Справа № 464/2012/17
пр.№ 1-кп/464/264/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.12.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №464/2012/17, внесене 12 травня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001467, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Львова, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює автослюсарем Львівське комунальне АТП-1, з середньою освітою, неодружений, українець, громадянин України, невійськовозобов`язаний, має судимість:

1/ 2 лютого 1999 року Галицьким районним судом м.Львова за ч.2 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.46-1 КК України звільнений від відбування покарання з відстрочкою виконання вироку суду на 2 роки та до штрафу 40 мінімальних заробітних плат;

2/ 12 грудня 2002 року Івано-Франківським міським судом за ч.2 ст.186 КК України з урахуванням положень ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

3/ 10 вересня 2007 року Шевченківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України з урахуванням положень ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

4/ 15 листопада 2012 року Сихівським районним судом м.Львова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, 70 КК України до 2 років позбавлення волі, покарання відбуто,

за ч.3 ст.185 КК України,

за участю: заступника начальника Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_7 26.04.2016 року приблизно о 05.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , куди проник шляхом розбиття вікна, звідки повторно таємно викрав системний блок марки «Зетрон» вартістю 1960 грн., монітор марки «Асус», вартістю 1040 грн., які належали ПП «Льолік», на загальну суму 3000 грн., після чого розпорядився із викраденим на власний розсуд.

Тим самим, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв матеріальну шкоду ПП «Льолік» на загальну суму 3000 грн.

Крім цього ОСОБА_7 05.01.2017 року приблизно о 05.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з приміщення комори між 7 і 8 поверхом, що в будинку АДРЕСА_3 , куди проник шляхом підбору ключів до замка вхідних дверей комори, яка належить потерпілій ОСОБА_8 , звідки повторно таємно викрав велосипед марки «Тиса» вартістю 5000 грн., який належав потерпілому ОСОБА_8 , після чого даний велосипед продав невідомій особі.

Тим самим, своїми умисними протиправними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 5000 грн.

Крім цього ОСОБА_7 18.01.2017 року приблизно о 04.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з приміщення загального коридору, який відноситься до 29 та 30 квартири, що в будинку АДРЕСА_4 , куди проник шляхом підбору ключів до замка вхідних дверей приміщення загального коридору, звідки повторно таємно викрав велосипед марки «Тиса» вартістю 1500 грн., який належав потерпілій ОСОБА_9 , після чого даний велосипед продав невідомій особі.

Тим самим, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв матеріальну шкоди потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 1500 грн.

Крім цього ОСОБА_7 18.01.2017 року приблизно о 02.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з приміщення загального коридору, який відноситься до 31 та 30 квартири, що в будинку АДРЕСА_5 , куди проник шляхом вільного доступу, звідки повторно таємно викрав чорну шкіряну куртку вартістю 5000 грн., яка належала потерпілій ОСОБА_10 , після чого дану куртку продав невідомій особі.

Тим самим, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв матеріальну шкоди потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 5000 грн.

Крім цього ОСОБА_7 19.01.2017 року приблизно о 20.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з приміщення комори між 4 і 5 поверхом, що в будинку АДРЕСА_6 , куди проник шляхом злому замка вхідних дверей приміщення комори, яка належить потерпілому ОСОБА_6 , звідки повторно таємно викрав перфератор марки «Бош» вартістю 5796 грн., дриль марки «Бош» вартістю 1499 грн, болгарку марки «Бош» вартістю 4850 грн., бензопилу марки «Штіль» вартістю 6599, які належали потерпілому ОСОБА_6 , а всього майна на загальну суму 18744 грн., після чого розпорядився із викраденим на власний розсуд.

Тим самим, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв матеріальну шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 18744 грн.

Крім цього ОСОБА_7 20.01.2017 року приблизно о 01.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з приміщення комори між 3 і 4 поверхом, що в будинку АДРЕСА_3 , куди проник шляхом злому замка вхідних дверей приміщення комори, яка належить потерпілому ОСОБА_11 , звідки повторно таємно викрав два спінінги, вартістю 4000 грн. кожен, сачок рибацький, вартістю 2000 грн., які належали потерпілому ОСОБА_11 , а всього майна на загальну суму 10000 грн., після чого розпорядився із викраденим на власний розсуд.

Тим самим, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв матеріальну шкоди потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 10000 грн.

Крім цього ОСОБА_7 25.01.2017 року приблизно о 15.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з приміщення комори між 1 і 2 поверхом, що в будинку АДРЕСА_5 , куди проник шляхом злому замка вхідних дверей приміщення комори, яка належить потерпілому ОСОБА_12 , звідки повторно таємно викрав десять спінінгів вартістю 1500 грн. кожен, які належали потерпілому ОСОБА_12 , а всього майна на загальну суму 15000 грн., після чого розпорядився із викраденим на власний розсуд.

Тим самим, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв матеріальну шкоди потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 15000 грн.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих крадіжок, поєднаних із проникненням у приміщення, повторно, визнав повністю, та дав показання аналогічні фабулі обвинувачення. Крім того показав, що крадіжку з комори по епізоду потерпілого ОСОБА_6 здійснював одноосібно, двері відчиняв сам. У вчиненому щиро розкаявся та ствердив, що відшкодував потерпілому ОСОБА_6 тільки 1500 грн., однак працевлаштувався та буде погашати заподіяний збиток.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, саме по епізодах ПП «Льолік» ( ОСОБА_13 ), ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого. Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні крадіжки по епізоду ОСОБА_6 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами:

-показаннями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 про те, що дійсно 19 січня 2017 року відбулась крадіжка з його комори, однак така вчинена, окрім обвинуваченого, ще й іншою особою, що чітко вбачається з відеозапису з місця події. Вважає, що дії обвинуваченого за відсутності кваліфікуючої ознаки групою осіб є невірними. Підтвердив, що обвинувачений в рахунок матеріальної шкоди сплатив йому 1500 грн., решта невідшкодовано, однак цивільний позов не заявляє;

-даними протоколу огляду документів та перегляду відеозапису від 10 березня 2017 року та даними відеозапису від 19 січня 2017 року з місця події, згідно з яким обвинувачений з невідомою особою вчиняють крадіжку майна потерпілого ОСОБА_6 ;

-даними протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_6 , згідно з яким 19 січня 2017 року близько 20 год. по вул.Хоткевича, 18 в м.Львові з приміщення його комори між поверхами викрадено інструменти, а саме перфоратор «Бош», дриль «Бош», болгарку «Бош» та бензопилу «Штіль»;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14 березня 2017 року з фототаблицею та відеозаписом, згідно з яким ОСОБА_7 повідомив про обставини крадіжки, зокрема, що він 19 січня 2017 року о 20.00 год. на вул.Хоткевича, 18 в м.Львові шляхом злому замка проник в комору, звідки викрав електроінструменти перфоратор, дриль, болгарку, бензопилу. Вказані речі здав в ломбард «Скарбниця» та продав невідомому чоловікові на ринку «Сихів»;

-даними повідомлення ПТ «Ломбард» Заставно-Кредитний Дім», згідно з яким 19 січня 2017 року о 21.05 год. до відділенні ломбарду, що по пр.Червоної Калини, 121 в м.Львові ОСОБА_7 здано майно перфоратор «Бош» та дриль «Бош».

При цьому суд враховує вимоги ч.3 ст.337 КПК України, згідно з якими з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Відтак, враховуючи межі висунутого обвинувачення, у суду відсутні правові підстави для додаткової кваліфікації дій обвинуваченого за ознакою попередньої змови групою осіб.

Водночас прокурором у суді наголошено на те, що крадіжка за ч.2 ст185 КК України може бути кваліфікована тільки за такою кваліфікуючою ознакою як «попередня змова групою осіб». За умовами ст.28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення. Доказів вчинення ОСОБА_7 злочину за вказаною ознакою в ході досудового розслідування та судового розгляду даної справи не встановлено, а відтак кваліфікувати його дії за попередньою змовою групою осіб немає. Відеозапису з місця події для цього недостатньо.

Також прокурором надано суду постанову заступника начальника Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 від 16 березня 2017 року, згідно з якою в порядку ст.216 КПК України виділено з матеріалів досудового розслідування №0001467 матеріали досудового розслідування щодо вчинення невстановленою слідством особою в групі з ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, по епізоду викрадення майна ОСОБА_6 та відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000848 від 16 березня 2017 року за попередньою кваліфікацією вчиненого правопорушення за ч.3 ст.185 КК України.

Зазначене спростовує доводи ОСОБА_6 щодо бездіяльності слідства щодо притягнення до відповідальності іншої особи у вчиненні крадіжки майна потерпілого.

Також прокурором у суді надано пояснення, що в обвинувальному акті в реєстрі матеріалів досудового розслідування щодо проведених процесуальних дій слідчим помилково зазначено протокол допиту підозрюваного « ОСОБА_15 » змість « ОСОБА_7 », що жодним чином не може впливати на розгляд даної справи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у приміщення, повторно.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти власності, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який працює, неодружений, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, має формальну характеристику за місцем проживання, притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, однак на шлях виправлення не став та вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

Отже, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, значну кількість епізодів злочинної діяльності, наслідки вчинення злочину та розмір завданої шкоди потерпілим, обставину, що обтяжує відповідальність - рецидив злочинів, особу обвинуваченого, який має судимість, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, що є обставиною, що пом`якшує відповідальність, характеристику, соціальні зв*язки, часткове невідшкодування шкоди, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення йому покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Саме такий вид та розмір покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
За умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п*яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому з урахуванням особи винного та конкретних обставин справи, а саме визнання обвинуваченим своєї провини та висловлення жалю з приводу вчиненого кримінального правопорушення, відсутність заявлених цивільних позовів, працевлаштування обвинуваченого та його намір відшкодувати завдані збитки, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду справи, який сумлінно з*являвся на виклики та сприяв ходу слідства, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочину та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення. Позиції учасників кримінального провадження щодо необхідності реального відбування покарання не сприятимуть відшкодуванню шкоди потерпілим, враховуючи працевлаштування обвинуваченого, досягнення мети покарання можливе без ізоляції від суспільства в умовах здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого під час звільнення від відбування покарання. Під час судового розгляду обвинувачений один раз на виклик суду не з`явився, за наслідками чого до нього було застосовано привід, проте вказана неявка була з поважних причин, у зв`язку з похороном в родині.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Враховуючи, що заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжних заходів до ОСОБА_7 не застосовувались, відсутність відповідних клопотань та поведінку останнього при час розгляду справи, призначення покарання без реального його відбування, підстав для обрання йому запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки та згідно із ст.76 КК України покласти на ного наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази два DVD-R диски /постанови про визнання речовими доказами від 10 березня 2017 року та від 14 березня 2017 року/ які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1