Провадження № 11-сс/779/319/2017
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.12.2017 року про задоволення клопотання слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0005084 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, внаслідок суворого обрання виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати щодо нього домашній арешт. Вважає, що слідчий суддя не врахував те, що він раніше несудимий, має постійне місце мешкання, за місцем мешкання характеризується добре, одружений, має неповнолітню дитину. Вказує, що в м. Івано-Франківськ був проїздом, і оскільки не мав телефону, взяв телефон у незнайомої людини, проте спокусився цим телефоном та не повернув його власнику, у вчиненому щиро кається. Запевняє суд, що ризиків, про яки вказує слідчий у клопотання, з його боку не може бути з причин того, що він мешкає в іншому районі, що унеможливлює вплив на потерпілого чи свідків. Вказує, що він вину визнав повністю, тому не має наміру скриватися від слідства чи суду.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.12.2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Обираючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не працює, зареєстрований в с. Незвисько, проте там фактично не проживає. З метою запобігання ризикам, на які посилався слідчий в клопотанні, та з урахуванням даних, що характеризують останнього, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 32000 грн.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 повідомив що ознайомлений з процесуальними правами, заявив клопотання про доручення документів що характеризують його особу, яке задоволено, клопотань про розгляд справи за участю захисника не заявив. Підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді скасувати, обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Підтвердив, що дійсно щодо нього на розгляді в суді першої інстанції перебуває кримінальне провадження за ст. 185 КК України.

- прокурор заперечував з приводу поданої апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 177, 178, 183, 194, КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою не може обґрунтовуватися виключно тяжкістю висунутого обвинувачення чи підозри.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують ризики, передбачені ст.177 КК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам та прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя врахував вимоги ст.177 КПК України, відповідно до якої метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; можливості незаконного впливу на свідків та потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також наявність обґрунтованої підозри та ризиків, які дають достатні підстави вважати слідчому судді, суду, що підозрюваний може здійснити зазначені дії.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 11.12.2017р., близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_7 , спільно із потерпілим ОСОБА_10 , знаходився біля відділення ПАТ «Приватбанк», що розташоване по вул. Січових Стрільців, 15, в м. Івано-Франківську. Перебуваючи на вказаному місці ОСОБА_7 , в ході спілкування із ОСОБА_10 , побачив в останнього мобільний телефон, після чого в ОСОБА_7 виник протиправний умисел спрямований на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій неправомірний намір, ОСОБА_7 , з метою отримання доступу до мобільного телефону ОСОБА_10 , попросив надати йому мобільний телефон, повідомивши неправдиву інформацію, щодо необхідності здійснення термінового телефонного дзвінка. На дане прохання, потерпілий ОСОБА_10 , довіряючи ОСОБА_7 , як старшому за віком, будучи переконаним, що його майно, після здійснення телефонного дзвінка, йому буде повернуто, передав останньому мобільний телефон марки «Lenovo K5», чорного кольору, вартістю 3500 грн. Після вчинення протиправних дій, ОСОБА_7 місце вчинення злочину покинув, маючи можливість розпорядитися викраденим майном, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 3500 грн.

11.12.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за заявою потерпілого ОСОБА_10 (а.п. 5).

11.12.2017 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.п. 20).

12.12.2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру в даному кримінальному провадженні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.п. 25-27).

Обґрунтованість цієї підозри на даній стадії кримінального провадження слідчим доведено, доданим до клопотання, копією протоколу пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_10 осіб, з якого вбачається, що останній впізнав під №1 - ОСОБА_7 , що відкрито заволодів його майном - телефоном (а.п. 8-9), а також копією протоколу допиту потерпілого (а.п. 6-7).

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог ст.ст.177, 178, 193 КПК України - перевірив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність ризиків зазначених у ст.177 КПК України, а також доведеність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, встановив відсутність обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу, і, на думку колегії суддів, правильно дійшов висновку про неможливість застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.ст.131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в тій частині, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного західу у вигляді домашнього арешту не можливо, оскільки дана особа зареєстрована в АДРЕСА_1 та за вказаною адресою фактично не проживає, тому, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що з метою запобігання вказаним вище ризикам, існує необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин доводи підозрюваного ОСОБА_7 стосовно недоведеності наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки він мешкає в іншому районі, що унеможливлює вплив, з його боку, на потерпілого чи свідків, вину визнав повністю, тому не має наміру скриватися від слідства чи суду, є безпідставними та спростовуються наведеним вище.

Доводи підозрюваного щодо наявності у нього постійного місця проживання, а також про те, що він раніше несудимий, за місцем мешкання характеризується добре, одружений та має неповнолітню дитину, оцінені слідчим суддею у сукупності з іншими даними, що характеризують особу підозрюваного, та обставинами кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Колегія суддів також вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 цього Кодексу, визначив заставу у сумі 32000 грн., розмір якої визначений слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного та інших даних про його особу.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладних на нього обов`язком, та не є завідомо непомірним для нього.

На підставі викладеного, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог закону, та обґрунтованим, так як ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 176-178, 181, 194, 198, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.12.2017 року про задоволення клопотання слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0005084 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3