військової частини НОМЕР_1 до 14.02.2017 року.
Однак, 14 лютого 2017 року прапорщик ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу з відрядження, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не повідомляв до 11 вересня 2017 року коли прапорщик ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.
Таким чином, у період з 14 лютого 2017 року до 11 вересня 2017 року прапорщик ОСОБА_4 незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що у зв`язку з тим, що на операцію дружини були необхідні кошти, він підписав контракт і 29.07.2016 року його було зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду головного сержанту 5 зенітної ракетної батареї. В період з 29.07.2016 року по 09.08.2016 року він знаходився в зоні АТО, а приблизно в кінці січня 2017 року його перевели до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він знаходився 2 тижні. 14 лютого 2017 року він мав виїхати з м. Одеси, а 15 лютого 2017 року мав прибути до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . Однак, 14 лютого 2017 року він не розуміючи, що на нього вплинуло, залишився в м. Одеса, а через декілька днів поїхав додому, де працював, щоб забезпечити свою родину. 11 вересня 2017 року він добровільно пішов до відділку поліції та заявив про себе. Після зміни обвинувачення, доповнив, що дійсно після відрядження повинен був з`явитися в розташування військової частини саме 14.02.2017 року. У скоєному щиро кається.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні даного злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі:

- витягом з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000067 за фактом не з`явлення вчасно на службу військовослужбовця ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, в умовах особливого періоду (а.п.17);

- контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб старшинського складу укладеного Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 з одного боку та громадянином України (військовослужбовцем) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 , головним сержантом зенітної ракетної батареї зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 (а.п.23 - 24);
- витягом з наказу № 170 командира військової частини НОМЕР_1 ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 від 29.07.2016 року, відповідно до якого прапорщика запасу ОСОБА_4 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 по особовому складу від 29.07.2016 року № 40-РС прийнято на військову службу за контрактом у ЗСУ та призначено на посаду головного сержанта 8 зенітної ракетної батареї 2 зенітного ракетного дивізіону (а.п.22 зворот);

- рапортом ЗКПУ та РЛРзМПЗ 2 зрдн молодшого лейтенанта ОСОБА_6 від 14.02.2017 року, відповідно до якого під час ранкового шикування був відсутній прапорщик ОСОБА_4 . Пошукові дії результатів не дали, на телефонні дзвінки не відповідає та його місцезнаходження не відоме. По даному факту призначено розслідування (а.п.18 зворот);
- наказом № 92 командира військової частини НОМЕР_1 про призначення службового розслідування по факту відсутності на службі прапорщика ОСОБА_4 від 14.02.2017 року відповідно до якого 14.02.2017 року головний сержант ОСОБА_4 був відсутній на ранковому шикуванні та його місцезнаходження не відоме (а.п.18);

- актом проведення службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_7 від 24.02.2017 року, проведено відповідно до наказу№92 командира військової частини НОМЕР_1 від 14.02.2017 року, яким встановлено факт відсутності під час ранкового шикування 14.02.2017 року прапорщика ОСОБА_4 який вподальшому на телефонні дзвінки не відповідав і пошукові дії результатів не дали, до військової частини не прибув (а.п19-20).
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких.

За місцем служби він характеризується посередньо (а.п.22), має заохочення та догани (а.п.21,25).

Разом з тим, обставин, обтяжуючих його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено, обвинувачений є особою, що раніше не судима, вину визнав повністю, за місцем мешкання характеризується позитивно (а.п.33), на обліках у лікарів не перебуває (а.п.32,45,46,47), однак має хронічне захворювання "Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ГЛШ, гіпертонічна ангіопатія сітківки ІІ ст." (а.п.48), має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.п.30), приймав участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій (а.п.34).

Щире каяття ОСОБА_4 визнається обставиною, що пом`якшує його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді мінімального позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією статті за відповідний злочин.

Однак, 07 вересня 2017 року набрав чинності ЗУ "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ і відповідно до ч.2 зазначеного закону ОСОБА_4 є суб`єктом застосування амністії, як такий, що захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення та отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням на його ім`я (а.п.34).
Відповідно до ч.2 ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Враховуючи, що обмежень, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 ЗУ "Про амністію у 2016 році", щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, судом не встановлено, обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього амністії, суд вважає, можливим призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, звільнити від його відбування, застосувавши до нього ЗУ "Про амністію у 2016 році".
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ЗУ "Про амністію у 2016 році", суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.
Копію вироку ОСОБА_4 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1