Справа № 645/4948/17
Провадження № 1-кп/645/225/18
УХ В А Л А
іменем України

11 квітня 2018 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі судової колегії:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинувачених ОСОБА_16 , неповнолітнього ОСОБА_17 , ОСОБА_18

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Харкова клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно:

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 122 ч.1, ст.. 186 ч.2, ст.. 187 ч.ч. 2,3,4, ст.. 263 ч.1 КК України;

неповнолітнього ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 185 ч.2, ст.. 186 ч.2, ст.. 187 ч.ч. 2,3,4, ст.. 263 ч.1, ст.. 296 ч.4 КК України;

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 187 ч.2,4, ст.. 263 ч.1 КК України,

встановила:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_16 , неповнолітньому ОСОБА_17 та ОСОБА_18 строк тримання під вартою. Підстави застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 прокурор вказав, що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу не змінились. Також прокурор посилався на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» в якому зазначене, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_16 та його захисник адвокат ОСОБА_13 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість, передчасність та відсутність ризиків, зазначених прокурором.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_17 та його захисник адвокат ОСОБА_14 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість та передчасність.

Обвинувачений ОСОБА_18 заперечував проти продовження йому строків тримання під вартою, вважаючи його передчасним.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_18 адвокат ОСОБА_15 в судовому засіданні вважав недоцільним розглядати клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строків тримання під вартою, як передчасно заявлене. Крім того заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_18 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, вважаючи, що на даний час існують процесуальні підстави для зміни його підзахисному ОСОБА_18 запобіжного заходу. Клопотання обґрунтовує відсутністю ризиків, зазначених прокурором, наявністю у ОСОБА_18 міцних соціальних зв`язків, а саме: працевлаштування, сімейний стан, вища освіта, постійне місце проживання та наявність позитивних характеристик з місяця мешкання та роботи. Захисник вважає, що на даний час відсутні ризики, передбачені ст.. 177 КПК України.

Судова колегія, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Під час досудового розслідування відносно обвинувачених обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою судова колегія виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що обвинувачені обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, наслідком якого могла бути загибель людей, а також з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, впливати на інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Продовжуючи обвинуваченим ОСОБА_16 , неповнолітньому ОСОБА_17 та ОСОБА_18 строк тримання під вартою, судова колегія виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченим переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані у судовому засіданні, оскільки на цей час проводиться підготовче судове засідання, а також враховує той факт, що обвинувачені ОСОБА_16 , неповнолітнього ОСОБА_17 та ОСОБА_18 обвинувачуються, у тому числі, у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, а саме ч. 4 ст. 187 КК України санкція якої передбачає, покарання до 15 років позбавлення волі.

Посилання адвоката ОСОБА_15 про наявність обставин, які на його думку слугують підставами для зміни обвинуваченому ОСОБА_18 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, судовою колегією вважаються безпідставними, оскільки наявність позитивних характеристик обвинуваченого під час його навчання та з місць мешкання та роботи, також наявність вищої освіти не можуть бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, при існуванні обґрунтованих ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України. Враховуючи зазначене, суд відмовляє у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Разом з тим, виходячи з принципів, закріплених в ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, продовжуючи ОСОБА_16 , неповнолітнього ОСОБА_17 та ОСОБА_18 запобіжний захід, обраний в ході досудового розслідування, суд вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці, переглядати питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.

Судова колегія зазначає що, відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України, судом ухвалюється рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, а тому приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останніх переховуватися від суду, вчинити інші злочини, доцільно на даній стадії судового провадження продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою.

Продовження строку тримання під вартою до шістдесяти днів відповідає вимогам ч. 1 ст. 197 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314-317, 177, 178, 183, 194, 372 КПК України, судова колегія -

у х в а л и л а:
У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_15 про заміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 09 червня 2018 року.

Продовжити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 09 червня 2018 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 09 червня 2018 року.

Копію ухвали направити до ДПтС України Харківської установи виконання покарань (№ 27) для відома.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3