Справа №479/1045/16-к 30.11.2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000263 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 19 квітня 2017р., стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курячі Лози, Кривоозерського району, Миколаївської області, громадянина України, одруженого, жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок скасувати. Закрити кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_6 у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і відсутністю можливості їх отримання.

В запереченнях на апеляційну скаргу, прокурор просить апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 680 грн. в дохід держави.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник звертає увагу суду не те, що суд першої інстанції при постановлені вироку, взяв до уваги одні докази та відкинув інші, а саме ті докази, які виправдовують обвинуваченого.
Зауважує, що відповідно до висновку експерта №361 ніяких тілесних ушкоджень на правій руці та голові в потерпілої ОСОБА_8 виявлено не було, мали місце тілесні ушкодження на лівому передпліччю та правому плечі, проте відповідно до свідчень самої потерпілої та свідків, обвинувачений бив її не по тих частинах тіла де були виявлені тілесні ушкодження.
Пояснює, що обвинувачений показав, що в нього дійсно був конфлікт з потерпілою з приводу городу але він закінчився лише сваркою, ніяких тілесних ушкоджень він ОСОБА_8 не спричиняв та зазначив, що чув, про те що на наступний день на подвір`ї потерпілої була сварка між нею та, як йому здалося з її сином, та припустив, що саме тоді ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження.
Крім того, захисник вказує, що судом було порушено право на захист, оскільки свідок ОСОБА_9 був допитаний в судовому засіданні за відсутності його, як захисника, тоді як він завчасно повідомив суд, про те що не зможе прибути на одне засідання. Зазначає, що обвинувачений від захисника не відмовлявся, він представляв інтереси обвинуваченого на досудовому слідстві та суді.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника, прокурор вважає, що вирок суду ґрунтується на доказах, що були досліджені безпосередньо судом під час судового засідання, а висновки суду про винуватість ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам справи, що були встановлені судом.
На думку прокурора, не визнання ОСОБА_6 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не може сприйматися як не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Зазначає, що висновки суду про винуватість ОСОБА_6 ґрунтуються на письмових доказах, показаннях свідків, висновку судово-медичного експерта №361 від 31 травня 2016 року, які у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_6 у нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 .
Зауважує, що факт отримання тілесних ушкоджень 29 травня 2016 року потерпілою ОСОБА_8 від нанесених ударів дерев`яною палицею підтверджується висновком експерта №361 від 31.05.2016 року, відповідно до якого на тілі потерпілої ОСОБА_8 виявлено крововиливи верхніх кінцівок та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Обставини встановлені судом першої інстанції.
Обвинувачений ОСОБА_6 29 травня 2016 року близько 17.00 год. на присадибній ділянці потерпілої ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , за неприязних стосунків стосовно межі земельної ділянки, дерев`яною палицею умисно наніс потерпілій ОСОБА_8 не менше 4 ударів в область верхніх кінцівок, спричинивши легкі тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта № 361 від 31 травня 2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченого суд кваліфікував за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд врахував обставини, що пом`якшують покарання: позитивну характеристику за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , те що він вперше скоїв злочин невеликої тяжкості, та призначив йому покарання у вигляді штрафу.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В судовому засіданні суду першої обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що між ним та потерпілою існують неприязні стосунки з приводу межі земельної ділянки.
Також пояснив, що 29.05.2016р. потерпіла ОСОБА_8 на його присадибній ділянці по АДРЕСА_1 вирвала три рядки кукурудзи, тому між ними виникла сварка, але тілесних ушкоджень він їй не спричиняв.
Проте, вина обвинуваченого в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 підтверджується доказами дослідженими судом та наведеними у вироку, а саме: показами потерпілої, свідків, протоколом прийняття заяви від потерпілої про вчинення кримінального правопорушення, даними протоколу проведення слідчого експерименту, висновком судово-медичної експертизи та іншими письмовими доказами дослідженими під час судового слідства.

На підтвердження вини обвинуваченого суд вірно у вироку послався на показання потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що 29.05.2016р. близько 17г.00хв. на її присадибній ділянці по АДРЕСА_2 обвинувачений ОСОБА_6 умисно наніс їй 4-5 ударів дерев`яною палицею в праве передпліччя та по голові.
Щодо часу, місця та обставин спричинення їй тілесних ушкоджень саме обвинуваченим, потерпіла ОСОБА_8 пояснила та показала на місці під час проведення слідчого експерименту 6 листопада 2016 р.
Дані обставини також підтвердили свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Так, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що вона була очевидцем, як обвинувачений ОСОБА_6 29 травня 2016 року палицею наніс потерпілій ОСОБА_8 удари по правій руці. Свідок ОСОБА_12 підтвердила, що захищаючись від ударів дерев`яною палицею, які наносив обвинувачений, потерпіла ОСОБА_8 підставляла руку. Ці обставини також підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 ..
Крім того, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив, що 29 травня 2016 року близько 18.00 год. в чергову частину відділу поліції зі скаргою про її побиття обвинуваченим ОСОБА_6 , звернулась потерпіла ОСОБА_8 та скаржилась на біль в різних частинах тіла.
Згідно даних журналу єдиного обліку реєстрації заяв і повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень Кривоозерського відділу поліції за №1077 зареєстровано повідомлення ОСОБА_8 , що 29 травня 2017 року в смт. Криве Озеро її сусід ОСОБА_6 спричинив їй тілесні ушкодження. Тому доводи апелянта про те, що ОСОБА_8 могла отримати тілесні ушкодження на наступний день є неспроможними.
Посилання апелянта на суперечливість показів потерпілої та свідків є безпідставними та спростовуються даними технічного запису та журналу судового засідання, а також матеріалами кримінального провадження, із яких вбачається, що показання потерпілої, вищезазначених свідків, є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими дослідженими судом доказами, в тому числі, висновком експерта щодо часу, механізму, локалізації та тяжкості отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, а тому суд обґрунтовано послався на них у вироку на підтвердження винуватості обвинуваченого.
Так, згідно висновку експерта № 361 від 31.05.2016 року, у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів верхніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк вказаний потерпілою від дії тупого твердого предмету (не менше 3-4 ударів подовженим предметом в область верхніх кінцівок) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 55-56)
Вказаний висновок експерта є повними, із наданням чітких відповідей на поставлені запитання, науково обґрунтованими та узгоджується по змісту із іншими доказами по справі, тому суд вірно послався на нього у вироку, як на доказ доведеності винуватості обвинуваченого.
Всі докази надані стороною обвинувачення та досліджені судом, отримані в порядку визначеному кримінальним процесуальним законом, суд обґрунтовано визнав дані докази достовірними, належними та допустимими, відповідно до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України.
Таким чином, суд на підставі досліджених доказів, в їх сукупності, дійшов правильного висновку щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_13 у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 і обґрунтовано кваліфікував його дії за ч.1 ст.125 КК України. Порушення судом норм матеріального та процесуального права при розгляді справи та постановлені вироку не допущено.
Тому підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 , про що вказує апелянт, немає.

Крім того, як слідує з журналу судового засідання та технічного запису, суд в судовому засіданні оголошував клопотання захисника ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи та з`ясував думку учасників судового провадження щодо можливості допиту свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні 10.03.2017р. за відсутності захисника, у зв`язку з тим, що свідок ОСОБА_9 16.03.2017р. виїжджав до Чехії на заробітки на досить тривалий час. На що обвинувачений ОСОБА_6 погодився та вважав за можливе допитати свідка ОСОБА_9 за відсутності його захисника, тим більше, що цей свідок був заявлений стороною захисту.
Таким чином, є безпідставними твердження апелянта про порушення права обвинуваченого на захист.
Покарання обвинуваченому призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням обставин вчинення злочину, ступені тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину невеликої тяжкості та особи обвинуваченого.

Так судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, вперше скоїв злочин невеликої тяжкості.

Врахувавши фактичні обставини справи та дані про особу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 має бути призначено покарання у виді штрафу, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на наведене, підстав для скасування вироку суду першої інстанції з мотивів, на які вказує апелянт, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд -
постановив :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 19 квітня 2017 року у відношенні ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: