АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2017 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винною у тому, що вона 04 березня 2017 року приблизно о 06 год. 30 хв., перебуваючи у вагоні електропотягу, який під`їжджав до станції метрополітену «Університет», звернула увагу на раніше їй не відомого громадянина ОСОБА_8 , який тримав на плечах за спиною рюкзак чорного кольору. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на таємне викрадення гаманця з рюкзака ОСОБА_8 . Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , скориставшись тиснявою у вагоні електропотягу, наблизилась до ОСОБА_8 , штовхнула його для того щоб відволікти увагу останнього, та переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, розстібнула блискавку рюкзака, з внутрішньої кишені якого витягнула гаманець, який сховала під свою куртку, одразу вийшовши на платформі станції метро «Університет» КП «Київський метрополітен». Тим самим, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_6 таємно викрала майно ОСОБА_8 , а саме гаманець який для потерпілого матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1368 грн., посвідчення водія, яке для потерпілого матеріальної цінності не представляє, чим заподіяла йому матеріальний збиток, тобто заволоділа вищевказаним майном, отримавши можливість розпорядитись ним на власний розсуд.
В подальшому, ОСОБА_6 була зупинена працівниками поліції та викрадене майно було у неї вилучено.
В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченої та правильність кваліфікації її дій, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2017 року виконувати самостійно, в решті вирок залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у необґрунтованому застосуванні ст. 75 КК України, та незастосування положень ст.ст. 70, 72 КК України, які підлягали обов`язковому застосуванню.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання за ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції не врахував належним чином ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке є повторним, оскільки вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2017 року обвинувачену засуджено за ч.1 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України за вчинення двох крадіжок 02.06.2016 року.
Також суд першої інстанції не врахував належним чином негативні дані про особу обвинуваченої, яка не працює, систематично вчиняє крадіжки приватного майна громадян у громадському транспорті, та будучи притягнутою до кримінальної відповідальності за злочини вчинені 02.06.2016 року на шлях виправлення не стала та знову вчинила злочин 04.03.2017 року, за який її засуджено оскаржуваним вироком.
Внаслідок неналежного врахування ступеню тяжкості вчиненого злочину та даних про особу обвинуваченої, на думку колегії суддів, суд першої інстанції без достатніх підстав застосував ст.75 КК України та звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково та призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі до реального відбування шляхом скасуванню вироку в частині застосування ст.75 КК України з постановленням в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2017, яким ОСОБА_6 засудженоза ч.1 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, слід виконувати самостійно.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2017 щодо ОСОБА_6 скасувати в частині звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Вважати ОСОБА_6 засудженою вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2017 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_6 з метою направлення для відбування покарання.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2017 щодо ОСОБА_6 виконувати самостійно.
В решті вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2017 щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Вирок Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок Апеляційного суду міста Києва набирає законної сили з моменту його проголошення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3