Справа № 524/3804/17
Провадження № 1-кп/524/69/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001767 від 16.05.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, невійськовозобов`язаного, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12.05.2017 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , виходячи із корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_5 , а саме під приводом необхідності зателефонувати, заволодів належним йому мобільним телефоном «HUAWEI Y5II» ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 2699 грн., чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму. З місця вчинення злочину зник , викраденим розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини вчинення злочину , які викладені в обвинувальному акті та на питання суду пояснив , що 12.05.2017 року приблизно о 22 год. - 23 год. 00 хв. він попросив у потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон під приводом здійснити дзвінок. Після того , як він взяв мобільний телефон, потерпілому його не повернув, оскільки він вважає, що останній здійснює торгівлю наркотичними засобами. Мобільний телефон він продав за 500 грн., кошти витратив на власні потреби. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в частині матеріальної шкоди визнає у повному обсязі, в частині стягнення матеріальної шкоди визнає частково у розмірі 100 грн.У скоєному щиро кається, просить суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у скоєному повністю підтверджується даними в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що 12.05.2017 року близько 22 год.00хв. - 23 год. 00 хв. він разом з друзями, серед яких знаходився і обвинувачений ОСОБА_4 , відпочивали у орендованому будинку за адресою АДРЕСА_2 . З його мобільного телефону слухали музику. ОСОБА_4 попросив його дати йому свій мобільний телефон для здійснення дзвінка , він надав ОСОБА_4 мобільний телефон, але останній його не повернув . Він неодноразово телефонував обвинуваченому ОСОБА_4 і просив повернути мобільний телефон, на що останній давав хибні обіцянки, після чого він звернувся в поліцію із заявою. Цивільний позов , пред,явлений до ОСОБА_4 він підтримує у повному обсязі , просить суд стягнути з нього матеріальну шкоду у розмірі 2699 грн. , так як телефон йому до теперішнього часу не повернутий , та у рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з обвинуваченого на його користь 5000 грн. Моральна шкода виявляється в тому , що ця подія була для нього стресом, він втратив всі контакти, йому необхідно було їх відновлювати, на що він затратив дуже багато часу. Просить призначити обвинуваченому не суворе покарання .

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, вважає, доказаним у судовому засіданні скоєння обвинуваченим злочину невеликої тяжкості і кваліфікує його дії за ст. 190 ч.1 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілого ОСОБА_5 , який на суворому покаранні не наполягає, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд також при призначенні обвинуваченому покарання враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), в яких Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
При призначенні обвинуваченому покарання враховується судом і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Судом також враховується поведінка обвинуваченого за час досудового розслідування, де він активно сприяв розкриттю злочину, а також під час судового розгляду, де він щиро покаявся у вчиненому злочині, його молодий вік.
У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Наведені приписи закону стосуються призначення, як основного так і додаткового покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті , по якій кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 680 грн., оскільки обвинувачений ОСОБА_4 неофіційно працює , його середньомісячний дохід складає 3000 грн., на утриманні неповнолітніх дітей і батьків похилого віку немає.
Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди, завданої злочином у розмірі 2699 грн. суд вважає відповідно до вимог ст.1166 ЦК України підлягає задоволенню у розмірі 2699 грн., оскільки із обвинувального акту убачається , що обвинувачений шляхом зловживання довірою заволодів у потерпілого мобільним телефоном «HUAWEI Y5II», вартістю 2699 грн. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. підлягає частковому задоволенню у розмірі 1500 грн. відповідно до вимог ст. 23, 1168 ЦК України , так як моральна шкода , яка була завдана потерпілому ОСОБА_5 виявляється в тому , що він дуже хвилювався , що втратив мобільний телефон , так як в ньому знаходились всі контакти, які йому необхідно було відновлювати та витрачати на це значний час, також для нього вся ця ситуація яка склалась із обвинуваченим була стресом. Суд при визначенні суми моральної шкоди ураховує матеріальне становище обвинуваченого, який на теперішній час офіційно не працює, також ступінь отриманих потерпілим моральних страждань, характер незручностей, які потерпілий зазнав внаслідок викрадення належного йому майна, та враховуючи принцип розумності і справедливості, який закріплений ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 1500 грн., оскільки саме такий розмір відшкодування, на думку суду, є адекватним обсягу та характеру немайнових втрат , яких зазнав потерпілий ОСОБА_5 .
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Судові витрати по справі - відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України , суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 40 (сорока ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної і відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 матеріальну шкоду , завдану злочином у розмірі 2699 грн. та у рахунок відшкодування моральної шкоди 1500 грн., а усього 4199 грн.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Полтавської області, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: