Справа № 369/8205/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/113/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 30.01.2018

УХВАЛА
Іменем України

30 січня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перга Олевського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, 10.06.2015 року близько 20 години, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 в ході сварки, яка виникла на ґрунті ревнощів зі співмешканцем його колишньої дружини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на позбавлення його життя, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх діянь, з метою заподіяння смерті останньому в короткий проміжок часу наніс йому близько 10 (десяти) ударів руками та близько 3 (трьох) ударів ногами в область обличчя, правої вушної раковини, лівої очної і лівої скроневої ділянок, ділянку грудини, від яких потерпілий помер на місці і які, згідно висновку експерта № 308 від 30.07.2015 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .
Не погоджуючись з вироком, захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі просить вирок в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, застосувати до ОСОБА_7 положення ч.1 ст.69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченого санкцією ч.2 ст.121 КК України, у виді 5 років позбавлення волі та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку з фактичним відбуттям ним покарання під час попереднього ув`язнення, на підставі положень ч.5 ст.72 КК України, звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі судового засідання, повторно дослідити обставини, встановлені під час даного кримінального провадження на підставі неповного їх дослідження судом першої інстанції, викликати ОСОБА_11 , як свідка у даному кримінальному провадженні для повторного її допиту та допитати ОСОБА_7 , дослідити висновок експерта №308 від 30.07.2015 року.

В обґрунтуванні вказує, що дії ОСОБА_7 підпадають під кваліфікацію ч.2 ст.121 УУ України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а не під кваліфікацію ч.1 ст.115 КК України, оскільки кількість, локалізація та характер нанесених ударів ОСОБА_7 . ОСОБА_10 об`єктивно не свідчать про намір обвинуваченого вбити останнього, крім того смерть потерпілого настала через 30-40 хвилин після того, як ОСОБА_7 перестав наносити удари ОСОБА_10 , звертає увагу, що суб`єктивне ставлення ОСОБА_7 до заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, не охоплюється прямим чи непрямим умислом, так як обвинувачений жодним чином не бажав настання смерті ОСОБА_10 , а характеризується необережністю у виді злочинної недбалості, оскільки він в момент завдання тілесних ушкоджень не міг об`єктивно передбачити настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у виді смерті потерпілого, так як не завжди смерть може настати від одного, двох чи десяти ударів.

Крім того вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_11 , оскільки цей свідок міг підтвердити чи спростувати обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення по даній кримінальній справі.

Також зазначає, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, щиро жалкує про скоєне, критично відноситься до вчиненого, сприяв розкриттю злочину, сприяв в наданні медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину шляхом виклику карети швидкої медичної допомоги, вчинив злочин під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного аморальними діями потерпілого, які виразились в грубій образі малолітньої дочки обвинуваченого, крім того, ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання та під час взяття участі у бойових діях на сході України був двічі контужений, має на своєму утриманні малолітню дочку ОСОБА_12 , допомагає своїй матері похилого віку, має постійне місце реєстрації та проживання, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, тому є всі підстави для призначення обвинуваченому покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченого санкцією ч.2 ст.121 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок в частині кваліфікації дій - змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.1 ст.115 КК України на ст.119 КК України

Звертає увагу, що в повній мірі обставин справи чітко не пам`ятає, тому вважає, що слідчий експеримент від 12.06.2015 року, який був покладений в основу вироку, не може слугувати належним та допустимим доказом, а викладені в ньому обставини вважає надуманими.

Вважає також вказівку суду у вироку на 10 ударів, які він наніс по потерпілому, необґрунтованими та непідтвердженими належними доказами.

Крім того, будь - яких доказів на умисел нанесення тяжких тілесних ушкоджень чи заподіяння смерті потерпілого матеріали справи не містять, тому просить перекваліфікувати його дії на ст.119 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, думку прокурора та потерпілого, які просили судове рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Під час слухання справи обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про відмову від своєї апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.
Згідно ч. 2 ст. 403 КПК України, якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Оскільки обвинувачений відмовився від апеляційної скарги, апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає закриттю.
Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчинені злочину, за який його засуджено, ґрунтується на доказах, які досліджені в судовому засіданні з дотриманням норм КПК України, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності.

Судом першої інстанції, відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, а тому доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що наміру вбивати обвинувачений ОСОБА_7 потерпілого не мав, та його дії слід перекваліфікувати на ч.2 ст.121 КК України, є безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи та дослідженими під час судового розгляду доказами, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до яких ОСОБА_13 його син, який проживав разом з колишньою дружиною ОСОБА_14 , у його сина та ОСОБА_15 є спільна дитина, також разом з ними проживала донька ОСОБА_15 від першого шлюбу з ОСОБА_16 , причин конфліктної ситуації між його сином та ОСОБА_16 , яка сталась 10.06.2015 року, не знає, але повідомив, що ОСОБА_17 і до обставин цієї справи приходив до ОСОБА_10 з`ясовувати відносини;
- показаннями свідка ОСОБА_18 , з яких вбачається, що з ОСОБА_16 вони куми. ОСОБА_19 та ОСОБА_20 розлучились давно та після розлучення ОСОБА_15 проживала разом з ОСОБА_21 по сусідству навпроти Майбороди. У ОСОБА_17 є спільна донька ОСОБА_22 . Після розлучення, коли ОСОБА_23 хотів поспілкуватися зі своєї донькою, то ОСОБА_24 просила, щоб ОСОБА_25 відпускала дівчинку до будинку за місцем проживання ОСОБА_24 , щоб не виникало конфліктних ситуації між ОСОБА_26 та ОСОБА_21 , який ревнув ОСОБА_15 до колишнього чоловіка, не хотів бачити ОСОБА_14 та отримувати від нього будь-яку допомогу, вважав, що він в змозі сам прогодувати свою сім`ю, в тому числі і доньку своєї дружини від першого шлюбу Лізу. Влітку 2015 року, коли ОСОБА_23 повернувся з АТО, то хотів побачити свою доньку ОСОБА_12 , прийшов до неї, але ОСОБА_13 , який на той час проживав разом з матір`ю Лізи ОСОБА_27 , з приводу цього почав конфліктувати, оскільки не хотів отримувати від колишнього чоловіка своєї жінки ніякої допомоги, принесені ОСОБА_16 кульки з гостинцями для дівчинки виставляв з будинку. ОСОБА_15 також не хотіла отримувати гостинці від колишнього чоловіка для дитини та не хотіла, щоб він спілкувався з донькою. Ввечері, коли ОСОБА_23 вже збирався повертатися на службу, захотів попрощатися з донькою, у зв`язку з чим ОСОБА_24 зателефонувала ОСОБА_28 та попросила, щоб вона відпустила до неї Лізу, оскільки ОСОБА_24 проживала навпроти ОСОБА_15 та ОСОБА_29 . ОСОБА_15 спочатку не хотіла відпускати, але потім все таки відпустила доньку, після чого ОСОБА_23 разом зі своєї донькою ОСОБА_30 пішли в магазин, купити ще якісь гостинці. Майбороді відомо, що ОСОБА_23 в той день вживав спиртне, проте трохи, від нього навіть не було перегару. Через деякий час після того, як ОСОБА_23 разом з донькою пішов до магазину, ОСОБА_24 зателефонував власник магазину, щоб ОСОБА_24 забрала ОСОБА_14 , оскільки в його присутності ОСОБА_31 поговорив з кимось по телефону та почав нервувати, після чого ОСОБА_24 побігла до магазину, але дорогою їй зателефонував ОСОБА_23 та сказав, що він убив ОСОБА_29 та що потрібно викликати міліцію, тому ОСОБА_24 побігла додому до ОСОБА_15 , там вже побачила мертвого ОСОБА_29 та з ранами на голові ОСОБА_14 . ОСОБА_23 сидів біля будинку, тримаючись руками за голову та нарікав та те, що йому не потрібно було приїжджати, щоб так сталось. ОСОБА_25 нервувала та кричала, говорила, що це вона вдарила ОСОБА_14 сапою по голові. Також ОСОБА_24 повідомила, що в той день вона розмовляла з ОСОБА_21 , який був на підпитку та сказав, що йому відомо, що до села їде кум Майбороди ОСОБА_23 , а ОСОБА_32 має ножика, щоб порізати ОСОБА_17 .
- показаннями свідка ОСОБА_11 , відповідно до яких з ОСОБА_16 вони прожили у шлюбі шість років, після розірвання шлюбу років три вони продовжували спілкуватися то сходилися, то розходилися. ОСОБА_23 після розлучення спілкувався зі спільною донькою ОСОБА_33 , 2007 р. народження, цьому спілкуванню вона не перешкоджала, спілкувався тоді, коли приїжджав в с. Жорнівка. ОСОБА_14 охарактеризувала як товариського чоловіка, який ніколи не провокував конфліктів. Після того, коли ОСОБА_23 поїхав в АТО, вона почала проживати з ОСОБА_21 . ОСОБА_29 також охарактеризувала товариським чоловіком, але гарячкуватим за характером. 10.06.2015 року ОСОБА_23 приїхав в с. Жорнівку та захотів зустрітися з донькою. Свідок цьому не заперечувала, тому донька з ранку була зі своїм батьком, але цим був незадоволений її цивільний чоловік ОСОБА_13 . Ввечері ОСОБА_17 прийшов за місцем проживання свідка разом з своєю матір`ю, посиділи та потім пішли. Через деякий час ОСОБА_17 повернувся, в той час дома вже був ОСОБА_34 . У розмові зі свідком ОСОБА_32 сказав, що приходив ОСОБА_23 та приніс гостинці. Принесене ОСОБА_17 свідок поклала до холодильнику. Через деякий час до будинку забігла донька та за нею на подвір`я зайшов ОСОБА_23 , який сказав, що хоче поговорити зі свідком про якісь спільні питання. Але свідок не бажала з ним розмовляти та зачинила двері до веранди. Після цього свідок разом з ОСОБА_21 перейшли з веранди у будинок, де почули, що ОСОБА_23 став кричати та вимагати, щоб свідок з ним вийшла на розмову. Свідок хотіла викликати міліцію, про що повідомила ОСОБА_29 , на що останній сказав, що з ОСОБА_16 він розбереться сам. Після цього свідок почула звук розбитого скла, після чого ОСОБА_13 вийшов на веранду, а свідок разом з донькою зайшла до будинку. Будучи в будинку свідок почула клацкання дверного замка та нецензурну лайку, тому почала викликати міліцію. Потім вийшла у веранду, де побачила як б`ються ОСОБА_17 з ОСОБА_10 , вона намагалась їх розборонити, але ОСОБА_23 виштовхав її у веранду, вона вдруге спробувала їх розборонити, але ОСОБА_17 її знову виштовхав у веранду, після чого вона вибігла з будинку, біля порогу схопила, як потім з`ясувалось, сапу та, забігши в будинок, вдарила нею по голові та спині ОСОБА_14 . Вдарила саме ОСОБА_17 , а не ОСОБА_35 , оскільки в той момент, коли вона забігла до будинку, ОСОБА_23 утримував однією рукою голову ОСОБА_29 та наносив йому удари. Крім того, пояснила, що більш фізично розвиненим був ОСОБА_23 , ніж ОСОБА_13 , а також на той час вона була вагітна від ОСОБА_29 . Після того, як вона вдарила ОСОБА_14 , то вибігла на вулицю, де кинула сапу, та побігла до сусідів, звідки викликала міліцію та швидку медичну допомогу;
- показаннями свідка ОСОБА_36 , з яких вбачається, що влітку 2015 року, коли його матір ОСОБА_37 була на городі, сказала, щоб ОСОБА_38 виніс бинт, для надання медичної допомоги ОСОБА_39 , у якого були рани на голові. Більше нічого ОСОБА_40 не відомо. ОСОБА_23 сидів на вулиці з ранами на голові.
- показаннями свідка ОСОБА_41 , відповідно до яких в день, коли сталась сварка, вона чула крики від сусіднього будинку ОСОБА_17 , потім бачила побитого ОСОБА_14 та надала йому першу медичну допомогу. Коли вона зайшла до будинку, то побачила на підлозі лежачого ОСОБА_42 . ОСОБА_39 надала позитивні характеристики, також зазначила, що в нього були сварки з колишньою дружиною, звернула увагу, що міліцію викликав ОСОБА_23 . Жінка, яка разом з ОСОБА_41 заходила до будинку, перевірила пульс у ОСОБА_29 та сказала, що ОСОБА_43 мертвий.
- заявою від 11.06.2015 року ОСОБА_11 , за якою до ЄРДР за № 0002128 були внесені відомості з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України з фабулою про те, що 10.06.2015 року до чергової частини Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_10 , 1984 р. народження, про те, що колишній чоловік його співмешканки ОСОБА_15 , проживаючої по АДРЕСА_2 вчиняє сварки та намагається проникнути до будинку. Виїздом СОГ на місце події за адресою: АДРЕСА_2 було затримано ОСОБА_44 , 1979 р. народження, який під час сварки з ОСОБА_10 , наносячи удари руками та ногами по тілу та голові, завдав останньому тілесні ушкодження, внаслідок яких ОСОБА_10 помер на місці (зареєстровано до ЖЕО Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області за № 11574 від 10.06.2015 року (том 1 а.с. 84).
- протоколом огляду місця події від 10.06.2015 року, під час якого на подвір`ї та будинку за адресою: АДРЕСА_2 , зафіксовані плями бурого кольору на бетонних сходинках до будинку та бетонній плиті біля сходинок, відсутність дверної ручки на зовнішньою полотні дверного полотна, поламану раму та розбите скло у вікні зліва від вхідних дверей до будинку, хаотично розкидані речі та побитий посуд на підлозі в кімнаті на першому поверсі будинку, пошкодження одностворчатих дверей до кімнати будинку в районі запираючого пристрою з частковим пошкодженням цього запираючого пристрою, за дверима на підлозі коридору тіло чоловіка без ознак життя, при цьому ноги його, а саме внутрішні сторона гомілки знаходиться на порозі, праворуч впритул до трупа від колін до грудей на стіні розміщена батарея, яка складається з шести секцій. За батареєю на рівні голови трупа на підлозі та стіні плями бурого кольору. Під час огляду вилучені сліди папілярних візерунків з дверей та дверної рами, змиви слідів бурого кольору з бетонної доріжки на подвір`ї, з верхньої частини батареї коридору (том 1 а.с. 85-90, 93-102).
- висновком експерта № 308 від 11.06 30.07.2015 року, відповідно до якого, при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_10 , 1984 р. народження, виявлено: закриту черепно-мозкову травму (чисельні садна та синці обличчя, правої вушної раковини, забійні рани лівої очної і лівої скроневої ділянок, перелом кісток носа, крововиливи в м`яких покривах голови та під м`яку мозкову оболонку, кров в шлуночках мозку, набряк-набухання головного мозку); садно шиї справа, садно правого ліктьового суглобу, крововилив в підшкірну жирову клітковину в ділянці грудини.Смерть ОСОБА_10 наступила внаслідок закритої внутрішньо черепної травми у вигляді синців, саден та забійних ран голови, крововиливів в м`яких покривах голови, під м`яку мозкову оболонку та в шлуночки мозку, набряку-набухання головного мозку. Закрита внутрішньочерепна травма відноситься до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Синці шиї та ліктьового суглобу, крововилив в ділянці грудини відносяться до легких тілесних ушкоджень. Характер реактивних змін в пошкоджених тканинах вказує, що від виникнення виявлених пошкоджень до смерті пройшло не більше 30-40 хвилин. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів. Частина пошкоджень в ділянці голови та крововилив в ділянці грудини утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею контакту. Контурні садна правої лобно-тім`яно-скроневої ділянки і в правій виличній і лобно-скроневій ділянках, садно шиї справа утворились від дії тупого (их) предмету (ів) відповідної конфігурації, і можуть нагадувати сліди від підошви взуття. Виходячи із ступеню розвитку трупних змін, що визначались при огляді трупа на місці виявлення 10.06.2015 року в 22.40, смерть настала за 1-2 години до огляду(том 1 а.с. 114-116).
- висновком експерта №1815, відповідно до якого при судово-токсикологічній експертизі в крові трупа виявлено 1,87 ‰, в сечі 2,69 ‰ етилового спирту (т.1 а.с.118).
- лікарським свідоцтвом про смерть №3308, відповідно до якого смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 31 року від набряку-набухання головного мозку, субарахноїдального та шлуночкового крововиливів, закритої черепно-мозкової травми (том 1 а.с. 117).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.06.2015 року, з якого вбачається, що під час слідчого експерименту, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_7 , останній показав в який спосіб він наносив удари потерпілому ОСОБА_10 перебуваючи в коридорі будинку він наніс один удар ОСОБА_10 в голову, в результаті чого останній впав на підлогу, а коли піднявся ОСОБА_7 наніс йому удар правою рукою в область потилиці, в результаті чого ОСОБА_10 знову впав на підлогу на живіт, та коли ОСОБА_32 перебував в лежачому положенні на животі, ОСОБА_7 наніс йому ще два удари правою рукою в район потилиці, після чого ОСОБА_32 почав підніматися та ОСОБА_17 вдарив його ногою в грудну клітину, від якого ОСОБА_32 знову впав на підлогу не підвівся. Під час нанесення ударів був одягнений у військову камуфльовану форму та військові чоботи (том 1 а.с. 144-149).
- висновком експерта № 192/Д/308 від 29.07.2015 року, відповідно до якого за механізмом, вказаним ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 12.06.2015 року, у ОСОБА_10 могла утворитись частина пошкоджень з комплексу закритої внутрішньо-черепної травми, а також могли утворитись пошкодження в ділянці грудини і правого ліктя. Від ударів кулаками по голові могла утворитись частина синців та саден обличчя, перелом кісток носу, забійна рана лівої очної ділянки. Від неодноразових падінь з висоти власного зросту та ударах об підлогу і чавунну батарею опалення могли утворитись частина саден та синців голови, крововиливів в м`які покриви голови, забійна рана на фоні підшкірної гематоми лівої скроневої ділянки, перелом кісток носа, садно ліктьового суглобу. Від удару взутою ногою в передню поверхню тулуба міг утворитись кровили в підшкірній жировій клітковині в проекції грудини (том 1 а.с. 123).
- висновком судово-психіатричного експерта № 295 від 17.06.2015 року, з якого вбачається, що при обстеженні ОСОБА_7 виявлено церебрастенічну симптоматику (скарги на шум в голові, поганий сон, головний біль, емоційно-вольову нестійкість, виснаженість психічних процесів), що є наслідками перенесеної травми голови (ЗЧМТ (05.01.2015 року). Проте ступінь цих розладів такий, що не супроводжується розладами мислення, не позбавляє його критичних здібностей, можливостей здійснювати соціальну адаптацію та здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Клінічних ознак наркоманії чи алкоголізму у підекспертного не виявлено. Під час скоєння інкримінованих йому дій в стані патологічного сп`яніння чи в іншому хворобливому стані не знаходився. Про це свідчить відсутність характерних ознак цих станів (том 1 а.с. 131-132).
Таким чином, аналізуючи зібрані по провадженню докази у їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України доведена повністю.

Вбивство це винне, протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство вчиняється з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті людини і бажає їх настання. Об`єктом цього злочину є життя людини.
Об`єктивна сторона даного злочину характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді настання смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідком.
Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим (непрямим) умислом.
Як встановлено матеріалами кримінальної справи, ОСОБА_7 з почуттям ревнощів до своєї колишньої дружини ОСОБА_11 , до її співмешканця ОСОБА_10 , діяв з непрямим умислом, оскільки він, нанісши ОСОБА_10 в короткий проміжок часу близько десяти ударів руками та близько трьох ударів ногами взутими в чоботи в область обличчя, правої вушної раковини, лівої очної та лівої скроневої ділянок, ділянку грудини, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх активних дій, передбачав їхні суспільно небезпечні наслідки смерть потерпілого ОСОБА_10 , і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання.
Посилання обвинуваченого та його захисника щодо нанесення ОСОБА_7 ударів ОСОБА_10 внаслідок грубого поводження ОСОБА_10 з малолітньою донькою ОСОБА_7 , колегія суддів розцінює як захисну позицію обвинуваченого та намір уникнути справедливого покарання за вчинене, оскільки така версія розвитку подій 10.06.2015 року під час судового провадження не знайшла свого підтвердження та спростована показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_11 , яка була очевидцем конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , показаннями ОСОБА_7 , які він надавав під час попередніх розглядів даного кримінального провадження, протоколом проведення слідчого експерименту від 12.06.2015 року, та іншими наявними в матеріалах доказами, брати під сумнів які у суду апеляційної інстанції немає підстав, оскільки вони отриманні у відповідності до вимог Закону.
Щодо клопотання сторони захисту про додатковий допит свідка ОСОБА_11 , то колегія суддів вважає, що воно не підлягає до задоволення, оскільки даний свідок неодноразово допитувалась під час судових розглядів кримінальної справи, її показання є послідовними та такими, що повністю узгоджуються із іншими доказами по справі.
Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що смерть потерпілого настала не одразу після закінчення нанесення ОСОБА_7 ударів руками і ногами в обличчя та по тулубу потерпілого, а лише після спливу 30-40 хвилин після цього є безпідставними, оскільки, як вбачається з дослідженого під час апеляційного розгляду висновку експерта № 308 від 10.06. 2015 року, характер реактивних змін в пошкоджених тканинах вказує, що від виникнення виявлених пошкоджень до смерті ОСОБА_10 пройшло не більше 30-40 хвилин.
Інших доводів апелянтом в апеляційній скарзі не наведено, а вищезазначені були предметом ретельної перевірки в суді першої інстанції і обґрунтовано визнані безпідставними.

Що стосується призначеного покарання, то відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст.115 КК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті.
Однак, колегія суддів, відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який частково визнав свою вину, щиро жалкує про скоєне, критично відноситься до вчиненого, сприяв розкриттю злочину та в наданні медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину шляхом виклику карети швидкої медичної допомоги, вчинив злочин через почуття ревнощів до своєї колишньої дружини ОСОБА_11 , крім того, ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, під час участі у бойових діях на сході України був двічі контужений, має на своєму утриманні малолітню дочку ОСОБА_12 , допомагає своїй матері похилого віку, має постійне місце реєстрації та проживання, в силу ст.89 КК України не судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, - дійшла висновку про пом`якшення йому покарання.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2017 року змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України покарання та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.115 КК України на 10 (десять) років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, засудженим у той же строк, з дня отримання копії ухвали.

Судді: