АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/68/18 Справа № 208/6932/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року було задоволено клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 березня 2018 року без визначення застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_9 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, яке карається позбавленням волі, а отже, оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_9 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у скоєнні даного злочину, вік та стан його здоров`я, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, переховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності або з метою суттєвого зменшення рівня її тяжкості, нівелювання або зменшення доказової бази сторони обвинувачення, оскільки підозрюваному ОСОБА_9 може бути відоме місцезнаходження всіх речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, йому відомі потерпілі та свідки у кримінальному провадженні, повні відомості щодо інших підозрюваних, сам підозрюваний не працює, не навчається, не має достатнього ступеню соціальних зв`язків, які б спростували ризик залишення меж міста, області або країни з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, а тому дійшов висновку про доцільність обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою обрати його підзахисному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт з урахуванням надання часу для забезпечення життєдіяльності.

В обґрунтування вимог скарги апелянт вказує на те, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам діючого законодавства. При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу його підзахисному слідчим не було надано доказів наявності ризиків, на які він послався в своєму клопотанні. Також зазначає, що судом під час постановлення оскаржуваної ухвали не було враховано, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, реєстрацію, сім`ю, позитивні характеристики, та не розглянуто питання застосування альтернативного запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурорів, які вважали за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з наданих матеріалів вбачається що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики, що ОСОБА_9 , знаходячись на свободі, може переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, інших підозрюваних в цьому кримінальному провадженні, та знищити, переховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.

Доводи ж захисту про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги дані, характеризуючі підозрюваного, які викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки суд при постановленні ухвали це врахував, однак з метою запобігти встановленим ризикам, беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, міру покарання, яка передбачена за нього у виді позбавлення волі, судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4