УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.11.2017 року м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора військової прокуратури Херсонського гарнізону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ, РФ, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою повною освітою, розлученого, відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України має судимість за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185КК України (покарання у виді 80 годин громадських робіт, вирок вступив у законну силу 21.03.2017 року), військовослужбовця військової служби за мобілізацією, старшого стрільця 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), солдата,

в с т а н о в и в :
Слідчий звернувся до суду з клопотанням в якому просив: застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання посилався на те, що в провадженні військової прокуратури Херсонського гарнізону перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000195, внесеного 10 листопада 2017 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 призваний 30.04.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією, яку проходить в посаді старшого стрільця 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).

19 червня 2016 року, проходячи військову службу за мобілізацією в зазначеній посаді, порушуючи статутні вимоги, діючи умисно, в умовах особливого періоду, маючи на меті ухилитись від військової служби, солдат ОСОБА_4 самовільно залишив місце служби польовий табір військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та ухилився від військової служби до 10 листопада 2017 року.

В період з 19 червня 2016 року по 10 листопада 2017 року солдат ОСОБА_4 , за відсутності поважних причин, не з`являвся на службу та ухиляючись від виконання обов`язків військової служби, перебував за місцем проживання: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.

За викладених вище обставин дії солдата ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Санкція частини 3 статті 408 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України зазначене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких.

13 листопада 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.

Під час досудового розслідування були встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, за яким останньому пред`явлено підозру.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується матеріалами досудового розслідування.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Зокрема, у випадку обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з обмеженням волі, останній матиме можливість повернутися до місця дислокації військової частини, де проходить службу, та отримати можливість незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, існує ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, зокрема наявний ризик подальшого переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування, що завдасть істотної шкоди охоронюваним інтересам держави, буде нести вагому загрозу установленим у суспільстві порядкам. Залишаючись на волі підозрюваний ОСОБА_4 має можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

З боку командування солдат ОСОБА_4 характеризується посередньо.

Більше того, у разі повернення ОСОБА_4 до розташування військової частини, не виключена можливість застосування насильства щодо нього з боку співслужбовців з мотивів помсти за здійснення останнім інкримінованого йому злочину, внаслідок чого існує реальна загроза життю та здоров`ю самого підозрюваного, що також має істотне значення при розгляді судом питання щодо вирішення якого виду запобіжний захід застосувати до підозрюваного.

Запобігти настанню вказаних ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Так, перебування ОСОБА_4 навіть під цілодобовим домашнім арештом, не виключає його можливості спілкування чи надання співслужбовцям вказівок чи іншим особам на знищення, приховування чи спотворення службових документів, які мають суттєве значення для встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення, а також надавати вказівки щодо незаконного здійснення впливу на свідків у кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також зазначив, що практика застосування цілодобового домашнього арешту із носінням електронних засобів контролю є не досить ефективною, у зв`язку із відсутністю в підрозділах національної поліції достатньої кількості електронних засобів контролю, їх несправністю, а забезпечення контролю за поведінкою підозрюваних без таких засобів контролю є малоефективним (службова завантаженість поліції, відсутність можливості цілодобового нагляду за особами).

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, враховуючи те, що є підстави вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на осіб, які допитані як свідки та осіб, які можуть бути допитані як свідки, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового розслідування, та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.
Підозрюваний просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Пояснив, що проживає з батьками, розлучений, має неповнолітню доньку, визнає свою причетність до злочину в якому підозрюється, офіційно не працює, але має підробіток, є учасником АТО.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 13.11.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується матеріалами, що долучені до клопотання та були досліджені в судовому засіданні.

З досліджених судом матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винним, слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Доказів наявності інших ризиків суду не надано. Так, підозрюваний має зареєстроване місце проживання, де мешкає з батьками, є учасником АТО, має неповнолітню дитину на утриманні.

Таким чином, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам вказаним у ст. 177 КПК України.
Відповідно до п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Разом з цим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаному ризику.
З огляду на вказані обставини, суд приходить до висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_4 домашнього арешту в нічний час, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і вважає, що такий запобіжний захід зможе запобігти вищезазначеному ризику та забезпечить виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 131,132, 176-179, 181 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 19.00 год. до 06.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , з можливістю носіння електронного засобу контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: не покидати місце свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду з 19.00 год. до 06.00 год.; прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожним викликом.

Виконання ухвали покласти на військову прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України.

Встановити строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу до 12.01.2018 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1