Справа № 183/2557/17
№ 1-кп/183/698/17
В И Р О К
іменем України
17 жовтня 2017 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000003 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, молодшого сержанта військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.05.2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 407, ст. 69 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) за № 209 (по стройовій частині) від 10 жовтня 2013 року військовослужбовця за контрактом солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) та призначено на посаду стрільця - регулювальника комендантського відділення комендантського взводу. Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 за №267 від 25.11.2016 року (по стройовій частині) молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_5 призначено на посаду командира відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки 2 парашутно-десантного батальйону.

Молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати службовий обов`язок.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VIII, який набув чинності 20.01.2015 року, в Україні діє особливий період.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» від 12.02.2015 року №194-VIII, який набув чинності 05.03.2015 року, до статті 407 КК України було внесено зміни, які посилюють відповідальність за вчинення вказаного військового злочину в умовах особливого періоду.

07 грудня 2016 року молодший сержант ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив без поважних причин військову частину польова пошта НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до вищезазначеної військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 27 квітня 2017 року ОСОБА_5 було затримано та доставлено до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону, в результаті чого злочин було припинено.

Таким чином, 07 грудня 2016 року молодший сержант ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин та перебував поза межами військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, до 27 квітня 2017 року, і його дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює. Показав, що 07.12.2016 року самовільно залишив військову частину за сімейними обставинами. Весь час своєї відсутності у військовій частині проживав у м. Жовті Води, вирішував особисті питання. 27.04.2017 року був затриманий у військовій прокуратурі. Приймав участь в бойових діях під час проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, є учасником бойових дій. В скоєному щиро кається, просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнити від покарання.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за місцем проходження військової служби загалом характеризується негативно, раніше судимий, на обліку у лікарів не перебуває, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, є учасником бойових дій. Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено. Тому обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі санкції ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не вбачає.

Крім того, враховуючи те, що вказаний злочин був вчинений ОСОБА_5 до ухвалення попереднього вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.05.2017 року, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Водночас, згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

07.09.2017 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року (надалі Закон).

Відповідно до ст. 2 Закону звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону). Згідно посвідчення серія НОМЕР_3 , виданого 24.04.2015 року, ОСОБА_5 є учасником бойових дій.

Відповідно до ст. 13 Закону дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом. Обмежень, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону щодо застосування відносно ОСОБА_5 амністії, судом не встановлено. При цьому, на ОСОБА_5 не поширюються обмеження, передбачені п. «а» ст. 9 Закону, оскільки останній вчинив злочин не після, а до ухвалення попереднього вироку суду. Таким чином, оскільки ОСОБА_5 має статус учасника бойових дій, вчинив злочин до набрання чинності вказаним Законом і просив суд застосувати до нього акт амністії, його слід звільнити від відбування призначеного покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.05.2017 року, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 86 КК України та ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання.

Обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1