Справа № 750/6193/17
Провадження № 1-кп/750/308/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м.Чернігова у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004884 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігова, громадянина України, інваліда 2-ї групи, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох дітей, відповідно до ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
13.06.2017, близько 03 год. 25 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №169 по вул.1-го Травня у м.Чернігові, шляхом вільного доступу, з автомобіля марки ВАЗ 21213, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , намагався таємно викрасти акумулятор марки ТОРLА Еnergу вартістю 1000 грн., ліхтарик пластиковий в корпусі синього кольору вартістю 20 грн., автомагнітолу марки Sony НS-М871 вартістю 200 грн., 4 штуки автомобільних запобіжників загальною вартістю 8 грн., бензин марки А-92 об`ємом 5 л загальною вартістю 129,95 грн., а всього майна на загальну суму 1357,95 грн., що належить ОСОБА_5 , однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений та затриманий працівниками патрульної поліції при спробі покинути місце вчинення злочину.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України визнав повністю та підтвердив правильність обставин, що викладені у обвинуваченні. Щиро каявся у скоєному. Не заперечував проти застосування до нього амністії.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно викладених вище обставин справи, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, кількість та вартість викраденого, ступінь здійснення його злочинного наміру, відсутність цивільного позову та даних про те, що потерпілий наполягав на суворому покаранні обвинуваченому, особу обвинуваченого - його вік, сімейний стан, зокрема те, що він має на утриманні двох дітей, його майновий стан, стан його здоров`я, відповідно до наявних даних, а саме те, що він є інвалідом 2-ї групи, освіту, що він не працює, зміст досудової доповіді, позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання, що він не притягувався раніше до адміністративної відповідальності та відповідно до ст.89 КК України є не судимим.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді штрафу у межах санкції частини статті КК України, якою передбачено покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення злочину мав і має на утриманні двох малолітніх дітей, є інвалідом 2-ї групи, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України.
Таким чином, він підлягає звільненню від відбування покарання на підставі п. в, г ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 1700 грн.
На підставі п.в, г ч.1 ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання за даним вироком.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1