АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2001 року народження, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1) 18.03.1994 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з конфіскацією майна, відповідно до ухвали від 05.04.1994 року вирок змінено, застосовано підстави ст. 45 КК України звільнено від покарання умовно з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

2) 18.01.1996 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ч. 3 ст. 193, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна, 11.04.1996 року за ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.1996 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяців 18 днів;

3) 16.07.1997 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 17, ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 43 КК України приєднано не відбутий строк 3 місяці за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.1996 року та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці з конфіскацією майна;

4) 30.11.2001 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, 06.03.2003 року ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області умовно-достроково звільнений на не відбутий строк 7 місяців 23 дні;

5) 14.11.2003 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, частково приєднано до покарання не відбутий строк 6 місяців за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2001 року, до відбуття призначено покарання 4 роки позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.01.2004 року, вирок змінено, до відбуття призначено покарання із застосуванням ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2006 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 8 місяців 12 днів;

6) 29.10.2007 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

7) 17.08.2010 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст.ст. 72, 73 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

8) 26.05.2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч .4 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців із заліком попереднього тримання під вартою, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.08.2011 року, вирок змінено, виключено ст. 71 КК України, ухвалено вважати засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

9) 23.09.2011 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць із заліком попереднього тримання під вартою;

10) 20.08.2012 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць;

11) 23.09.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробування строком на 3 роки;

12) 11.11.2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

13) 19.12.2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

а також щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1) 06.11.1992 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 2153, ч. 2 ст. 140, ст. 193 ч. 3, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, звільнений з зали суду;

2) 02.09.1994 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна, на підставі ст. 43 КК України приєднано не відбутий строк за вироком від 06.11.1992 року, остаточно до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.11.1994 року вирок змінено, ухвалено вважати засудженим за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

3) 11.12.2000 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 2296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 місяців;

4) 12.11.2003 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

5) 10.01.2006 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. 25.12.2009 року звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 5 днів;

6) 18.10.2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. 27.12.2012 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська на підставі ст. 81 КК України не відбутий термін 1 рік 1 місяць позбавлення волі змінено на обмеження волі. 10.10.2013 року звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково на не відбутий строк 4 місяці 1 день,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001954,-

встановила:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 19 жовтня 2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у тому, що 09 липня 2017 року приблизно о 03 год. 30 хв., попередньо домовились між собою скоїти таємне викрадення чудового майна.

З метою реалізації даного замислу, прибули до магазину «Ельдорадо», який розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд. 31 «Д», де ОСОБА_7 , розбив молотком скло магазину та проник до його приміщення. В цей час ОСОБА_8 спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_7 , про сторонніх осіб або працівників правоохоронних органів, які б могли запобігти їх злочинній діяльності.

Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з вітрин вказаного магазину викрали чуже майно на загальну суму 110 083 грн., спричинивши ТОВ «Технополіс-1» матеріальний збиток на вищевказану суму.

Вказаним вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за що останнім призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі кожному.

Запобіжний захід обвинуваченим у вигляді тримання під вартою ухвалено залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ухвалено обчислювати з 29 липня 2017 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Ухвалено стягнути з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 540 грн. З них же в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь ТОВ «Технополіс-1» ухвалено стягнути - 90 307 грн. 04 коп.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить вирок в частині призначення покарання змінити, та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі, просить дати можливість відшкодувати збиток потерпілому.

Прокурор також не згоден з рішенням суду. В апеляційній скарзі просить його щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким останнім призначити показання у виді 4 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обвинувачені вчинили умисний тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Вважає, що при призначенні покарання обвинуваченим суд не повному обсязі врахував дані, які їх характеризують.

Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше неодноразово судимі за вчинення умисних корисливих злочинів, маючи не зняту і не погашену судимість, вчинили новий умисний корисливий злочин, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення.

Вказує, що суд не в достатній мірі врахував і суспільну небезпеку та обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Представник потерпілого в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Дані про поважність неявки до суду не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути подані апеляційні скарги за відсутності представника потерпілого, відповідно до вимог ст. 405 КПК.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить залишити її без задоволення, як необґрунтовану.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просила її задовольнити. Проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_11 заперечувала.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали свої вимоги, просили їх задовольнити. Заперечували роти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник проти задоволення апеляційної скарги прокурора також заперечували. Задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 залишили на розсуд суду.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації їх дій за ч. 3 ст. 185 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, і які ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання, його відношення до скоєного щире каяття, сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, які суд відніс до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що його обтяжують.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше судимий за скоєння корисливих злочинів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання, має на утриманні неповнолітню дитину, у вчинено щиро розкаявся, сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину, що судом було віднесено до обставин, що пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи особами раніше судимими, висновків для себе не зробили, вчинили новий тяжкий злочин, а тому їх виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст.ст. 6567 КК України, а призначене судом першої покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та для запобігання вчиненню ними нових злочинів.

За таких підстав доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що призначене йому судом першої інстанції покарання є занадто суворим та не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо призначення судом обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 занадто м`якого покарання, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченим покарання, суд першої інстанції врахував обставини, на які посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі, а саме, обставини вчинення злочину, його суспільну небезпеку, вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 умисного тяжкого злочину, також дані про особи обвинувачених, які раніше неодноразово судимі, в тому числі, і за вчинення умисних корисливих злочинів та знову вчинили новий умисний корисливий злочин.

Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та скасування або зміни вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 залишити без задоволення, а вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, вона може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4