АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 628/1440/15-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/46/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст. 125 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2016 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Моначинівка Куп`янського району Харківської області, українка, громадянка України, вдова, з професійно-технічною освітою, пенсіонерка, інвалід 3-ї групи, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу у дохід держави у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
За цивільним позовом стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 4998 грн. матеріальної шкоди, 1500 грн. витрат на правову допомогу, та 4500 грн. компенсації моральної шкоди.
Вказаним вироком встановлено, що 09.10.2014 року приблизно о 10 годині 15 хвилин в с.Моначинівка Куп`янського району Харківської області, ОСОБА_7 , знаходячись в районі магазину «Русалонька», що розташований на перехресті вулиць Молодіжна та Жердія, діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, нанесла потерпілій ОСОБА_9 на менше 3-х ударів в область голови полімерною сумкою, в якій знаходилися сторонні предмети, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку з лікворно - гіпертензійним і вестибуло - атактичним сондромами, синцями в навколоочних областях праворуч і ліворуч, забитої рани лобної області, які згідно висновку судово-медичного експерта №481-КП/14 від 13.11.2014р. є легкими тілесними ушкодженнями, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Не погодовшись з рішенням районного суду обвинувачена ОСОБА_7 подала на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2016 року скасувати, а кримінальне провадження закрити.

В обгрунтування вимог вказує на невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а саме ч.2 ст. 125 КК України. Крім того посилається, що відсутні будь-які докази її винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, свідки, які були допитані, нічого не бачили, а лише чули від односельців про нібито побиття нею потерпілої ОСОБА_9 , та жоден з них не перебував в цей час біля магазину. Вважає, докази на, які послався суд в своєму рішенні недопустимими.

Заслухавши доповідача; пояснення обвинуваченої, яка підтримала свою апеляційну скаргу та одночасно просила, в разі відмови в її задоволенні, звільнити її від покарання в зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ; пояснення захисника, який в повному обсязі підтримав позицію обвинуваченої ; пояснення потерпілої , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; пояснення прокурора , який проти апеляційної скарги заперечував , але вважав необхідним звільнити ОСОБА_7 від покарання на підставі ст. 49 КК України; дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає , зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції шляхом :
допиту потерпілої ОСОБА_9 , яка підтвердила факт побиття її обвинуваченою ОСОБА_7 та в дрібницях пояснила суду першої інстнції про обставини злочину;
допиту свідків ОСОБА_10 , яка є фельдшером Моначинського ФАП та ОСОБА_11 , яка є санітаром ФАП, які безпосередньо надавали 09.10.2104р. первинну допомогу потерпілій, і підтвердили , що ОСОБА_9 зразу казала , що її побила ОСОБА_7 , вони повідомили сина потерпілої та викликали швидку оскільки не могли зупинити кровотечу ;
допиту свідка ОСОБА_12 , сина потерпілої, якого фельдшер ОСОБА_13 терміново викликала до Моначинського ФАП , та повідомила про те, що обвинувачена побила його матір , в зв`язку з кровотечою обвинувачена була швидкою доставлена а потім госпіталізована до травматологічного відділення лікарні в с.Ківшарівка;
вивчення письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, зокрема висновку судово-медичної експертизи щодо характеру, часу спричинення , ступеню тяжкості та локалізації тілесних ушкоджень; протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої де вона показала про обставини та механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 ; висновку судово-медичної експертизи за результатами слідчого експерименту, який підтвердив можливість отримання тілесних ушкоджень потерпілою за обставин вказаних нею та виключив отримання таких тілесних ушкоджень в результаті падіння,
повно та всебічно встановив фактичні обставини справи і винність ОСОБА_7 в умисному спричиненні ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень , що потягли короткочасний розлад здоров`я.
В мотивувальній частині вироку, суд навів переконливі докази вини ОСОБА_7 в побитті ОСОБА_9 , розкрив їх зміст та дав їм належну оцінку, з якою колегія суддів погоджується і наводити їх вдруге вважає недоцільним.
Посилання обвинуваченої на неналежність доказів обвинувачення , зокрема на те: що протокол огляду місця події не містить даних про сліди злочину ; одежа потерпілої оглянута через місяць; очевидців побиття ОСОБА_7 не було, а суд спирався на пояснення свідків з чуток по селу, не є підставою для скасування вироку.
При цьому колегія суддів враховує, що наведеної вище сукупності доказів вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину, які є узгодженими між собою, цілком достатньо для обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_7 в умисному спричиненні ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень , що потягли короткочасний розлад здоров`я.
Протокол огляду місця події та одежі потерпілої, є непрямим доказами , які слід оцінювати у сукупності з наведеними вище.
Щодо пояснень свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , якім відомо про події зі слів односельців , то їх зміст , навіть за умови виключення з вироку жодним чином не впливає на обґрунтованість висновків суду щодо винності ОСОБА_7 .
Посилання на неправильне зазначення обставин злочину при внесенні даних до ЄРДР в частині плутанини анкетних даних потерпілої та обвинуваченої також не впливає на допустимість доказів , оскільки докази збираються органом досудового слідства в ході кримінального провадження , їх належність та допустимість залежать від дотримання КПК органом досудового слідства про розслідуванні певних подій , а не формулювань обставин при внесенні до ЄРДР, які взагалі не є остаточними і можуть змінюватись в залежності від отриманих даних .
Таким чином підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої колегія суддів не вбачає.
Враховуючи , що на час розгляду апеляційної скарги, відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України, колегія суддів вважає необхідним звільнити останню від покарання на підставі ч.5 ст. 74 КК України.
Керуючись ст.ст. 405,407,408 КПК України колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Куп*янського міськрайонного суду Харківської області від 1 червня 2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
На підставі ч.5 ст. 74 КК України , звільнити ОСОБА_7 від покарання призначеного вироком Куп*янського міськрайонного суду Харківської області від 1 червня 2016 року за ч.2 ст. 125 КК України в зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності , передбачених п.2 ч.1 ст. 49 КК України.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим , який тримається під вартою , - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий

Судді -