Справа № 340/458/17
Провадження № 1-кп/347/32/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.01.18 м.Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючої судді: ОСОБА_1 ,

Секретаря : ОСОБА_2 ,

З участю прокурора: ОСОБА_3 ,

Захисника: ОСОБА_4

Потерпілого : ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Косів клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000071 від 11.04.2017 року щодо ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гринява Верховинського району, Івано-Франківської області , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,

який вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КК України,-

встановив :

26.09.2017 року за підсудністю визначеною ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.09.2017 року, на розгляд Косівського районного суду надійшло клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, який скоїв кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КК України.

Із клопотання вбачається, що 29.09.2016 року близько 18год.30хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у неприязних відносинах з ОСОБА_5 , щодо користування прибудинковою територією та знаходячись неподалік багатоквартирного будинку в якому проживають останні, розміщеному в АДРЕСА_2 , в ході виниклої між ними сварки, завдав ОСОБА_5 , один удар коліном ноги в область статевого чоловічого органу, що завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, чим вчинив кримінальне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1ст.126 КК України.
Під час досудового розслідування було встановлено, що у ОСОБА_6 наявний психічний розлад. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 177/2017 від 05.07.2017р, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 на період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину перебував в стані, при якому здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Станом на даний час підозрюваний ОСОБА_6 страждає стійко вираженим розладом помірно вираженою судинною ( мультиінфарктною) деменцією, що згідно МКХ-10 F01.1, позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку із чим потребує піклування родичів з обов`язковим лікарським наглядом.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000071 від 11.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КК України .

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що вони із обвинуваченим в справі ОСОБА_6 проживають по сусідству, в одному багатоквартирному будинку , що в АДРЕСА_2 . Періодично між ними виникають конфліктні ситуації з приводу користування прибудинковою територією. Так, 29.09.2016 року близько 18:30 годин ОСОБА_6 перебуваючи із ним у неприязних відносинах знаходячись неподалік багатоквартирного будинку в якому вони проживають, в ході виниклої між ними сварки, завдав йому, один удар коліном ноги в область статевого чоловічого органу, що завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судове засідання не з"явився.
Суд, вивчивши матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання слід задоволити з наступних підстав.
Порядок кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру врегульований гл. 39 КПК України.

Згідно ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обовязковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.

Відповідно до ст.513 КПК України, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» при розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру суд повинен з`ясувати: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Згідно ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Ст.93 КК України визначено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно ч. 6 ст.94 КК України, якщо не буде визнано за необхідне застосування до психічно хворого примусових заходів медичного характеру, а також у разі припинення застосування таких заходів, суд може передати його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.
Згідно роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови ПВС України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність чи обмежену осудність і викликають потребу у застосуванні щодо неї таких заходів.

Відповідно до ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

Ст.511 КПК України визначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надсилає його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 177/2017 від 05.07.2017р, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 на період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину перебував в стані, при якому здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Станом на даний час підозрюваний ОСОБА_6 страждає стійко вираженим розладом помірно вираженою судинною ( мультиінфарктною) деменцією, що згідно МКХ-10 F01.1, позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку із чим потребує піклування родичів з обов`язковим лікарським наглядом.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що сукупність наведених доказів підтверджує наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, але з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 на період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину перебував в стані, при якому здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними та на теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому є всі підстави для задоволення клопотання та застосування щодо останнього примусових заходів медичного характеру у виді передачі його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом..
Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у провадженні не заявлено. Речові докази та судові витрати в справі відсутні.

На підставі викладеного, ст.93, ч.6 ст.94 КК України, керуючись ст.ст. 372, 395, 512, 513, 516 КПК України, , суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Верховинського ВП Косівського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 , який вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КК України задовольнити.

Визнати наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КК України.

Застосувати до ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гринява Верховинського району, Івано-Франківської області , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого примусові заходи медичного характеру у виді передачі його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

Речові докази та судові витрати в справі відсутні.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1