Справа № 404/5313/17
Номер провадження 1-кп/404/578/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернишевськ Читинської області Російської Федерації, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого водієм «УкрАвтоІнвест», з середньою освітою, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6 , суд -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння за наступних обставин.
Так, 07.07.2017 року ОСОБА_5 перебував за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де святкував день народження своєї співмешканки ОСОБА_7 разом із знайомими: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Близько 23:00 год. 07.07.2017 року ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на грунті ревнощів, затіяв сварку з ОСОБА_6 .
В ході сварки ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 вийшли до кухні, де в ході сварки у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому.
Реалізовуючи свій злочиний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх діянь, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на внесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , схопив правою рукою зі столу кухонного ножа, яким наніс один удар в область живота, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи №1070 від 18.08.2017 року тілесні ушкодження у вигляді рани передньої черевної стінки зліва, яка подовжується в раньовий канал, який проникає в черевну порожнину з пошкодженням тонкого кишківника, бражечки товстої кишки, яке ускладнилось внутрішньочеревною кровотечею. В подальшому працівниками швидкої медичної допомоги потерпілого ОСОБА_6 доставлено до КЗ «КЛМШД», де йому надано невідкладну медичну допомогу.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України визнав повністю.
Показав, що обставини викладені у його обвинуваченні, та встановлені органами досудового розслідування ним визнаються та не оспорюються, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння. Визнав заявлений стороною обвинувачення цивільний позов.
Визнає, що він дійсно на грунті ревнощів до своєї співмешканки, вчинив на кухні сварку з потерпілим ОСОБА_6 , в ході якої він схопив правою рукою зі столу кухонного ножа, яким наніс один удар в ліву нижню частину живота потерпілого. Після чого, потерпілий ОСОБА_6 упав та схопився за живіт, потім викликали швидку, яка доставила останнього до лікарні.
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, визнав заявлений прокурором цивільний позов, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, цивільного позову, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акта визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.
У зв`язку з цим суд, розглядаючи кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст.121 ч.1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_5 скоїв умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.
Вивчивши відомості про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, проте має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває, осудний, раніше не судимий, спів мешкає, тобто має сталі соціальні та виробничі зв`язки.
Згідно висновку органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, зі змістом якої останній був ознайомлений у встановлений законом спосіб, було встановлено, що за результатами оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення відносно обвинуваченого ОСОБА_5 показали середній ризик небезпеки для суспільства, тому доцільно застосувати покарання альтернативне позбавленню волі.
Обставини, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, наслідки суспільно-небезпечних діянь.
Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його особу, враховуючи те, що останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, розкаявся у вчиненому, при цьому зваживши на думку сторони обвинувачення, яка не наполягала на реальному відбутті покарання обвинуваченим, та потерпілого, який також не наполягав на покаранні у виді позбавлення волі на певний строк, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання в межах санкції ст.121 ч.1 КК України, із застосуванням ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за глибоким переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення, перевиховання та профілактики злочинів.
Разом з тим, згідно довідки від 23.08.2017 року потерпілий ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» в хірургічному відділенні №2 в період часу з 08.07.2017 року по 21.07.2017 року (13 ліжко-днів).
Вартість одного ліжко-дня на момент лікування потерпілого ОСОБА_6 становить 430 грн. 07 коп., без вартості медикаментів, придбаних хворим за власні кошти.
Таким чином, на лікування хворого Комунальним закладом «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» за 13 ліжко-днів було витрачено 5590 грн. 01 коп.
Відповідно до ст.1206 ЦК України, п.1.4 "Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, які підлягають стягненню з винних осіб на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад.
Понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого витрати, ОСОБА_5 не відшкодовані.
З огляду на викладене, позов прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_4 у кримінальному провадженні в інтересах держави в особі Комунального закладу «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 від кримінального правопорушення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження не заявлявся.
На час апеляційного оскарження рішення суду, суд вважає за необхідне не обирати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід, так як строк дії якого сплинув 05.09.2017 року.
Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 392, 394 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, і призначити йому покарання за ст.121 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в інтересах держави - задовольнити.
-пакет експертної служби №2648426 до якого поміщено змив та контрольний змив з правої та лівої руки разом з первинними упаковками; пакет експертної служби №1652452 до якого поміщено футболку, жовтого кольору з зеленим коміром зі слідами РБК, яка належить ОСОБА_6 разом з первинною упаковкою; пакет експертної служби №2343726 до якого поміщено нігтьові зрізи з лівої та правої руки ОСОБА_5 , разом з первинною упаковкою; пакет експертної служби №165985 до якого поміщено змив РБК та контрольний змив з поверхні низу тюлі разом з первинною упаковкою та пакет експертної служби №1165986 до якого поміщено змив РБК та контрольний змив з поверхні паласу коридору разом з первинною упаковкою; пакет експертної служби №1650754 до якого поміщено предмет зовні схожий на «ніж», первинною упаковкою, які перебувають на зберіганні в камері схову речових доказів Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1