Єдиний унікальний номер 185/100/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2018 року. Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003455 від 13.12.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Д-Константиново-5, Д-Константинівського р-ну, Нижегородської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освіту, непрацюючого, неодруженого, незареєстрованого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 15.08.2017 року Павлоградським міськрайонний судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт, покарання не відбув,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В :

28.09.2017 року до Павлоградського міськрайонного відділу Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ надійшов вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2017 року, згідно якого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 було призначено покарання у вигляді:200 (двохсот) годин громадських робіт. 05.10.2017 року ОСОБА_4 , був ознайомлений з порядком відбування покарання, а також наслідками за ухилення від виконання громадських робіт, про що була відібрана підписка під розпис та анкета, у якій останній вказав, що на даний час не працює. 05.10.2017 року ОСОБА_4 було видане направлення до КП «Затишне місто» м. Павлограда, згідно якого останній повинен був приступити до відбування покарання з 06.10.2017 року. 06.10.2017 року згідно наказу № 487 КП «Затишне місто» м. Павлограда ОСОБА_4 , був прийнятий до дільниці благоустрою на відпрацювання 200 годин громадських робіт по 4 години кожного дня у вільний від основної робота чи навчання час. 07.10.2017 року ОСОБА_4 повинен був приступив до відбування покарання у виді громадських робіт. ОСОБА_4 до КП «Затишне місто» для відбуття призначеного судом покарання для відпрацювання громадських робіт згідно складеного ним графіку на жовтень 2017 року не з`являвся 9, 11, 13, 15, 17, 18, 19, 21, 23, 25, 27, 29 та 31 жовтня 2017 року, а також для складання графіку та відпрацювання громадських робіт в листопаді та грудні 2017 року не з`явився. Станом на 18.12.2017 рік ОСОБА_4 не відпрацював 194 години громадських робіт з присуджених йому судом 200 годин громадських робіт. Не зважаючи на те що, ОСОБА_4 не одноразово було роз`яснена зміст ч. 2 ст. 38 КВК України та ч. 2 ст. 389 КК України, останній продовжує ухиляться від призначеного судом покарання, громадські роботи не відбуває. ОСОБА_4 , продовжуючи діяти умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на нього ухвалою суду обов`язків йому загрожує кримінальна відповідальність, діючи у формі бездіяльності, без поважної причини не з`явився до КП «Затишне місто», для відпрацювання громадських робіт, про причину не явки нікому не повідомив ним ухилився від відбування громадських робіт. Таким чином, ОСОБА_4 , будучи в належній формі ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, присуджених йому вироком суду, достовірно знаючи про наслідки не виконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до ст. 37 Кримінально - виконавчого кодексу України, порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, про що був неодноразово письмово попереджений, ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилявся від покладених на нього обов`язків, не відбував громадські роботи в КП «Затишне місто» чим ухилявся від відбування покарання у вигляді громадських робіт, присуджених йому Павлоградським міськрайонний судом Дніпропетровської області, тобто скоїв кримінальне правопорушення проти правосуддя.

Дії ОСОБА_4 , кваліфікуються за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбуття покарання у вигляді громадських робіт.

Під час досудового розслідування 06 лютого 2018 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0003455, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Павлоградської прокуратури за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ганни Світличної, буд. 64А, було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри та його правової кваліфікації за ч. 2 ст.389 КК України, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком на 1 місяць. На підставі ст. 72 КК України невідбуте покарання, призначене ОСОБА_4 , вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2017 року у вигляді 200 годин громадських робіт перевести в 25 днів арешту, з розрахунку один день арешту відповідає восьми годинам громадських робіт. На підставі ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2017 року у вигляді арешту строком на 20 (двадцять) днів, і визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць 20 (двадцять) днів.

Таким чином, зміст угоди про визнання винуватості, укладеної 06 лютого 2018 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_3 відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити й призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, в обсязі обвинувачення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому ОСОБА_4 повідомив про добровільність своєї позиції, просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, за місцем проживання характеризується задовільно, до 2016 року знаходився в групі консультативного нагляду з діагнозом «Ємоційно-нестабільний розлад особистості», на даний час на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, щиро кається у скоєному.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкцій ч. 2 ст. 389 КК України, відповідають положенням КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між сторонами, та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.314, 370, 371, 373, 475 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06 лютого 2018 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0003455 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 1 місяць.

На підставі ст. 72 КК України ОСОБА_4 перевести не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2017 року у виді 200 (двісті) годин громадських робіт у покарання у виді арешту строком 25 днів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_4 до покарання, призначеного за вироком, приєднати покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2017 року, та остаточно до відбування визначити покарання у виді одного місяця двадцяти днів арешту.

Строк відбуття покарання відраховувати з часу виконання вироку.Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .