№ 207/2161/14-к
№ 1-кп/207/38/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2017 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 , представника служби у справах дітей ОСОБА_8 , представника уповноваженого підрозділу органів внутрішніх справ ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000466 за звинуваченням :

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська , громадянина України , освіта середня , не працюючого , одруженого , маючого на утриманні неповнолітню дитину , який мешкає по АДРЕСА_1 , раніше судимого :

1. 1 березня 2011 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ч. 2 ст. 186 , ч. 3 ст. 185 , ч. 2 ст. 185 КК України 2001 року до 4 років позбавлення волі . Звільнений 26 грудня 2013 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 13 днів ,

за ч. 2 ст. 186 , ч. 1 ст. 304 КК України 2001 року ,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_10 , будучи раніше судимим 1 березня 2011 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ч. 2 ст. 186 , ч. 3 ст. 185 , ч. 2 ст. 185 КК України 2001 року до 4 років позбавлення волі . Звільнений 26 грудня 2013 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 13 днів , на шлях виправлення не став , належних висновків для себе не зробив та під час умовно-дострокового звільнення скоїв кримінальні правопорушення при наступних обставинах .
Повторно , 22 березня 2014 року ОСОБА_10 , маючи намір на відкрите викрадення чужого майна , вступив в попередню змову з неповнолітнім ОСОБА_11 , у відношенні якого застосовуються примусові заходи медичного характеру , розподіливши між собою ролі та способи поведінки під час скоєння кримінального правопорушення .
Далі , ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_11 , у відношенні якого застосовуються примусові заходи медичного характеру , приблизно о 00.20 годині , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , побачили ОСОБА_6 , якого з урахуванням своєї чисельної переваги , визначили як об`єкт свого злочинного посягання та реалізуючи свій злочинний намір , направлений на відкрите викрадення чужого майна , діючи спільно , під надуманим приводом наблизились до потерпілого ОСОБА_6 та , діючи умисно , з корисливих мотивів , неповнолітній ОСОБА_11 наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар кулаком в область обличчя , після чого ОСОБА_10 зробив спробу завдати потерпілому удар кулаком руки в обличчя , проте останній , з урахуванням обставин , що склались , сприймаючи дії ОСОБА_10 та неповнолітнього ОСОБА_11 як реальну загрозу , побоюючись за своє життя та здоров`я , увернувшись від нанесеного удару , опираючись нападаючому неповнолітньому ОСОБА_11 , кинув у сторону останнього скляну пляшку , яка знаходилась у нього в руках та розуміючи явну перевагу сили та кількості нападників , став тікати , однак неповнолітній ОСОБА_11 наздогнав його та збив з ніг , наніс йому декілька ударів ногою по голові , після чого відкрито викрав з кишені потерпілого ОСОБА_6 гроші в сумі 50 гривень . В цей час ОСОБА_10 підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та разом з неповнолітнім ОСОБА_11 , утримуючи потерпілого за руки , відвели останнього до кута будинку АДРЕСА_3 , де неповнолітній ОСОБА_12 , діючи умисно , з корисливих мотивів , згідно відведеної йому ролі під час скоєння кримінального правопорушення , знаходився в безпосередній близькості від потерпілого , з метою припинення можливого опору потерпілого і створення умов ОСОБА_10 в реалізації їх злочинних намірів . В цей час ОСОБА_10 , діючи спільно в групі осіб , продовжуючи реалізовувати спільний намір , направлений на відкрите викрадення чужого майна , умисно , з корисливих мотивів , скориставшись тим , що воля потерпілого ОСОБА_6 до надання можливого опору подавлена , відкрито викрав наступне майно , яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон «Нокіа 6303І» вартістю 300 гривень ; ланцюжок із срібла вартістю 2000 гривень , а всього викрали майно на загальну суму 2350 гривень . Після чого неповнолітній ОСОБА_11 разом з ОСОБА_10 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли , завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2350 гривень .
Крім цього , 22 березня 2014 року приблизно о 00.20 годині ОСОБА_10 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном , достовірно знаючи про те , що ОСОБА_12 є неповнолітнім , шляхом умовлянь та переконання в доцільності , вигідності та безкарності , втягнув ОСОБА_12 в злочинну діяльність , тобто в скоєння відкритого заволодіння чужим майном , після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за попередньою змовою , із застосуванням насильства , яке не є небезпечним для життя та здоров`я , заволоділи майном потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 2350 гривень .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 винним себе визнав повністю і пояснив , що 22 березня 2014 року разом з братом пішов до бару та зустрілись там зі знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . Приблизно о 00.30 годині разом з ОСОБА_11 йшов додому по вулиці Запорізькій у м. Дніпродзержинську , де побачили потерпілого . Запропонував ОСОБА_11 забрати у потерпілого цінні речі . ОСОБА_11 попросив у ОСОБА_6 сигарету . Потерпілий йому грубо відповів і у них стався конфлікт . ОСОБА_11 вдарив потерпілого , потім потерпілий наніс ОСОБА_11 удар пляшкою і почав тікати . ОСОБА_11 наздогнав його та звалив з ніг , вдвох почали бити потерпілого . Після цього підняли та почали з ним розмовляти . Потерпілий дістав телефон та зняв з себе срібний ланцюжок і віддав все йому . ОСОБА_11 витяг у потерпілого з карману 50 гривень , які залишив у себе . Залишив телефон собі , а ланцюжок віддав ОСОБА_11 . Телефон потім віддав співробітникам міліції . Потерпілого бити не збирались , хотіли тільки забрати цінні речі . Знав , що ОСОБА_11 на момент скоєння злочину не було 18 років . Розповів ОСОБА_11 як потрібно себе вести з потерпілим і що робити .
Крім повного визнання вини , вина ОСОБА_10 підтверджується іншими доказами по справі .

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив , що в 20-х числах березня 2014 року у період часу приблизно з 00.00 годин до 01.00 години розпивав пиво по АДРЕСА_2 . В цей час підійшов ОСОБА_11 та попросив сигарету , на що йому відмовив . ОСОБА_10 стояв поряд з ним . ОСОБА_11 взяв його за шию та вдарив . ОСОБА_10 теж хотів вдарити , але ухилився від його удару . Кинув пляшку у ОСОБА_10 та побіг . Його наздогнав ОСОБА_11 та збив з ніг , після чого декілька разів ударив ногою по голові . В цей час руками закривав обличчя . ОСОБА_10 теж декілька разів бив ногами по голові та по тулубу . ОСОБА_11 заліз у карман джинсів та дістав дві картки «А-банк» і «Альфабанк» , а також гроші в сумі 50-60 гривень . Потім підняли його вдвох під руки . Підійшли ще троє хлопців . Відвели в темне місце і ОСОБА_11 спитав пін-коди карток . Назвав йому пін-коди . ОСОБА_11 перевірив картки на банкоматі . ОСОБА_10 зняв з нього срібний ланцюжок , забрав телефон , гаманець і записник . Потім сказали йому іти додому . Троє чоловік стояли поряд і нічого не робили , тільки сміялися . Телефон і ланцюжок йому повернули . Знає , що телефон був у ОСОБА_10 , а ланцюжок був у ломбарді . Коли сидів на лавці , то бачив їх обличчя . ОСОБА_11 виконував чіткі дії , ОСОБА_10 викрикував , що треба забирати та наздогнати його . Добровільно надав їм тільки пін-коди від карток . Претензій майнового характеру не має .

Вина ОСОБА_10 в повному обсязі підтверджується іншими доказами по справі :

протоколом огляду місця події від 22 березня 2014 року ( а.с. 12 13 том 1 ), з якого слідує , що об`єктом огляду є ділянка місцевості , яка розташована навпроти під`їзду № 1 будинку № 19 по вулиці Запорізькій у м. Дніпродзержинську та ділянка місцевості біля кута будинку АДРЕСА_4 . В ході огляду нічого не виявлено та не вилучено;

протоколом огляду від 26 березня 2014 року ( а.с. 27 28 том 1 ) , з якого слідує , що предметом огляду є мобільний телефон «Нокіа 6303І» , імеі: НОМЕР_1 , чорно-срібного кольору , який для огляду добровільно надав ОСОБА_10 та пояснив , що вказаний телефон йому продав хлопець на ім`я ОСОБА_14 ;

протоколом огляду предметів від 28 березня 2014 року ( а.с. 31 32 том 1 ), з якого слідує , що предметом огляду є ланцюжок білого кольору довжиною 60 см. з металевим кулоном у формі чоловічка з двома головами , який добровільно надав ОСОБА_11 та пояснив , що вказаний ланцюжок йому передав ОСОБА_15 21 березня 2014 року у нічний час ;

висновком судово-психіатричного експерта № 214 від 19 жовтня 2017 року ( а.с. 65 - 69 том 4 ) , з якого слідує , що ОСОБА_11 хронічним психічним захворюванням , слабоумством , тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим розладом діяльності в період інкримінованого йому діяння не страждав . По своєму психічному стану у період часу , який відноситься до інкримінованого діяння , він міг усвідомлювати значення своїх дій (бездіяльності) та керувати ними . На теперішній час ОСОБА_11 має хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдальної . Вказане хронічне психічне захворювання позбавляє іспитованого на теперішній час здатності усвідомлювати значення своїх дій (бездіяльності) та керувати ними . На теперішній час по своєму психічному стану ОСОБА_11 , який захворів хронічним психічним захворюванням після скоєння інкримінованого йому діяння, потребує застосування у відношенні нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.

Суд вважає , що показання ОСОБА_10 щодо події скоєного кримінального правопорушення повністю підтверджені наданими суду доказами . Його показання підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_6 , відсутні суперечності між їх показаннями . Мобільний телефон потерпілого виявлений у ОСОБА_10 . Срібний ланцюжок потерпілого добровільно надав ОСОБА_11 .

Таким чином , ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року , тобто відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ) , поєднаний з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого , вчинений повторно , за попередньою змовою групою осіб , та кримінальне правопорушення , передбачене , ч. 1 ст. 304 КК України 2001 року , тобто втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність .

При призначенні покарання ОСОБА_10 суд враховує , що він раніше судимий , скоїв кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від покарання , не працює , його щире каяття у вчиненні злочину , по справі не наступило тяжких наслідків , має неповнолітню дитину , батька - інваліда 1 групи , тому вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі , застосувавши ст. 69 , ч. 1 ст. 71 КК України 2001 року.

Суд вважає необхідним залишити цивільний позов ОСОБА_6 без розгляду , оскільки потерпілий його не підтримав та немає до обвинувачено претензії майнового характеру , речові докази , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження , зберігати в матеріалах кримінального провадження, цінні речі - повернути за належністю , зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України 2001 року .

Керуючись ст. 369 371 , 373 376 КПК України , суд

З А С У Д И В

ОСОБА_10 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 186 , ч. 1 ст. 304 КК України 2001 року , та призначити йому покарання у вигляді :

за ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року - у вигляді 1 року 3 місяців позбавлення волі , застосувавши ст. 69 КК України 2001 року ,

за ч. 1 ст. 304 КК України 2001 року - у вигляді 1 року 4 місяців позбавлення волі , застосувавши ст. 69 КК України 2001 року .

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України 2001 року ОСОБА_10 призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 1 року 4 місяців позбавлення волі .

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України 2001 року до призначеного покарання за цим вироком приєднати частково не відбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 1 березня 2011 року у вигляді 2 місяців позбавлення волі та остаточно за сукупністю вироків ОСОБА_10 призначити покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі , обчислюючи строк відбування покарання з моменту затримання .

Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Речовий доказ по справі запис з камери відеоспостереження з банкомату «ІмексБанк» , що знаходиться на оптичному лазерному диску , який зберігається у матеріалах кримінального провадження , зберігати у матеріалах кримінального провадження .

Речові докази по справі мобільний телефон «Нокіа 6303І» , ланцюжок зі срібла , які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_6 , повернути ОСОБА_6 .

Зарахувати ОСОБА_10 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 3 квітня 2014 року по 14 жовтня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку . Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .

Суддя ОСОБА_1