ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №276/584/17
1-кп/293/147/2017
08 грудня 2017 року смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Черняхів угоду про визнання винуватості від 20.06.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000065 від 07.02.2017року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Іршанськ, Хорошівського району, Житомирської області, українця, гр.України, освіта середня спеціальна, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України ,-
з участю прокурора ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
20.11.2014 року ОСОБА_6 , відповідно до поданої ним заяви був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та отримував адресну допомогу.

В той же час, 23.08.2011 року ОСОБА_3 , відповідно до договору дарування №1565 від 23.08.2011 року отримав та мав у власності квартиру площею 50,44 кв. м. в АДРЕСА_2 , та, відповідно до п. 6 Порядку №505, не мав права на отримання адресної допомоги.

Так, 20.11.2014 року, у невстановлений слідством час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошових коштів, отриманих від Управління праці та соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації (), що розташовується в смт. Хорошів Житомирської області (далі УПСЗН) в якості адресної допомоги, поєднаним із виготовленням та використанням завідомо підроблених офіційних документів.

20.11.2014 року, у невстановлений слідством час, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 звернувся до УПСЗН із заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Перебуваючи у приміщенні УПСЗН у вказаний день та час ОСОБА_3 , з метою заволодіння бюджетними коштами в якості адресної допомоги, виготовив та подав до УПСЗН заяву №69 від 20.11.2014 року для призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої териігорії України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - заява про надання адресної допомоги), внісши до неї завідомо неправдиві відомості про відсутність у його володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, при цьому усвідомлюючи, що має у власності квартиру площею 50.44 кв. м. в АДРЕСА_2 .

25.11.2014 року, за результатами розгляду вказаної заяви, працівниками УПСЗН, які не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_3 , прийнято рішення про призначення йому адресної допомоги.

На підставі вказаного рішення, працівниками УПЗСН, які не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_3 , було нараховано та виплачено на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_3 грошові кошти.

Крім того, 18.05.2015року у невстановлений слідством час, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 виготовив та подав до УПСЗН заяву про продовження надання йому адресної допомоги, вказавши в заяві завідомо неправдиві відомості про відсутність у його володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, при цьому усвідомлюючи, що має у власності квартиру площею 50,44 кв. м. в АДРЕСА_2 .

За результатами розгляду вказаної заяви, працівниками УПСЗН, які не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_3 , прийнято рішення про продовження виплати йому адресної допомоги.

На підставі вказаних рішень, працівниками УПСЗН, які не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_3 , за період з 20.11.2014 року по 31.12.2014 року, та за період з 01.01.2015 року по 19.11.2015 року, було нараховано та виплачено на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 10608 (десять тисяч шістсот вісім) гривень.

Таким чином, у період з 20.11.2014 по 19.11.2015 ОСОБА_3 шляхом обману, виготовивши та використавши завідомо підроблені офіційні документи, заволодів грошовими коштами УПСЗН на загальну суму 10608 (десять тисяч шістсот вісім) гривень, чим причинив вказаному органу державної влади матеріальної шкоди на вищевказану суму.

20.06.2017 рорку між прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000065 та обвинуваченим в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України в приміщенні прокуратури Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області за адресою: смт.Хорошів, вул.Гвардійців Кантемирівців, 9, Житомирської області укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України. Обвинувачений у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення у виді штрафу.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені, зрозумілі обвинуваченому та підтверджені останнім.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Обмеження, які виключають можливість укладення угоди про визнання винуватості, відповідно до ч.4 ст.469 КПК України відсутні.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_3 визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що своїми діями, які виразились в незаконному заволодінні чужим майном шляхом обману, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України; умисними діямими, які виразилися у складанні завідомо підробленого офіційного документу, який освідчує певний факт, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України; умисним діями, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

Вказані кримінальні правопорушення також підтверджується матеріалами даного кримінального провадження, а саме:

-
-протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 21.03.2017 року в ході якого було оглянуто та вилучено особову справу відносно ОСОБА_3 та інших осіб, які були переміщені із зони проведення АТО та отримували грошові кошти на рахунок щомісячної допомоги;

-протоколом огляду предметів від 21.03.2017 року в ході якого було оглянуто особову справу ОСОБА_3 зареєстровану під №643107;

-особовою справою ОСОБА_3 в якій наявні заява ОСОБА_3 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчосово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 20.11.2014 року та заява про продовження надання йому адресної допомоги від 18.05.2015 року.

Враховуючи те, що узгоджена в угоді про визнання винуватості міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, як обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 20.06.2017року укладену між прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 затвердити.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст.190, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України і призначити йому покарання узгоджене сторонами кримінального провадження:

за ч.1 ст.190 КК України - у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень;

за ч.1 ст. 358 КК України - у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисячу сімсот) грн.;

за ч.4 ст.358 КК України - у виді штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисячу сімсот) грн.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовується.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий- суддя: ОСОБА_1
Копія:вірно