Справа № 357/4241/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1321/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 15 12.12.2017

УХВАЛА
Іменем України
12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2017 року, постановлену за наслідками розгляду клопотання адвоката ОСОБА_6 , поданого в інтересах ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Грузія, про повернення належного останньому майна,

ВСТАНОВИЛА:
26 травня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за результатами розгляду у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, було постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

У жовтні 2017 року адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_8 , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із клопотанням про повернення вилученого в ході досудового розслідування майна, яке визнане органом досудового розслідування речовими доказами.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , поданим в інтересах ОСОБА_8 , про повернення вилученого майна. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ні клопотання адвоката, ні додані до нього матеріали не містять будь-яких даних щодо належності конкретного вилученого майна саме ОСОБА_9 чи членам його родини, а не третім особам. Крім того, суд також зазначив, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 по суті не розглядалося, матеріали справи, в тому числі, які стосуються вилученого майна, - не досліджувалися, а тому при закритті кримінального провадження було прийняте рішення про зберігання речових доказів при матеріалах справи.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подане ним клопотання про повернення ОСОБА_9 вилученого в нього майна. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, адвокат посилається на порушення судом вимог ст.100 КПК України, а саме не вирішення долі речових доказів при закритті кримінального провадження відносно ОСОБА_8 . Крім того, апелянт вказує на неналежний, на його думку, розгляд судом першої інстанції його клопотання про повернення речових доказів, а саме поверхневий розгляд, без виклику свідків для встановлення належності вилученого майна ОСОБА_9 , без дослідження протоколу опису майна, що підлягає поверненню. За таких обставин, на переконання апелянта, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2017 року, не може вважатися такою, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України з точки зору її законності, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги адвоката, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, провівши судові дебати, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 , подана в інтересах ОСОБА_8 , підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Як видно з матеріалів провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_6 , поданим в інтересах ОСОБА_8 , про повернення вилученого органом досудового розслідування майна, яке було визнане речовим доказом, суд, закриваючи кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.284 КПК України, питання про долю речових доказів не вирішив, вказавши у своїй ухвалі на необхідність їх зберігання при матеріалах справи.

Відмовляючи у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , поданого в інтересах ОСОБА_8 , про повернення вилученого органом досудового розслідування майна, яке було визнане речовим доказом, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, не дослідив обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, тобто допустив неповноту судового розгляду провадження в розумінні ст. 410 КПК України.

Так, суд першої інстанції не встановив взагалі, які із вилучених у ОСОБА_8 речей визнані речовими доказами у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, при тому, що до заяви адвоката була долучена копія реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , з переліком вилучених предметів за результатами обшуку, проведеного за місцем проживання ОСОБА_8 .

Крім того, як зазначив в ході апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_6 , суд першої інстанції при розгляді поданого ним клопотання щодо повернення вилученого майна, безпідставно відхилив заявлене ним клопотання про допит свідків, які могли підтвердити належність цього майна ОСОБА_9 та членам його сім`ї.

Також, слід зазначити, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання представника особи, кримінальне провадження відносно якої закрите з реабілітуючих підстав, про повернення вилученого майна, не врахував відсутність заяв від третіх осіб щодо права власності на вказане майно.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлене за наслідками неповного дослідження обставин, з`ясування яких має істотне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а тому підлягає скасуванню на підставі п.1 ч.1 ст.409 КПК України.

Так як вимоги апеляційної скарги не містять клопотання щодо дослідження доказів у даному провадженні, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти нове рішення, а тому ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2017 року, - підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2017 року, постановлену за наслідками розгляду клопотання адвоката ОСОБА_6 про повернення належного ОСОБА_9 майна скасувати.
Призначити новий розгляд в суді першої інстанції клопотання адвоката ОСОБА_6 про повернення належного ОСОБА_9 майна.
Судді:
_______________ _________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4