Єдиний унікальний номер 235/791/17
Номер провадження 11-кп/775/128/2018

УХВАЛА

Іменем України

17.01.2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську кримінальну справу за апеляційною скаргою прокурора Красноармійської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої у кримінальному проваджені ОСОБА_8 на вирок Красноармійського міскрайонного суду Донецької області від 06.09.2017року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ Донецької області, проживає у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн.

Позовну заяву ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1583,50 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 1500 гривень. за участі прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 31 грудня 2016 року, приблизно о 13 годині 19 хвилин, знаходячись на території привокзального ринку м. Покровська Донецької області, куди він прибув з метою перевірки робочого режиму своєї торгової палатки, побачив, що в сусідній торговій точці, що належить ФОП ОСОБА_8 , розташованій на території ринку поряд з його торговою точкою, наявна черга покупців та відбувається торгівля.

Грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, показуючи своє зневажливе ставлення до існуючих в суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності, громадського порядку, з хуліганських спонукань, розштовхав чергу покупців в торговій точці ОСОБА_8 та безпричинно став вимагати від продавця ОСОБА_10 , щоб остання припинила торгівлю. Продавець ОСОБА_10 зробила ОСОБА_7 зауваження, попросила його поводити себе спокійно в громадському місці, не заважати присутнім на місці громадянам та не порушувати режим роботи торгової точки. ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів, безпричинно, діючи з прямим умислом, став виражатись на адресу ОСОБА_10 грубою нецензурною лайкою, виказувати їй погрози вбивством, після чого схопив з вітрини шматок сиру та кинув ним в обличчя ОСОБА_10 , спричинивши їй тілесне ушкодження у вигляді гематоми м`яких тканин правої скулової області, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої хуліганські дії, обвинувачений ОСОБА_7 , не реагуючи на зауваження присутніх на ринку покупців, продавця ОСОБА_11 , обіцянки продавця ОСОБА_10 викликати на місце події власницю торгової точки ОСОБА_8 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, бажаючи завадити продавцю здійснювати роботу торгової точки та продаж товарів, висловлюючись нецензурною лайкою, розкидав товар - шматки сиру, що знаходились на поверхні вітрини, на підлогу. Діями ОСОБА_7 була порушена нормальна діяльність торгівельної точки ФОП ОСОБА_8 , покупці вимушені були покинути місце торгівлі та розійтись.

Свої хуліганські дії ОСОБА_7 продовжував тривалий час - близько 20-30 хвилин і тільки після того, як ОСОБА_10 повідомила, що на місце викликаний наряд поліції, ОСОБА_7 припинив протиправні дії та покинув місце події.

В апеляційній скарзі прокурор Красноармійської місцевої прокуратури ОСОБА_5 із посиланням на те, що вирок є незаконним, через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого прохає його скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді обмеження волі строком на три роки. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не встановлено обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого.

Вказує, що ОСОБА_7 є приватним підприємцем та сума накладеного штрафу ніяким чином не обмежить будь які його права та свободи ст. 50 КК України.

Зазначає, що судом першої інстанції не врахована поведінка обвинуваченого, який на досудовому слідстві вчиняв вплив на свідка ОСОБА_12 та внаслідок своїх дій спричинив йому середньої тяжкості тілесні ушкодження, а також вчиняв вплив на інших свідків у справі.

Посилається на те, що позиція потерпілої у справі ОСОБА_8 в частині призначеного покарання обвинуваченому не була врахована.

В апеляційній скарзі потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_8 прохає вирок в частині відшкодування моральної шкоди змінити, стягнути з обвинуваченого на її користь відшкодування на матеріальної шкоди у сумі 3491,50 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суду першої інстанції було надано документальне підтвердження понесених витрати, але судом вони були безпідставно та невмотивовано не прийняті.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 із посиланням на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність прохає вирок суду першої інстанції скасувати повністю та закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для проведення винуватості особи в суді та вичерпанням можливостей їх отримання. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що стороною обвинувачення провина ОСОБА_7 у інкримінованому злочині не була доведена. Конфлікт в наслідок якого відбулися події зазначені у обвинувальному вироку спровокувала продавець ОСОБА_10 , яка виражалась на його адресу нецензурною лайкою, кидала сиром, а він тільки ухилявся він нього. Після того як ОСОБА_13 перестала кидати в нього сиром, він із сином покинув територію ринку. Вважає, що ці обставини судом першої інстанції не було враховано та безпідставно надано їм критичну оцінку.

Вказує, що:

Протоколами слідчих дій не здобуто будь-яких переконливих доказів, які б доводили провину ОСОБА_14 , а досліджені судом протоколи слідчих дій взагалі доводять його невинуватість.

Судом першої інстанції проігноровано доводи сторони захисту в частині їх суперечності та невідповідності матеріалам справи в частині утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , цим обставина не надано належної оцінки.

Під час досудового розслідування слідчим було допущено штучне створення доказів обвинувачення, однак цим фактам судом першої інстанції не надано жодної оцінки, чим проігноровано доводи сторони захисту.

Посилається на те, що не зважаючи місце конфлікту, інші свідки події не були встановлені та допитані, що є неповнотою судового розгляду.

Вказує, що факт пошкодження сиру матеріалами кримінального провадження свого підтвердження не знайшов, а тому стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_8 є необґрунтованим.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи поданої апеляційної скарги та прохали про її задоволення, заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора та потерпілої, прокурора ОСОБА_9 , який підтримав подану апеляційне скаргу прокурора, прохав про її задоволення, заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника, прохав залишити її без задоволення, вивчивши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційних скарг прокурора, захисника та потерпілого без задоволення за таких підстав.

Обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст.65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, прийняв до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, даних про особу обвинуваченого, призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України та із такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів та вважає їх вірними.

Крім того, колегія суддів зауважує, що посилання в апеляційній скарзі прокурора що призначене покарання у вигляді штрафу ніяким чином не обмежить його права та свободи передбачені ст. 50 КК України не ґрунтується на нормі закону, оскільки штраф є видом покарання та по своїй суті полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Щодо доводів викладених у викладених в апеляційній скарзі потерплої ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що визначаючи розмір матеріальної шкоди суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_8 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення пошкодження старого скла саме ОСОБА_7 , що на думку колегії суддів є обґрунтованим посиланням, оскільки таке пошкодження майна матеріалами кримінального провадження належним чином не підтверджено. Посилання суду першої інстанції, викладені у вироку стягнення шкоди, завданої псуванням продуктів харчування та моральної шкоди на думку колегії суддів є обґрунтованими, вмотивованими та відповідають вимогам закону.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на неповноту судового розгляду, на думку колегії суддів, є безпідставними спростовуються дослідженими під час судового засідання доказами. На думку колегії суддів судом першої інстанції надана належна правова оцінка діям обвинуваченого, оцінено пояснення свідків з позиції їх узгодженості між собою, свідченнями обвинуваченого та потерпілої. Судом першої інстанції обґрунтована думка щодо свого критичного відношення до свідчень свідка ОСОБА_7 та з такими висновками погоджується колегія суддів. Судом першої інстанції на обґрунтування вини обвинуваченого ОСОБА_7 враховано свідчення свідків, які є «незалежними» у події, що сталася та у своїй сукупності є узгодженими між собою.

Так свідок ОСОБА_7 пояснив що обвинувачений є його батьком. З приводу обставин кримінального провадження свідок пояснив суду, що 31.12.2016 приблизно о 14 годині він разом з обвинуваченим приїхав на привокзальний ринок, щоб забрати касу з торгівельної палатки обвинуваченого. В той час біля торгівельної палатки обвинуваченого знаходилось багато покупців, а біля палатки потерпілої ОСОБА_8 один покупець, до якого підійшов обвинувачений та сказав, що він може переважити товар, адже ваги невірні у ОСОБА_8 . Продавець ОСОБА_10 почала кричати, грубити обвинуваченому та висловлюватись в його адресу нецензурною лайкою, а останній сказав їй, щоб вона заспокоїлась, у відповідь на що ОСОБА_10 почала кидати в обвинуваченого сири, а той пригинатись, у зв`язку з чим обвинувачений підсковзнувся та уперся рукою у вітрину ОСОБА_8 , біля якої він стояв. В цей час ОСОБА_10 кинула сир, яким попала у парня, котрий проходив повз їх торгівельної палатки. Цей парень взяв сир та підкинув його назад у палатку ОСОБА_10 . Після цих подій свідок та обвинувачений забрали кошти зі своєї торгівельної палатки та уїхали. Як здається свідку, вказані події відбувались 5-6 хвилин.

Ці свідчення не узгоджуються із свідченнями інших свідків, а саме свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 в частині фактичних обставин справи та викладені у «протилежному» змісті. На думку колегії суддів, судом першої інстанції свідченням свідка ОСОБА_7 та обраній ним позиції надана належна оцінка.

Колегія суддів вважає, що на обґрунтування вини обвинуваченого суд першої інстанції цілком вірно послався на свідчення свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були покупцями у торговій палатці ОСОБА_8 31.12.2016р у період початку конфлікту між обвинуваченим та ОСОБА_10 , які не є буд якими родичами учасників конфлікту; свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які здійснюють свою підприємницьку діяльність поруч та навпроти із торгівельним місцем ФОП ОСОБА_8 ; свідка ОСОБА_11 , яка є напарницею ОСОБА_10 .

Колегія суддів звертає увагу на обрану позицію свідка ОСОБА_19 , щодо наданих свідчень обставин справи та на їх розбіжність на протязі досудового слідства та у суді, та з приводу цього зауважує, що така поведінка свідка обумовлена погрозами фізичною розправою в її адресу з боку обвинуваченого, про що до ЄРДР Покровського ВП внесено відповідні відомості. Таку позицію свідка ОСОБА_19 належним чином оцінено судом першої інстанції та встановлено порушення вимог п.2. ч.2 ст. 66 КПК України. Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на свідчення свідка ОСОБА_18 у частині їх суб`єктивного ставлення до спірних обставин події та зазначив, що попри існування у минулому конфлікту між нею та ОСОБА_8 , її свідчення, у цілому, не спростовують доведеності вини обвинуваченого. Свідчення свідка ОСОБА_20 належним чином оцінені судом першої інстанції та на думку суду апеляційної інстанції ним надана вмотивована та обґрунтована оцінка. Що стосується тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_10 та механізму його утворення, колегія суддів зазначає, що згідно висновку експерта № 5 від, яку розпочато 10.01.2017р. та закінчено 13.01.2017р. у громадянки ОСОБА_10 виявлена гематома м`яких тканин правої акулової області. У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомила, що вдарилася потилицею як наслідок влучання в неї шматку сиру, а саме у скулову частину обличчя. Інші тілесні ушкодження на досудовому слідстві не фіксувалися та судом при розгляді справи не враховувались.

З огляду на викладене, посилання захисника в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.

Щодо неповноти судового розгляду колегія суддів зазначає наступне. Судом першої інстанції задоволено клопотання прокурора про виключення свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 із списку свідків та не допитав їх. Своє рішення суд першої інстанції вмотивував дотриманням принципів передбачених ст.ст. 22, 26 КПК України. Досліджуючи матеріали справи колегією суддів встановлено, що ОСОБА_23 перебувала у трудових відносинах з обвинуваченим ОСОБА_7 та знаходилась у певній залежності від нього, як у роботодавця. Такої ж думки, щодо нещирості свідчень, колегія суддів приходить щодо свідка ОСОБА_22 , оскільки наполягання на свідченнях саме цих свідків стороною обвинувачення та відсутність сумнівів у їх неупередженості обґрунтовані прокурором у судовому засіданні, а тому висновки суду, в цій частині, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Крім того колегія суддів зауважує на тому, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на свідченнях свідків, які не мали особистою зацікавленості у кінцевому вирішення справи, між собою не знайомі та не знайомі із сторонами конфлікту.

Також колегією суддів не полишено уваги і ту обставину, що свідком ОСОБА_12 було подано заяву про отримані ним тілесні ушкодження середньої тяжкості, завдані ОСОБА_7 , з метою впливу на нього, яку внесено до ЄРДР за № 0001492, оскільки неупередженість цього свідка не викликає сумнівів, а дії ОСОБА_7 створюють загрозу добровільності та щирість наданих свідчень.

Об`єктом захисту у ст. 296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм, моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Як вбачається з матеріалів провадження, протиправні дії ОСОБА_7 були вчинені на території привокзального ринку в м. Покровськ 31.12.2016 року, під час перебування на ньому як робітників ринку, так і покупців. Як встановлено судом першої інстанції, в наслідок протиправних дій ОСОБА_7 було порушено саме безпечність громадського спокою шляхом нехтування моральними засадами та етичними правилами з боку ОСОБА_7 , адже саме він підійшов до стороннього торгового місця, де здійснювала діяльність ФОП ОСОБА_24 та у присутності сторонніх осіб вчинив протиправні дії.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає що висновки суду першої інстанції щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 саме за ч. 1 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, є вірними, вирок суду постановлений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованим та вмотивованим, розмір визначення моральної та матеріальної шкоди визначений з урахуванням вимог закону, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 405,407, 419 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 , залишити без задоволення

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міскрайонного суду Донецької області від 06.09.2017року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України залишити без змін

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Колегія суддів: