Справа № 405/6753/17
УХВАЛА
22 січня 2018 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

представника потерпілого: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0014270 від 15.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.5 ст.191 КК України ,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали Ленінського райсуду м. Кіровограда від 30 листопада 2017 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено термін перебування під вартою на шістдесят днів до 28 січня 2018 року.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, оскільки такий термін спливає 28 січня 2018року.

Прокурор в судовому засіданні зазначив про необхідність продовження терміну перебування обвинуваченого під вартою, оскільки існують ризики кримінального провадження. Так прокурором зазначено, що існує ризик переховування обвинуваченого від суду із-за тяжкості покарання яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим. Також на думку прокурора існує ризик впливу на свідків з метою уникнення відповідальності за вчинене. За таких обставин, прокурор вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 доцільно продовжити термін тримання під вартою на строк 60 діб.

Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримав позицію прокурора щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Представником потерпілого зазначено, що обвинувачений може ухилятися від суду оскільки має несплачені борги у великих розмірах.

Адвокат заперечив проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, зазначивши, що прокурором не доведена підозра. Крім цього на думку адвоката не доведені ризики того що ОСОБА_8 буде ухилятись від суду та впливати на свідків. Просив врахувати, що обвинувачений має місце роботи, місце проживання, виховує малолітню дитину. На підставі наведеного адвокат просив змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку адвоката просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта,

клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заслухавши доводи прокурора, думку представника потерпілого, обвинуваченого та позицію адвоката обвинуваченого, колегія суддів прийшла до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенніпитання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів бере до уваги вимоги Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Також при вирішенні даного питання судом взято до уваги, рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Судом враховано обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме, особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, та те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, відносно нього є інше кримінальне провадження, яке перебуває на розгляді в суді. Також судом взято до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого та існування ризиків кримінального провадження.

За таких обставин колегія суддів прийшла до переконання про наявність ризиків кримінального провадження, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризик скритись від суду та ризик впливу на свідків з метою уникнення відповідальності за вчинене.

З метою виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 22 березня 2018 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 22 березня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3