Справа № 574/482/17
Провадження № 1-кп/574/6/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2018 року Буринський районний суд Сумської області

складі : головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду кримінальне провадження № 0000037 від 10.02.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ілім Нерчинського району Читинської області Російської Федерації, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, інваліда ІІІ групи, розлученого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

10 лютого 2017 року, близько 8-ї години 40 хвилин, ОСОБА_5 перебував в господарському приміщенні, яке використовував для власних потреб, що знаходиться біля будинку, в квартирі якого він проживає, а саме за адресою: АДРЕСА_1 ..

В цей час до нього зайшла ОСОБА_4 , з якою останній, раніше, декілька років мешкав однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Між вказаними особами попередньо вже склалися неприязні відносини через конфлікти, що виникали між ними з різних побутових питань.

В подальшому, у вищевказаний період часу та зазначену дату, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла гостра суперечка (сварка), з приводу використання сіна, що знаходилося в сараї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 без дозволу останньої, в ході якої ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_4 один удар кулаком лівої руки в область правої половини обличчя, а також один удар головою в область правої частини лоба потерпілої. При цьому, ОСОБА_4 , захищаючись, нанесла удар обвинуваченому по передпліччю дерев`яною дошкою, яку мала при собі та використовувала для закриття своєї частини сараю. Між тим, ОСОБА_5 не зупинившись на вчиненому, вибивши у неї вказану дошку, з метою спричинення тілесних ушкоджень, схопивши її за ліву руку, яку остання виставила перед собою, умисно вкусив за п`ятий палець лівої кисті.

В наслідок протиправних дій ОСОБА_5 , які полягали в умисному спричиненні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , остання отримала тілесні ушкодження у виді: садно правої половини обличчя, синця правої біля орбітальної області, синця лобу справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також укушеної рани п`ятого пальця лівої кисті, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав повністю, пояснивши, що вранці 10.02.2017 року, коли він знаходився в своєму сараї біля багатоквартирного будинку де він та ОСОБА_4 проживають, до нього зайшла остання та почала його бити палкою і дерти руками обличчя, вибила йому зуб. Він захищаючись, випадково прикусив їй палець, який вона сама засунула йому до рота. Інших тілесних ушкоджень не спричиняв, вважав, що ОСОБА_4 навмисно його оговорює, так як саме вона перша розпочала цю сварку, вибивши йому зуба палкою та подряпавши обличчя. У них давні неприязні відносини, оскільки вони тривалий час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, однак мали різні погляди на сімейне життя. В той ранок сварка відбулася з приводу використання сіна, яке зберігалося в сараї потерпілої, однак саме він його заготовляв. Цивільного позову потерпілої не визнав.

Незважаючи на такі покази обвинуваченого його винність у вчиненні злочину за вищевказаних обставин повністю доведена зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що близько десяти років вони з ОСОБА_5 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та бюджет. Проживали в квартирі останнього, а коли розійшлися, вона почала проживати окремо в цьому ж будинку. Раніше вони з ОСОБА_5 заготовили з її присадибної ділянки сіна, що частково зберігалося в її сараї та сараї останнього. Свою частину сіна вона зачинила в сараї, однак напередодні вищевказаних подій вона побачила, що ОСОБА_5 свою частину сіна використав і почав без дозволу брати належне їй сіно, зламавши дошку, якою вона зачиняла свій сарай. 10.02.2017 року, вранці, вона взявши цю зламану дошку, якою був закритий її сарай, зайшла до ОСОБА_5 , який перебував в своєму сараї та почала говорити для чого він без дозволу бере належне їй сіно. Однак ОСОБА_5 розлютився та підійшовши до неї вдарив рукою в обличчя, а потім своєю головою вдарив їй в лоба. Вона почала захищатися щекетиною, яку мала при собі, якою були забиті двері до її сараю. Вона вдарила його по плечу, однак щекетину він вибив. Потім вона почала захищатися руками, і хотіла відштовхнути його руками, але ОСОБА_5 схопивши її за руку вкусив за п`ятий палець лівої кисті. Вона впала через санки, які стояли на вулиці, піднявшись почала кричати, з пальця пішла кров. Внаслідок її побиття обвинуваченим вона отримала садна та сині на обличчі, а рана на пальці довго не загоювалася, вона перебувала на стаціонарному лікуванні, однак в подальшому частину палця їй ампутували. В наслідок отриманих тілесних ушкоджень вона пережила фізичний біль та душевні страждання. На придбання ліків витратила 971 грн. 54 коп., які просила стягнути з обвинуваченого. Також просила стягнути з нього в рахунок відшкодування спричиненої обвинуваченим моральної шкоди в розмірі 15000 грн..

Свідок ОСОБА_6 показав, що 10.02.2017 року до чергової частини Буринського відділення поліції надійшла заява ОСОБА_4 з приводу спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .. Він у складі оперативної групи працівників поліції приїхав на місце події, де було встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відбулася сварка, вході якої останній заподіяв потерпілій тілесні ушкодження. На обличчі в останньої були ссадна, а також було видно пошкодження пальця лівої кисті, які за словами останньої, спричинив ОСОБА_5 .. На останньому видимих тілесних ушкоджень він не помітив.

Вказані покази потерпілої та свідка суд вважає за необхідне покласти в основу вироку, оскільки вони є послідовними, логічними і об`єктивної підтверджуються іншими перевіреними в судовому засіданні доказами.

Зокрема, з рапорту старшого інспектора-чергового Буринського відділення поліції ГУ національної поліції в Сумській області та заяви потерпілої ОСОБА_4 (а.с.53-54 ) вбачається, що 10.02.2017 року, вранці, ОСОБА_5 вчинив побиття останньої, в ході якого спричинив їй тілесні ушкодження.

З протоколу огляду місця події та фото таблиці до нього (а.с.55-61) видно, що ОСОБА_5 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4 , наявність яких була зафіксована, в тому числі і фотозйомкою, біля господарського приміщення, що знаходиться біля двоповерхового багатоквартирного житлового будинку де вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 ..

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №29 при обстеженні ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у виді садна правої половини обличчя, синець правої біля орбітальної області, синець лобу справа, що могли утворитися від дії тупого твердого предмету і відносяться до легких, а також укушена рана 5-го пальця лівої кисті, яка могла утворитися від дії зубів нападника і відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я більше 6 днів, але на більше 21 день. Враховуючи характер , локалізацію ушкодження, мало вірогідно, щоб потерпіла могла сама собі заподіяти вище зазначені тілесні ушкодження, а також в результаті падіння з вертикального положення на площину без надання тілу додаткового прискорення, тобто ударів та поштовхів (а.с.67-68).

З висновку додаткової судово-медичної експертизи №71 вбачається, що кінцевим результатом в лікуванні кістково-суглобного панаріція 5-го пальця лівої кисті ОСОБА_4 явилась ампутація 5-го пальця на рівні основної фаланги. Даний стан потерпілої вказує на те, що загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесних ушкоджень, а також інші наслідки ушкоджень, що обумовлені не власним характером цього ушкодження, а випадковими обставинами, індивідуальними особливостями організму, дефектами медичної допомоги, тощо, не враховуються при оцінці ступені тяжкості тілесного ушкодження (а.с72-74.).

В ході проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_4 , в присутності слідчого та понятих продемонструвала яким чином обвинувачений заподіяв їй тілесні ушкодження 10.02.2017 року. Продемонстрований нею механізм спричинення їй тілесних ушкоджень може відповідати тому механізму, який було виявлено при її судово-медичному обстеженні, що підтверджується і висновком додаткової судово-медичної експертизи № 74 ( а.с.75-78,83).

Суд не приймає до уваги аргументи обвинуваченого ОСОБА_5 наведені в судовому засіданні та продемонстровані в ході слідчого експерименту проведеного 24.04.2017 року щодо обставин спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , за якими саме остання вчинила на нього напад і він був змушений захищатися, оскільки вони суперечать фактичним обставинам справи, встановленим судом (а.с.79-81).

Зокрема, посилаючись на спричинення йому тілесного ушкодження у виді вибитого зуба потерпілою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з цього приводу жодних звернень до правоохоронних органів не робив, належних медичних висновків не має і не бажав, як підтвердив він в судовому засіданні, звертатися для проведення будь-якого медичного огляду.

З цих підстав, суд оцінює критично і висновок додаткової судово-медичної експертизи №81 щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, продемонстрованим самим ОСОБА_5 (а.с.84).

Також вказані доводи обвинуваченого спростовуються і показами свідка ОСОБА_6 , який підтвердив, що видимих тілесних ушкоджень в ОСОБА_5 не було.

Крім цього суд звертає увагу, що експерт, при проведенні даної експертизи, надав оцінку механізму спричинення продемонстрованим обвинуваченим лише зі слів останнього і щодо тілесних ушкоджень у виді пошкодження пальця лівої руки, залишивши поза увагою інші тілесні ушкодження, що були виявлені в потерпілої.
Ніяким чином не міг пояснити ОСОБА_5 наявність в потерпілої ОСОБА_4 , інших тілесних ушкоджень, зокрема садна правої половини обличчя, синець правої біля орбітальної області, синець лобу справа, які були об`єктивно виявлені в потерпілої та зафіксовані судово-медичним експертом.
Про відсутність в діях обвинуваченого необхідної оборони або перевищення її меж, також свідчить той факт, що при обстановці, що склалася, обвинувачений завдав тілесні ушкодження потерпілій, в той час як потерпіла жодного тілесного ушкодження обвинуваченому не завдала, а небажання обвинуваченого пройти відповідний медичний огляд вході проведення досудового розслідування, лише підтверджує зазначені висновки суду.
Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Таким чином, давши аналіз всіх досліджених доказів, суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_5 скоїв злочин за обставин зазначених в описовій частині вироку і його злочинні дії кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, так як він умисно, спричинив легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_4 ..
При призначенні покарання для обвинуваченого суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 характеризується позитивно, не працює, раніше не судимий, є інвалідом ІІІ групи.

Як обставини, що пом`якшують покарання, суд враховує позитивні характеризуючи данні, стан його здоров`я.

Виходячи з вимог ч.2 ст.5 КК України, відповідно до якої закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, суд не враховує підпункт 6-1) ч.1 ст.67 КК України - вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, як обставину, що обтяжує покарання, а інших обставин , що обтяжують покарання також не встановлено.

При таких обставинах, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину, фактичні обставини справи, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, не зважаючи на наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді арешту, оскільки застосування менш суворого виду покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим обвинувачений просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», так як він є інвалідом ІІІ групи, що було також підтримано і прокурором.

Так, відповідно до пункту г) статті 1 зазначеного Закону підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами, в тому числі третьої групи.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням опорно рухового апарату безтерміново.

Таким чином суд приходить до висновку, що обвинувачений підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі п. г) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Потерпілою по справі ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Зокрема потерпіла просила стягнути з обвинуваченого 971 грн.54 коп. витрат на лікування, що вона понесла та 15000 грн. матеріальної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 позов не визнав.

Вирішуючи питання цивільного позову суд зважає на таке.

Виходячи зі змісту ст. 128 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними цим кодексом, до них також застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд погоджується з доводами потерпілої з необхідністю врахування до обґрунтованих витрат пов`язаних з її лікуванням витрати на загальну суму 310 грн.26 коп., які підтверджені наданими нею касовими чеками і були безпосередньо понесені потерпілою, пов`язані з її лікуванням та придбанням лікарських засобів.

Що стосується решти матеріальних витрат на суму 661 грн.28 коп., суд вважає, що вони не можуть бути відшкодован,і оскільки належних та допустимих доказів щодо їх фактичного понесення потерпілою суду не надано.

Моральна шкода потерпілій ОСОБА_4 заподіяна в зв`язку перенесеним фізичним болем та стражданнями внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, які були спричинені умисними та винними діями обвинуваченого. Був порушений її сталий спосіб життя, значно погіршився стан здоров`я. До теперішнього часу потерпіла відчуває страх перед обвинуваченим, що принижує її гендерну рівність.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи при цьому характер та обсяг страждань які зазнала позивачка, її стан здоров`я, фактичні обставини справи, ступінь вини відповідача, його матеріальний стан та стан його здоров`я, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 5000 гривень.

Питання речових доказів по справі підлягає вирішенню у відповідності до ст.100 КПК України дерев`яна палиця з нашаруванням речовини червоно-бурого кольору, пакунки зі зразками крові, пакунки зі зразками слини, які зберігають в камері збереження речових доказів Буринського ВП, необхідно знищити.

Керуючись ст.366-371,373-376 КПК України, суд
Ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання за цим Законом у виді арешту строком на три місяці.

На підставі п. г) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді трьох місяців арешту.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 - 310 грн. 26 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування та 5000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Речові докази по справі: дерев`яна палиця з нашаруванням речовини червоно-бурого кольору, пакунки зі зразками крові, пакунки зі зразками слини, які зберігають в камері збереження речових доказів Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку можуть отримати в суді.

Головуючий