Справа № 419/1584/17
Провадження № 11-кп/782/433/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , за апеляційною скаргою заступника прокурора Луганської області ОСОБА_8 , поданою на вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 12.10.2017,

встановила:
Оскаржуваним вироком

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Залиман Кремінського району Луганської області, має громадянство України, працює у КСП ім.Дзержинського, має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_9 , 2015 року народження, раніше не був засуджений, мешкає у АДРЕСА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, із призначенням покарання у вигляді штрафу розміром 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

Вироком суду встановлено, що 18 жовтня 2017 року, приблизно о 13 годині, ОСОБА_6 , після вживання спиртних напоїв разом із ОСОБА_10 та військовослужбовцем ОСОБА_11 у АДРЕСА_2 , почав керування належним ОСОБА_10 автомобілем ВАЗ 21063 НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку смт. Новоайдар Луганської області.

Здійснюючи рух по вул. Октябрьській ( В.Шлях) смт. Новоайдар Луганської області, у районі 31 кілометра автодороги Н-21 сполученням "Старобільськ-Луганськ", приблизно о 15 годині, нехтуючи заходами безпеки для себе та інших осіб та діючи у порушення вимог пп.2.9 (а), 12.1, 12.4, 12.9 (б) ПДД України, не вибравши безпечної швидкості руху, ОСОБА_6 не впорався із керуванням транспортного засобу, у результаті чого допустив перекидання автомобілю.

У результаті ДТП пасажир ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до висновків судово-автотехнічної експертизи № 658 від 06.06.2016 дії водія ОСОБА_6 знаходились у прямому зв`язку із настанням ДТП.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , не оскаржуючи фактичних обставин справи, як вони викладені у вироку, правильності визначених судом юридичних дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України, просить вирок суду скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість.

Зазначає при цьому, що суд фактично призначив ОСОБА_6 мінімальне покарання, не застосувавши додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, не прийняв до уваги, що ОСОБА_6 , кермуючи автомобілем у нетверезому стані, грубо порушив ПДД України, поставивши під загрозу життя інших людей.

Прокурор просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 286 КК України у вигляді 2 років обмеження волі із позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки, звільнивши від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України, із призначенням іспитового строу на 1 рік та покладення процесуальних обов`язків, передбачених п.1,2 ст. 76 КК України.

Від обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 надійшли письмові клопотання про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році" та звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п."в" ч.1 ст. 1 цього Закону, оскільки він має малолітню дитину - ОСОБА_12 , 2015 року народження, щодо якого не позбавлений батьківських прав.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 на підтримку поданої прокурором ОСОБА_8 апеляційної скарги та можливості застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році», обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника, які заперечували проти апеляційних вимог представника обвинувачення, просили застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», переглянувши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як вбачається із змісту скарги прокурора, фактичних обставин справи, доведеності провини ОСОБА_6 та юридичну кваліфікацію дій прокурор не оскаржує, крім того, у суді першої інстанції сторони погодились на скорочений порядок дослідження доказів відповідно до ст. 349 КПК України, тому, колегія суддів вирок суду у цій частині не переглядає.

Відповідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається із змісту вироку, суд, призначаючи ОСОБА_6 основне покарання у мінімальних межах санкціх ч.1 ст. 286 КК України та не призначаючи додаткового покарання, не прийняв до уваги, що ОСОБА_6 , перебуваючи у нетверезому стані, діючи свідомо, кермував транспортним засобом у межах населеного пункту, де допустив перевертання автомобілю, що поставило під загрозу життя пасажирів автомобілю та інших людей, і,крім того, не навів належних мотивів та підстав не застосування до обвинуваченого додаткового покарання, всупереч положень п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 № 7, які зазначають, що судам при призначенні покарання слід враховувати тяжкість та обставини злочину, його наслідки та обговорювати питання про призначення більш суворого покарання особам, які вчинили злочин у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на обставини вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення, його наслідків, колегія суддів вважає призначене йому покарання таким, що, хоч і не виходить за межі, встановлені санкцією ч.1 ст. 286 КК України, але за своїм видом та розміром є явно несправедливим через його м`якість ( ст. 414 КК України).

Враховуючи цю обставину, колегія суддів, діючи у відповідності до п.4 ч.1 ст. 409, п.2 ч.1 ст. 413 КПК України, вважає за необхідне вирок суду у частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок із призначенням ОСОБА_6 більш суворого основного та застосування додаткового покарання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних із позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, які, зокрема, на день набрання Законом чинності мають дітей, яким не виповнилось 18 років і щодо яких особа не позбавлена батьківських прав.

Відповідно до наданих захисником свідоцтва про народження ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться на його утриманні та спільно мешкає з ним ( довідка виконавчого комітета Сотенської сільради Станично-Луганського району Луганської області від 05.12.2017).

Даних про те, що ОСОБА_6 позбавлений щодо своєї дитини батьківських прав, наразі немає.

ОСОБА_6 визнаний винним у скоєнні необережного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений законодавцем до категорії середньої тяжкості.

Враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів вважає за необхідне звільнити ОСОБА_6 як особу, на яку розповсюджується дія Закону України «Про амністію у 2016 році» та яка надала згоду на застосування до нього цього Закону, від відбування призначеного за даним вироком суду як основного, так і додаткового покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 409,420 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Луганської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 12 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України скасувати у частині покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 02 роки, із позбавленням його права керування транспортними засобами на 02 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання, із іспитовим строком на 01 рік, та покласти на нього, відповідно до п.1,2 ст. 76 КК України, процесуальні обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляючи про зміну місця проживання.

Відповідно до п."в" ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного даним вироком як основного, так і додаткового покарання.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений сторонами кримінального провадження у касаційному порядку, протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3