ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1004/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" вересня 2017 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 28.07.2017 р. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 від 24.02.2017 р. за звинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2017 р. на адресу Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у вищезазначеному кримінальному провадженні.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між нею та обвинуваченим та призначити узгоджену в угоді міру покарання.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28.07.2017 р. між прокурором та обвинуваченим та призначити узгоджену сторонами міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав захисника та просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України - суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що сторони погодили покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом складання покарань остаточно у вигляді п`яти років позбавлення волі із звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Проте сторони угоди не взяли до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні одного злочину, а не декількох, при цьому просили призначити покарання згідно з положеннями ч.1 ст. 70 КК України, яка може бути застосована у разі вчинення обвинуваченим декількох злочинів. При цьому є незрозумілим за сукупністю яких саме злочинів та шляхом складення яких саме покарань суду слід призначити остаточне покарання обвинуваченому. Таким чином, суд вважає, що зазначена суперечність при визначенні покарання, яке повинен понести обвинувачений, є суттєвим недоліком, який унеможливлює подальше затвердження угоди.

Крім того, суд враховує, що відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з вищезазначеного вбачається, що обвинувальний акт повинен складатися з описової та резолютивної частин. В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону підпадають дії особи. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення, яке відповідно до ст.ст. 369, 374 КПК України має бути вирішено у вироку суду.

Більше того, формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що в мотивувальній частині вироку суду за наслідком розгляду кримінальної справи відповідно до положень ст. 374 КПК України обов`язково зазначається формулювання обвинувачення, суд вважає, що відсутність в обвинувальному акті висунутого особі обвинувачення є тим недоліком, без якого не може розпочатися судовий розгляд та, відповідно, проводитися судове слідство, пов`язане із вирішенням обвинувачення (так як воно відсутнє) і вказаний недолік, відповідно до норм КПК України, може бути усунутий лише на стадії підготовчого судового засідання згідно з процедурою, визначеної ст. 314 КПК України.

Дослідженням змісту обвинувального акту встановлено, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у придбанні, зберіганні, перевезенні наркотичного засобу без мети збуту. При цьому як у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, так і у формулюванні обвинувачення не вказано, яку саме кількість наркотичного засобу «метадону» ОСОБА_5 придбав (замовив, а потім забрав) та перевіз, а лише зазначено, що під час обшуку у ОСОБА_5 був вилучений наркотичний засіб «метадон» масою 0,271 г., що вказує на те, що наркотичний засіб «метадон» у зазначеному розмірі ОСОБА_5 зберігав. Враховуючи, що відповідно до таблиці наркотичних засобів, затвердженої наказом МОЗ України від 01.08.2000 р. встановлені конкретні розміри наркотичних засобів, які впливають на кваліфікацію злочину, в тому числі дозволяють в залежності від їх розміру відмежувати кримінально-каране діяння від адміністративного правопорушення, суд вважає, що відсутність зазначення в обвинувальному акті розміру придбаного та перевезеного ОСОБА_5 наркотичного засобу вказує на неконкретність обвинувачення.

Крім того, відповідно до правової кваліфікації кримінального правопорушення ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичного засобу без мети збуту. Проте як у викладі фактичних обставин, так і у формулюванні обвинувачення відсутнє посилання на нормативний акт, який регулює обіг наркотичних засобів, у зв`язку з чим неможливо встановити, в чому саме полягає незаконність інкримінованих ОСОБА_5 діянь, що також вказує на неповноту пред`явленого обвинувачення.

Аналіз вищенаведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що умови угоди суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а відповідальний акт не відповідає вимогам КПК України, тому суд вважає за необхідне відмовити в затвердженні угоди та повернути обвинувальний акт прокурору для продовження досудового розслідування в загальному порядку.
На підставі викладеного, керуючись п.1,3 ч.3 ст. 314, ч.7 ст. 474 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У затвердженні угоди про визнання винуватості від 28.07.2017 р., укладеної між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_4 відмовити.
Кримінальне провадження № 0000131 від 24.02.2017 р. з угодою про визнання винуватості від 28.07.2017 р. за звинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України - повернути прокурору прокуратури Київської області ОСОБА_3 для продовження досудового розслідування в загальному порядку.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що згідно з ч.8 ст.474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1