Єдиний унікальний номер 240/48/16-к
Номер провадження 11-кп/775/217/2018

Єдиний унікальний номер 240/48/16-к
Номер провадження 11-кп/775/217/2018 Головуючий суддя ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 04 лютого 2016 року у кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця в м.Білозерське Добропільського району Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не судимого, неодруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

застосовано примусові заходи медичного характеру у виді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом з вирішенням соціальних питань, у зв`язку із вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до ухвали суду, 21 березня 2015 року близько 20.00 год. ОСОБА_9 за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 разом зі своїми знайомими ОСОБА_10 та його цивільною дружиною ОСОБА_11 розпивали спиртні напої. В той час між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виникла сварка на побутовому грунті, у зв`язку з чим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покинули місце мешкання ОСОБА_9 та пішли додому по АДРЕСА_2 , де лягли відпочивати. ОСОБА_9 , з метою подальшого з`ясування відносин, того ж дня, близько 23 год. 30 хвил., взявши з дому сокиру, зайшов до зальної кімнати жилого будинку і побачивши відпочиваючого на дивані ОСОБА_10 , наніс останньому три удари обухом сокири по голові, спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді рани правої тім`яної області, вдавленого перелому скронево-тім`яної кістки справа, забиття головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних в момент нанесення.

В апеляційній скарзі прокурор прохає ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом. Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на «умисне вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення», а з резолютивної частини рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідача, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги; захисника, законного представника, які просили ухвалу залишити без змін; перевіривши судову справу та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвал суду скасуванню, за таких підстав.

Відповідно до ст. 506 КПК України, суд має право прийняти рішення про проведення судового засідання без участі ОСОБА_9 , оскільки характер психічного захворювання ОСОБА_9 перешкоджає його участі у судовому засіданні.

Як вбачається з положень ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема є неправильне застосування закону України при кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із ч. 1 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

За змістом ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок психічного захворювання. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 18 від 13 січня 2016 року ОСОБА_9 має ознаки психічного захворювання у формі шизотипичного розладу. За своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, до якого відноситься скоєне правопорушення, ОСОБА_9 знаходився у стані вказаного психічного захворювання, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За таких обставин ОСОБА_9 не міг усвідомлювати суб`єктивну сторону інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, а саме мати умисел, тому ці обставині виходячи з положень ст.505 КПК України у кримінальному провадженні не встановлюються, що судом не було враховане.

Також, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження висновки суду про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, бо у період часу, до якого відносяться скоєні ним дії, він не міг усвідомлювати їх значення та керувати ними, тому ОСОБА_9 є особою, яка вчинила суспільне небезпечне діяння.

Згідно з ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, зокрема, госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.

Відповідно до пунктів 14, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 р. ухвала (постанова) у справі про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам кримінально-процесуального закону і крім вирішення питань, передбачених ст. 420 КПК, містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

Визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Однак, судом не враховано, що ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження; конкретні обставини його вчинення, а саме, заподіяння потерпілому трьох ударів обухом сокири в життєво важливий огран - голову. Також, поза увагою суду залишено те, що ОСОБА_9 вчинив ці дії , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та страждає на психічне захворювання у формі шизотипичного розладу.

Виходячи з наведеного, ураховуючи психічний стан ОСОБА_9 , характер вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, колегія суддів вважає, останній за своїм психічним станом становить загрозу для суспільства та підлягає госпіталізації до психічного закладу та лікування в умовах посиленого нагляду.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України, від кримінальної відповідальності звільняється особа, яка вчинила злочин.

Враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння, то він не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, про суд помилково зазначив в резолютивній частині ухвали.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів зазначає, що судом неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407 ч. 1 п. 4, 419, 513 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 04 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_9 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на «умисне вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення», а з резолютивної частини рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді: