Справа № 278/2038/17
В И Р О К
Іменем України
19 лютого 2018 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, із неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
9.03.2005 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
23.03.2010 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
22.02.2016 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт (покарання відбув частково),
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и в:
17 липня 2017 року близько 13 години ОСОБА_5 перебував у дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , в якому проживають ОСОБА_7 зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , де між останніми, з одного боку, та ОСОБА_5 виник конфлікт, під час якого у останнього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ..
Реалізуючи свій умисел, в цей же час та місці ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 один удар лівим кулаком по обличчю, від якого останній втратив рівновагу та впав на землю. Після чого ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 один удар обухом сокири по голові, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми вдавленого скалкового перелому тім`яної кістки, рани волосяної частини голови та саден на обличчі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому діянні визнав частково та показав, що приблизно за тиждень до дати події він позичив своїй сусідці ОСОБА_8 продукти харчування на суму 100 грн. Остання зобов`язувалась віддати гроші з пенсії. 17.07.2017 обвинувачений, випивши напередодні близько 150 г горілки, знаючи, що ОСОБА_8 отримала пенсію, прийшов до неї на подвір`я із вимогою віддати 100 грн., проте остання стала заперечувати борг. В цей час з будинку вибіг син ОСОБА_8 ОСОБА_7 , який почав ображати обвинуваченого, ОСОБА_8 стала між ними, і коли потерпілий намагався вдарити ОСОБА_5 рукою, вони вдвох випадково штовхнули ОСОБА_8 , від чого остання впала на землю. Потерпілий продовжував махати кулаками, тоді обвинувачений вдарив його кулаком в обличчя, той впав, а коли підводився, обвинувачений взяв сокиру, яка стояла поруч, і обухом наніс йому один несильний удар по голові. Від удару у потерпілого пішла кров, і він побіг до сусідки викликати поліцію, а обвинувачений пішов додому. З приводу вчиненого не шкодує, оскільки прийшов по своє, і на нього першим напав потерпілий, а тому діяв у збудженому емоційному стані, умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому не мав.
Свої аналогічні показання щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_5 продемонстрував під час слідчого експерименту 26.07.2017 (а.с. 100-105).
Окрім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винуватість у вчиненні вищезазначеного діяння підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.
Потерпілий ОСОБА_7 показав, що у вищезазначений день він перебував в будинку за місцем свого проживання, почув з двору крики матері. Вибіг на подвір`я і побачив, що ОСОБА_5 б`є його матір. Потерпілий підбіг до обвинуваченого, почав його відтягувати від матері, тоді ОСОБА_5 наніс йому один удар кулаком в обличчя, від якого потерпілий впав на землю. Коли він підводився, обвинувачений, взявши в руки сокиру, яка стояла на вулиці, наніс йому один удар обухом по голові, від якого потерпілий знову впав. ОСОБА_5 кинув сокиру та пішов, а потерпілий, підвівшись на ноги, пішов до сусідки викликати поліцію. Від вказаних ударів потерпілий втрачав свідомість, а тому його відвезли в лікарню. Додав, що під час вказаного конфлікту він, його матір ОСОБА_8 та обвинувачений перебували в стані алкогольного сп`яніння. Свої аналогічні показання щодо механізму спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_7 продемонстрував під час слідчого експерименту 19.07.2017 (а.с. 91-94).
Показання потерпілого підтвердила свідок ОСОБА_8 , яка показала, що в той день в обідній час перебувала на городі власного домоволодіння. В цей час до них на подвір`я зайшов ОСОБА_5 та вимагав повернути гроші за позичені продукти харчування, потім почав її бити, а коли з будинку вибіг син та намагався її захистити, то обвинувачений почав бити його. Від нанесених ударів потерпілий впав на землю, тоді ОСОБА_5 наніс йому удар обухом сокири по голові, від чого у потерпілого пішла кров. Свої аналогічні показання щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ОСОБА_7 свідок ОСОБА_8 продемонструвала під час слідчого експерименту 19.07.2017 (а.с. 95-99).
Суд не погоджується з доводами захисника про визнання недопустимими доказами усіх протоколів слідчих експериментів, оскільки в порушення вимог ст. 104 КПК України в них не зазначені повністю ім`я та по батькові слідчого, понятих, взагалі не зазначено прізвище статиста, фототаблиці додатки до цих протоколів не містять підписів всіх учасників слідчих дій. Проте, у всіх названих протоколах містяться повні дані щодо понятих, які брали в них участь, і від яких жодних зауважень щодо правильності відображення в протоколах слідчих експериментів ходу їх проведення не надходило. Зазначення в протоколах лише ініціалів слідчого, а також незазначення в них присутнього статиста самі по собі не може свідчити про недостовірність відображених у протоколі відомостей, а суд їх розцінює як формальні недоліки. Додатки до протоколу відповідно до ч. 3 ст. 105 КПК України підписуються особами, які брали участь в їх виготовленні.
Крім того, захисник наполягала на визнанні недопустимими доказами протоколу слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_7 , оскільки під час його проведення була присутня свідок ОСОБА_8 , з якою через 25 хвилин також було проведено слідчий експеримент, протокол проведення якого захисник також просила визнати недопустимим доказом через те, що свідок спостерігала за ходом слідчого експерименту із сином. Суд також не погоджується з доводами захисника, виходячи з наступного. Як видно на фото № 1 фототаблиці додатку до протоколу слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 дійсно була присутня при демонстрації потерпілим місця нанесення ударів йому ОСОБА_5 , яке знаходиться за парканом, і до якого потерпіла сиділа спиною. Проте під час демонстрації потерпілим самого механізму нанесення тілесних ушкоджень (фото 2-4) свідка не зображено, а з того місця, де вона знаходилась на попередньому фото, огляду місця, де потерпілий демонстрував подію, перешкоджає паркан. До того ж, сам обвинувачений не заперечував присутність під час події свідка ОСОБА_8 , що, враховуючи взаємоузгодженість їх показань в механізмі нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, не дає підстав сумніватись в правдивості її показань та відомостей протоколів слідчих експериментів з нею та потерпілим.
17.07.2017 о 15 год. 45 хв. ОСОБА_7 звернувся до поліції із заявою про спричинення йому того ж дня близько 13 години на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, очевидцем чого була мати потерпілого ОСОБА_8 (а.с. 80-81).
Під час огляду місця події 19.07.2017 на подвір`ї домоволодіння за вищевказаною адресою виявлено та вилучено сокиру, якою, зі слів ОСОБА_7 , ОСОБА_5 наніс йому один удар обухом по голові (а.с. 86-90). Суд не погоджується із доводами захисника обвинуваченого про неналежність протоколу названої слідчої дії через відсутність у ньому доказової інформації, оскільки в протоколі зафіксовано місце вчинення злочину та його знаряддя сокиру.
При судово-медичній експертизі у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозгової травми вдавленого скалкового перелому тім`яної кістки, рани волосяної частини голови та саден на обличчі, які виникли від дії (не менше 2-3) тупого(их) предмета(ів) та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Могли виникнути в термін та обставин, вказаних потерпілим, тобто 17.07.2017 внаслідок нанесення ударів кулаком по обличчю та удару обухом сокири по голові (висновок експерта № 1522 від 20.07.2017, а.с. 84-85). Суд не погоджується із доводами захисника про те, що вказаний висновок не може бути взятий судом до уваги, оскільки експерт не оглядав рану в тім`яній частині голови потерпілого, яка була вкрита пов`язкою, а також не досліджував відомості рентгенологічного дослідження. Проте із дослідницької частини висновку вбачається, що саме в протоколі рентгенологічного дослідження у відділені променевої діагностики КУ ЖОР Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Горбачевського, куди було направлено потерпілого (а.с. 83), зафіксовано скалковий перелом кісток склепіння черепу зліва в тім`яній ділянці.
ОСОБА_5 під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та в теперішній час психічними захворюваннями не страждав і не страждає, міг та може керувати своїми діями та давати їм звіт. В період нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 обвинувачений в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, який би позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не перебував. В цей же період та в теперішній час виявляв та виявляє ознаки змішаного розладу особистості, стан компенсації, які не досягали і не досягають ступеню психічного захворювання, не позбавляли його здатності керувати своїми діями, знаходяться в межах патології характеру. Виявляє такі риси характеру, як егоїзм, егоцентризм, схильний до обману, виверткий, морально-етичні принципи не сформовані, викривлені. За психічним станом не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (висновок судово-психіатричної експертизи від 8.08.2017 № 247-2017, а.с. 110-111).
Крім того, захисник просила на підставі п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України визнати всі вищеперераховані докази, в тому числі показання обвинуваченого, потерпілого, свідка, дані ними в суді, недопустимими, оскільки вони здобуті, на думку захисника, внаслідок показань ОСОБА_5 , допитаного як свідка. Проте, суд не може погодитись із таким твердженням захисника, оскільки, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, першим було допитано саме потерпілого та отримано від нього відповідну заяву. Крім того, давати показання у справі є правом обвинуваченого і формою реалізації його права на захист, а тому визнання його показань, даних добровільно у суді, недопустимим доказом було б порушенням цього права обвинуваченого.
Суд не погоджується з позицією обвинуваченого щодо відсутності в нього умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_7 саме тяжких тілесних ушкоджень через відсутність умислу на його вбивство, виходячи з наступного. Зокрема, як встановлено судом, обвинувачений наніс потерпілому один удар обухом сокири по голові. Завдаючи такий удар у життєво важливий орган голову, обвинувачений передбачав можливість спричинення тяжкого тілесного ушкодження і свідомо припускав настання саме такого наслідку. При цьому заподіяння умисного тілесного ушкодження не пов`язується із умислом на позбавлення життя особи, який обвинуваченому не інкримінується. Також суд не погоджується із позицією обвинуваченого про спричинення ним потерпілому ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження в стані сильного душевного хвилювання, викликаного внаслідок протизаконного насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Як видно з показань потерпілого та свідка ОСОБА_8 , саме обвинувачений почав застосовувати насильство щодо останньої, доказів наявності у обвинуваченого тілесних ушкоджень, які б свідчили про насильство до нього з боку потерпілого, не надано. Крім того, зважаючи на те, що потерпілий знаходився на землі і підводився, а тому не міг здійснювати насильство щодо обвинуваченого, нанесення йому удару по голові обухом сокири явно виходило за межі необхідності запобігання можливому насильству з його боку.
Тому суд, оцінивши сукупність досліджених доказів, вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, є умисним тяжким злочином проти здоров`я особи.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, за що двічі відбував покарання у виді позбавлення волі, злочин вчинив, не відбувши повністю покарання у виді громадських робіт (до відбування залишилось 16 годин), непрацюючий, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується нейтрально.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину. Суд не визнає такою обставиною щире каяття, оскільки обвинувачений ніякого жалю з приводу вчиненого не виказав. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд на підставі п. 13 ст. 67 КК України визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина визнана обвинуваченим та на думку суду істотно вплинула на умисел обвинуваченого, а також на підставі п. 1 ст. 67 КК України рецидив злочинів, оскільки обвинувачений вчинив новий умисний злочин, маючи судимості за вчинення умисних злочинів проти власності, умисного злочину проти здоров`я особи та у сфері обігу наркотичних засобів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 належних висновків з попередніх судимостей для себе не зробив, його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства неможливе, а тому, беручи до уваги безальтернативний характер санкції ч. 1 ст. 121 КК України, призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, суд бере до уваги позицію потерпілого, який просив призначити обвинуваченому найменш суворе покарання, а тому не призначає покарання на максимальний строк, визначений санкцією статті.
Крім того, враховуючи, що обвинувачений не відбув покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком, суд на підставі ч. 1 ст. 71 та ч. 1 ст. 72 КК України повністю приєднує невідбуту частину покарання, призначеного вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2016 року.
Цивільний позов не пред`явлений, процесуальні витрати відсутні. Речовий доказ підлягає поверненню власнику.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під вартою у іншому кримінальному провадженні, підстав для обрання стосовно нього запобіжного заходу у даному провадженні не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді шести років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання, призначеного цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2016 року, визначивши ОСОБА_5 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді шести років двох днів позбавлення волі.
Початком строку відбування покарання вважати день набрання вироком законної сили.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.
Після набрання вироком законної сили речовий доказ сокиру, передану в камеру зберігання речових доказів Житомирського районного відділення поліції Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору і направити потерпілому не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1