Ухвала
Іменем України
1 лютого 2018 року

м. Київ
справа № 742/2780/17

провадження № 51-2821 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (друга палата):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 вересня 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості від 15 вересня 2017 року між прокурором Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 вересня 2017 року, оскільки прокурор оскаржував вирок суду в частині вирішення долі речових доказів.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на ту обставину, що вироком суду першої інстанції, підчас затвердження угоди про визнання винуватості, невірно вирішено питання про долю речових доказів, а тому вирок суду в цій частині є незаконним.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши долучені до скарги копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Ч. 4 ст. 475 КПК України визначено, що вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Таким чином, суд апеляційної інстанцій, з чим погоджується колегія суддів, дійшов вірного висновку, що прокурор не мав права оскарження вироку суду, яким затверджено угоду про визнання винуватості від 15 вересня 2017 року між прокурором та обвинуваченим, з підстав викладених у апеляційній скарзі.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою прокурор слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3