Справа № 740/901/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/787/2017
Категорія - ст. 246 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001569, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2017 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тузель, Орджонікідзевського району, Ташкентської області, Узбекистан, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2017 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 147 261 грн. 97 коп. шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев у лісі; на користь держави 3521, 60 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, просить змінити рішення місцевого суду в частині призначеного його виду відбування покарання на більш м`який - у виді штрафу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, викладені в апеляційній скарзі, вказує, що судом першої інстанції йому було призначено покарання з порушенням вимог Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2013 року. Крім того, звертає увагу на те, що у вироку не наведено переконливих доводів про можливість та необхідність призначення йому покарання у виді арешту, при цьому послався лише на неналежний матеріальний рівень, який унеможливлює сплату штрафу. Просить врахувати те, що на його утриманні знаходиться син інвалід I групи, який три рази на тиждень потребує доставки його в лікарню для проходження процедури гемодіалізу, в чому він йому і допомагає, а також звертає увагу на колективне звернення від сільської громади с. Бобрик Ніжинського району, що дає право вважати його поведінку в суспільстві позитивною, в зв`язку з чим вважає, що немає потреби в призначенні йому покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 будучи лісником ДП «Ніжинрайагролісництво» у вересні місяці 2016 року, порушуючи встановлений порядок раціонального використання та відновлення лісу, незаконно, без спеціального на те дозволу, маючи прямий умисел, направлений на незаконну порубку дерев у лісі, використовуючи фізичну силу найманого робітника ОСОБА_8 , за допомогою бензопили « Good Luck GL 4500 E», як засобу незаконної вирубки лісу, а також самостійно за допомогою невстановленого знаряддя в обході №8, кварталі №42, виділі №4 ДП «Ніжинрайагролісництво» поблизу с. Бобрик Ніжинського району Чернігівської області, з корисливим мотивом спиляв дванадцять дерев, а саме: сім дерев виду «Дуб» із діаметрами пнів: 30, 48, 51, 58, 66, 70 та 91 см., чотири дерева виду «Ясен» із діаметрами пнів: 27,35, 37, та 55 см., одне дерево виду «Клен» із діаметром пня 42, 5 см., вказані спиляні дерева обернув на свою користь, внаслідок чого заподіяв істотну шкоду навколишньому природному середовищу на загальну суму 112 889 грн. 38 коп., що розрахована відповідно до «Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №665 від 23 липня 2008 року.

Продовжуючи свої протиправні дії лісник ДП «Ніжинрайагролісництво» ОСОБА_7 у вересні місяці 2016 року, порушуючи встановлений порядок раціонального використання та відновлення лісу, незаконно, без спеціального на те дозволу, маючи прямий умисел, направлений на незаконну порубку дерев у лісі, за допомогою бензопили « Good Luck GL 4500 E», як засобу незаконної вирубки лісу в обході №8 кварталі № 42, виділі №7 ДП «Ніжинрайагролісництво» поблизу с. Бобрик Ніжинського району Чернігівської області, з корисливим мотивом, повторно спиляв чотири дерева виду «Дуб» із діаметрами пнів: 54, 58, 55 та 29 см. Вказані спиляні дерева обернув на свою користь, внаслідок чого заподіяв істотну шкоду навколишньому природному середовищу на загальну суму 34 372 грн. 59 коп., що розрахована відповідно до «Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 665 від 23 липня 2008 року.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого на підтримання вимог апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення таких вимог та просив рішення місцевого суду змінити, застосувавши щодо обвинуваченого Закон України « Про амністію в 2016 році», дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновки суду, щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 246 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

У ст. 65 КК України та роз`яснення наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вказано, що призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції належно виконав зазначені вимоги закону.

Із мотивувальної частини вироку вбачається, що при вирішенні даного питання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, є учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має достатній рівень матеріального забезпечення, має на утриманні сина, який є інвалідом I групи та матір, яка є непрацездатною особою похилого віку, та вірно призначив покарання в межах санкції інкримінуємої статті, з чим погоджується і колегія суддів.

При перевірці кримінальної справи колегією суддів не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Від ОСОБА_7 в ході розгляду апеляційної скарги надійшла заява про звільнення його від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Визначаючись у вирішенні цієї заяви колегія суддів враховує, що ст.. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких не набрали законної сили: пункт д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Обвинуваченим вчинено злочин до набрання чинності вищезазначеним Законом та відповідно до ст. 12 КК України його віднесено до переліку злочинів середньої тяжкості, у зв`язку з чим на нього поширюється дія ст.1 цього Закону.

Як вбачається з наданої суду копії посвідчення серії НОМЕР_1 , він є учасником бойових дій, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що вказану заяву обвинуваченого ОСОБА_7 слід задовольнити та звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2017 року.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 1 п. д.) Закону України «Про амністію у 2016 році`від 22 грудня 2016 року.

В решті цей вирок залишити без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4