Справа № 1-49/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2010 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Литвина О.В.,

при секретарі - Василенко О.В.,

з участю прокурора Сахно Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Рокитно кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Російської Федерації, росіянина, громадянина України, не одруженого,, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, без постійного місця проживання, раніше судимого,

за ст. 123 КК У країни,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Російської Федерації, росіянина, громадянина України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, без постійного місця проживання, засудженого 12.05.2010 року Іванківським районним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі,

за ст. 123 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2007 року близько 19 години в буд. №12 по вул. Радянська в с.Луб'янка Рокитнянського району Київської області між підсудними ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та власником будинку ОСОБА_3, які перебували у стані алкогольного спяніння, виникла сварка. В ході останньої потерпілий ОСОБА_3 безпричинно наніс підсудному ОСОБА_1 удар по голові обухом сокири, від чого той впав на підлогу. Невимушеним очевидзем такої події став ОСОБА_2, який з метою захисту брата та припинення з боку потерпілого протиправних дій підбіг до останнього, проте не зміг цього вчинити, оскільки потерпілий вдарив його лезом сокири у височну частину голови зліва. В наслідок таких протиправних дій з боку потерпілого у підсудних виник стан сильного душевного хвилювання під час якого підсудний ОСОБА_2Є з метою захисту себе та брата від протиправних дій потерпілого повалив останнього на підлогу, вирвав з його рук сокиру та став наносити нею йому удари в різні частини тіла. Підсудний ОСОБА_1 в цей час тримав потерпілого за ноги, лежачи поруч на підлозі.

В послідуючому підсудні залишили будинок потерпілого ОСОБА_3 з наміром виїхати до міста Києва, попередньо поклавши його на ліжко. По дорозі до автобусної зупинки підсудний ОСОБА_2 зайшов до жителя ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 та попросив його викликати швидку медичну допомогу до ОСОБА_3 по місцю його проживання, оскільки вони його побили.

В наслідок нанесених сокирою потерпілому підсудним ОСОБА_2 ударів, потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді множинних забійно-рублених ран на волосяній частині голови, оскольчатого вдавленого перелому тімяної кістки, забою головною мозку, рубленої рани у скуловій області та передньої поверхні лівої голені, які відносяться до категорії тяжких, що небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Початково органом досудового слідства дії підсудних були кваліфіковані щодо особи ОСОБА_5 за ч.2 ст.122 та ч.1 ст. 186 КК України, а щодо особи ОСОБА_1 за ч.2 с .121 КК України. Під час судового слідства прокурор, що приймав участь у справі, змінив раніше пред'явлене підсудним звинувачення на ст.123 КК України, а саме кваліфікував їх дії як умисне тяжке тілесне ушкодження, заподіяне в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства з боку потерпілого.

Будучи допитаним у судовому засіданні, підсудний ОСОБА_1 свою вину у інкримінуємому йому злочині визнав повністю та показав, що влітку 2007 року, точної дати він не памятає, вони з братом допомагали по господарству ОСОБА_4 куди близько 15- 16 години приїхав на своєму мотоблоці потерпілий ОСОБА_3 та став предявляти їм претензії, що вони не працюють в нього по господарству. Після цього вони разом з ним на мотоблоці поїхали до нього додому, де він наказав йому йти до будинку, а братові велів завести мотоблок до гаража. В будинку потерпілий знову став знову предявляти йому претензії, кричати до нього, виражаючись при цьому нецензурною лайкою, але він мовчав у відповідь, намагаючись поставити на плиту чайник. Мабуть така його поведінка ще більше розлютила потерпілого, тому, що в послідуючому він схватив сокиру, яка була тут же на кухні, та вдарив нею, а саме обухом, його по тімяній частині голови. Від завданого удару він впав на підлогу і подальші події памятає смутно. Памятає лише, що бачив потім брата, який садив ного на стілець та допомагав переносити потерпілого з підлоги на ліжко. Потім вони з братом зібрали свої речі та пішли до автобусної зупинки. Брат також сходив до ОСОБА_4 щоб той викликав медичну допомогу для потерпілого. В послідуючому в м.Києві їх затримала міліція.

Усвідомлює, що скоїв злочин, розкаюється в скоєному.

Підсудний ОСОБА_2 також визнав себе винним у предявленому звинуваченні та повністю підтвердив покази в судовому засіданні свого брата.. Також доповнив, що не може пояснити, чому він наніс потерпілому декілька ударів, але зробив це лише з мотивів захисту себе та брата від протиправних дій потерпілого, який намагався піднятися з підлоги. І потерпілий, і вони з братом перебули на той час в стані алкогольного спяніння.

Усвідомлює, що скоїв злочин, розкаюється в скоєному.

Окрім повного визнання підсудними своєї вини в скоєному злочині, їх вина повністю підтверджується також зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, якими є:

Протокол огляду місця події від 23.09.2007 року (а.с.4-5);

Протоколи огляду речових доказів (а.с. 30-31, 180);

Оголошені в судовому засіданні покази потерпілого ОСОБА_3 (а.с. 25);

Покази в судовому засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 17, 133, 18-19, 20.21);

Оголошені в судовому засіданні покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9М (а.с.112, 114);

Протоколи відтворення обстановки та обставин події від 22.05.2010 року за участю підсудних (а.с. 115-119, 120-123);

Висновок судово-медичної експертизи № 247-Д від 22.11.2007 року та додаткової судово-медичної експертизи № 60-Д від 01.04.2010 року щодо потерпілого ОСОБА_3П (а.с. 35, 148).

Суд приймає до уваги покази підсудних, оскільки вони послідовні, логічні та обєктивно на переконання суду висвітлюють обставини справи та вважає, що дії підсудних вірно кваліфіковані за ст.123 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, заподіяне в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, з боку потерпілого.

У справі маються сумніви щодо першого заподіяння потерпілому з боку підсудних тілесних ушкоджень з огляду на оголошені в судовому засіданні покази потерпілого ОСОБА_3, який не зміг прибути в судове засідання у звязку з перебуваннях на лікуванні в Київській КООЛ № 1, проте останні не можливо спростувати на підставі отриманих у справі доказів і суд відносить їх на користь підсудних.

При призначенні покарання підсудним суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особи винних та обставини, що помякшують та обтяжують їх покарання.

Пом'якшуючою вину підсудних обставиною є їх щире каяття та сприяння досудовому слідству.

Обставинами, що обтяжують відповідальність підсудних суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Обтяжуюча обставина - вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою на переконання суду не знайшла свого належного підтвердження під час судового слідства а тому підлягає виключенню із предявленого підсудним звинувачення.

Враховуючи помякшуючу обставину щодо особи підсудного ОСОБА_1, дані про його особу, в тому числі про стан його здоровя - хворіє на туберкульоз, суд вважає можливим його виправлення без ізоляції від суспільства та у відповідності до ст.ст.75, 76 КК Україна приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом строку випробування не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обовязки.

Враховуючи дані про особу підсудного ОСОБА_2, ту обставину, що він раніше неодноразово судимий, будучи останній раз засудженим Іванківським районним судом Київської області 12.05.2010 року за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, і що вказує на те, що він вперто не стає на шлях виправлення та є суспільно-небезпечною особою, суд вважає, що достатнім та необхідним для його виправлення покаранням відповідно до санкції ст.123 КК України є позбавлення волі.

Остаточне покарання підсудному ОСОБА_2 необхідно визначити на підставі ч.4 ст 70 КК України шляхом приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Іванківського районного суду Київської області від 12.05.2010 року.

Міру запобіжного заходу щодо підсудних до набрання вироком законної сили необхідно залишити раніше обраний - тримання під вартою.

Речові докази по справі: сокиру з деревяною ручкою, сокиру -сікач для рубання мяса, гумовий тапочок на ліву ногу, наволочку з-під подушки, футболку після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_3.

Судові витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст.323,324 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним по ст.123 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком два роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки зявлятися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи та повідомляти останні про зміну місця свого проживання, не виїзджати без дозволу останніх за межі України.

ОСОБА_2 визнати винним по ст.123 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком два роки.

Зарахувати до визначеного таким чином судом ОСОБА_2 покарання невідбуту частину покарання за вироком Іванківського районного суду Київської області від 12.05.2010 року, визначивши йому остаточне покарання у вигляді пяти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з часу його фактичного затримання та утримання під вартою - тобто з 09.04.2010 року.

Міру запобіжного заходу відносно засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити раніше обрану - взяття під варту та утримувати їх до набрання вироком законної сили в СІЗО №13 управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань по м.Києву та Київській області.

Речові докази по справі: сокиру з деревяною ручкою, сокиру -сікач для рубання мяса, гумовий тапочок на ліву ногу, наволочку з-під подушки, футболку після набрання вирокам законної сили повернути потерпілому ОСОБА_3.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Рокиткянський районний суд, а засудженими з моменту отримання копії вироку.

Суддя