У Х В А Л А
Іменем України
12 жовтня 2017 року
слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000247 від 22.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 11.10.2017 року надійшло вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим управлінням ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000247 від 22.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений час та в невстановленому місці у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на систематичне вимагання грошових коштів у клієнтів фінансових установ, їх родичів та знайомих, шляхом висунення останнім вимог передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, розголошення відомостей, які останні бажали зберегти в таємниці, з погрозами вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, у складі організованої групи.

Усвідомлюючи, що для досягнення злочинної мети, направленої на отримання чужого майна (грошових коштів) йому необхідна допомога сторонніх осіб, ОСОБА_7 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників групи, при цьому, керуючись бажанням спільного вчинення особливо тяжких злочинів на території м. Києва, Київської області та інших областей України, діючи з корисливих мотивів та з метою незаконного особистого збагачення, в різний період часу підшукав з числа знайомих осіб - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , довівши при цьому останнім свій злочинний план, який полягав у наступному: - створені фінансової установи, що слугувала б прикриттям їх злочинної діяльності; - підшукуванні боржників фінансових установ та викупу фінансових зобов`язань даних боржників, шляхом укладення договору факторингу, не повідомляючи про це самих боржників у встановленому законом порядку; - збір особистої інформації про фізичну особу боржника фінансової установи, його близьких родичів, знайомих та колег по роботі; - систематичні телефонні дзвінки боржникам, їх близьким родичам, знайомим та колегам по роботі з вимогами сплати заборгованості по кредитним зобов`язанням боржника, з погрозами насильства над ними, їх близькими родичами, погрозами пошкодження чи знищення їх майна, розголошення неправдивих відомостей, та відомостей, які останні бажали зберегти в таємниці, не враховуючи при цьому, що родичі боржника, знайомі та колеги по роботі не є сторонами боргових зобов`язань, та не мали будь-якого відношення до них.

З даним планом, у свою чергу, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ознайомились, схвалили та в подальшому надали добровільну згоду на участь в організованій злочинній групі.

Усвідомлюючи, що дана діяльність є незаконною, з метою конспірації, та не викриття правоохоронними органами, ОСОБА_7 спільно з іншими учасниками організованої групи 01.12.2015 створили фінансову установу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд» (далі ТОВ «ФК «Конкорд»), основним видом діяльності якої являвся фінансовий лізинг, інші види кредитування, надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення). До складу засновків ТОВ «ФК «Конкорд» увійшли ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та інші особи.

ОСОБА_7 спільно та по взаємній згоді з іншими членами організованої групи, очолив організовану злочинну групу, та в подальшому 01.03.2016 став директором ТОВ «ФК «Конкорд». Натомість, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стали працівниками зазначеного товариства.

Для очолюваного ОСОБА_7 об`єднання було характерним розподілення ролей кожного з учасників організованої групи, розподілення обов`язків, коштів, отриманих внаслідок злочинної діяльності. За час існування організованої групи між її керівником ОСОБА_7 та учасниками групи - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 існував високий рівень узгодженості дій та єдині правила поведінки. Учасники групи на виконання плану, відомого всім учасникам групи та узгодженого ними, відповідно до відведених їм ролей брали участь в її діяльності: здійснювали тиск на потерпілих, близьких родичів та знайомих, що виражалось у раптових, заздалегідь підготовлених, систематичних телефонних дзвінках з певним сценарієм, значним психологічним тиском, з погрозами життю і здоров`ю потерпілого, його родичам, погрозами пошкодження їх майна, та супроводжувалось нецензурними висловами.

Протиправна діяльність була джерелом доходів ОСОБА_7 та всіх учасників організованої ним злочинної групи.

З метою існування та функціонування групи між її керівником ОСОБА_7 , та її учасниками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 існував високий рівень узгодженості дій, взаємодовіра, дотримання правил конспірації, єдині правила поведінки, до яких слід віднести: - чіткий графік роботи; - проведення протиправної діяльності не за місцем реєстрації ТОВ «ФК «Конкорд», а на заздалегідь орендованій квартирі; періодична зміна мобільних терміналів та СІМ-карток, які використовувались у злочинній діяльності; - після закінчення робочого дня, мобільні термінали та СІМ-карти, які використовувались у злочинній діяльності, залишались на орендованій квартирі; - грошові кошти потерпілі перераховували у безготівковій формі на розрахункові рахунки ТОВ «ФК «Конкорд».

Об`єднання, яке створив ОСОБА_7 з метою вчинення вимагання грошових коштів у фізичних осіб, було стійким, що знайшло своє вираження у згуртованості, внутрішніми зв`язками та стабільністю своєїпротиправної діяльності у період з 01.12.2015 року по 11.10.2017 року, до припинення його функціонування у зв`язку із викриттям і знешкодженням правоохоронними органами.

Визначившись з напрямом протиправної діяльності, учасники організованої групи розподілили між собою функції.

Таким чином, ОСОБА_7 , будучи організатором та керівником злочинної групи, здійснював безпосереднє керівництво діями учасників організованої ним групи, розподіляв ролі учасників організованої ним групи, надавав завдання кожному з її учасників на вчинення дій, направлених на вимагання чужого майна, координував поведінку учасників групи, особисто брав участь у вимаганні грошей шляхом застосування погроз, розподіляв кошти між учасниками злочинної групи, які були незаконно отримані шляхом вимагання у потерпілих.

Метою злочинної діяльності організованої ним злочинної групи ОСОБА_7 визначив систематичне вчинення вимагання коштів у фізичних осіб на території м. Києва, Київської області та інших областей України, яке здійснювалось у період з 01.12.2015 року по 11.10.2017 року.

ОСОБА_9 - будучи активним учасником створеної та очолюваної ОСОБА_7 групи, надавши згоду останньому на участь в цьому злочинному об`єднанні та своїми діями підтвердивши реальність намірів на співучасть з іншими учасниками організованої групи, відповідно до розробленого ОСОБА_7 та відомого всім учасникам організованої групи плану злочинної діяльності та розподілу функцій між учасниками організованої групи, активно, за погодженням з ОСОБА_7 та відома ОСОБА_10 та ОСОБА_8 брав участь у здійсненні вимагання грошей у фізичних осіб, збирав відомості, щодо потерпілих, їх родичів та знайомих.

11.10.2017 на підставі ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та було здійснено особистий обшук останнього, в ході проведення якого було виявлено та вилучено речі, які мають відношення до кримінального провадження, а саме:

- грошові кошти в сумі 14700 (чотирнадцять тисяч сімсот) гривень, які належать ОСОБА_9 та банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ПАТ «КБ «Приватбанк».

Слідчий зазначає, що в органу досудового розслідування є достатньо даних вважати, що вилучені грошові кошти могли бути отримані як винагорода за вчинення злочину, банківські картки використовувались з метою отримання на них грошових коштів від потерпілих, у зв`язку із чим, для забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на вказані речі та грошові кошти.

Слідчий в судовому засіданні просив слідчого суддю задовольнити клопотання.

Представник власника майна проти задоволення клопотання заперечив, зазначив, що відсутні підстави стверджувати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт має незаконне походження та підозра ОСОБА_9 є необґрунтованою.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, представника власника майна вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання та враховуючи наявність підстав стверджувати про причетність ОСОБА_9 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме:

- грошові кошти в сумі 14700 (чотирнадцять тисяч сімсот) гривень, які належать ОСОБА_9 та банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ПАТ «КБ «Приватбанк».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1