АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1746/2017 Категорія КК: ч. 1 ст. 366 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0009383 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 17 липня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта вища, одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 17 липня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним за ч. 1 ст. 366 КК України і призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття основного та додаткового покарання з випробуванням іспитовим строком на 1 рік, та покладено на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України. Звільнено ОСОБА_7 на підставі ст. ст. 49, 74 КК України від відбуття покарання в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Закрито кримінальне провадження № 0009383 відносно ОСОБА_7 .

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 , відповідно до наказу № 371-к від 31.07.2012 був призначений на посаду Генерального директора Дочірнього підприємства «Медичне науково-практичне об`єднання «Медбуд» і відповідно до посадової інструкції , контракту № 1 від 31.07.2012, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Холдинкова компанія Київміськбуд» та статуту ДП «МНПО Медбуд» був наділений організаційно розпорядчими функціями.

Зокрема, ОСОБА_7 , як керівник ніс повну персональну відповідальність за невиконання своїх обов`язків, передбачених законодавством, Статутом Підприємства та контрактом.

Відповідно до п.7.4. статуту директор підприємства розпоряджається коштами та майном підприємства; укладає договори ,видає доручення, відкриває в установах банків та органах Державної казначейської служби рахунки; в межах своєї компетенції видає накази та інші розпорядчі акти обов`язкові для виконання всіма підрозділами та працівниками підприємства; здійснює контроль за господарською та фінансовою діяльністю підприємства, тобто є службовою особою.

19.08.2013 між ТОВ «Тесла Електрікс» в особі директора ОСОБА_9 та ДП МНПО «Медбуд» в особі генерального директора ОСОБА_7 укладено договір підряду № 19 на реконструкцію трансформаторної підстанції.

Згідно п.2.1 вказаного договору підрядник зобов`язується у відповідності затвердженої проектно-кошторисної документації здійснити реконструкцію та технічне переоснащення об`єкту, а саме трансформаторної підстанції, розташованої за адресою: м. Київ, Червонозоряний пр., 17, в термін з 20 серпня 2013 року по 20 жовтня 2013 року.

Розділом 4 договору № 19 встановлено , що вартість робіт, які доручається виконати підряднику визначається на підставі домовленості між сторонами і становить 500547 гривень.

Розділом 5 договору № 19 встановлено, що замовник у день підписання договору зобов`язується сплатити підрядчику аванс у розмірі 10% вартості матеріалів. Повний розрахунок за виконані роботи здійснюється не пізніше трьох днів з моменту підпису сторонами акту прийому - передачі виконаних робіт.

ОСОБА_10 , в невстановлений слідством час, перебуваючи у службовому кабінетіза адресою: м. Київ, Червонозоряний,17, достовірно знаючи про те, що трансформаторна підстанція на території ДП МНПО «Медбуд» за цією адресою відсутня, вніс до офіційного документу завідомо неправдиві відомості шляхом проставляння особистого підпису в Акті приймання-передачі виконаних робіт від 28 жовтня 2013 року у графі «Генеральний директор ОСОБА_7 » , що підтверджується висновком експерта № 69 від 27.01.2015 за результатами проведеної почеркознавчої експертизи скріпивши свій підпис відбитком печатки ДП МНПО «Медбуд» , шляхом нанесення рельєфного кліше печатки за допомогою відшарування барвника від робочої поверхні кліше на документ, друкований текст на якому нанесений за допомогою копіювальної множинної техніки електрографічним способом, при цьому друкований текст наносив первинним відносно підпису від імені ОСОБА_7 та відбитків печатки ДП «Медбуд», що підтверджується висновком експерта № 216/тдд від 10.04.2015.

Тим самим, відомості викладені в акті підтверджені про період, обсяг вартість виконаних робіт з реконструкції трансформаторної підстанції, із зазначенням в акті,що вказані роботи проводились в період часу з 20 серпня 2013 року по 20 жовтня 2013 року, та виконані в повному обсязі, вартість робіт становить 417123,27 гривень, в тому числі з ПДВ 83424,65 гривень, а всього 500547,92 гривень, жодних претензій по якості та обсягу робіт замовник не має.

При цьому грошовий розрахунок, згідно укладеного договору № 19, між сторонами не проводився.

Між тим, відповідно до відповіді за № 403 від 16.19.2014 директора ДП «Медбуд» ОСОБА_11 на території ДП «Медбуд» відсутня трансформаторна підстанція, а факт виконання робіт з її будівництва або реконструкції або переоснащення жодному працівнику ДП «Медбуд» не відомий.

Довідкою за № 406 від 16.10.2014 головного бухгалтера ДП МНПО ОСОБА_12 підтверджено, що на балансі ДІЇ «Медбуд» ПАТ «ХК Киї трансформаторна підстанція не обліковується.

Рішення суду про закриття кримінального провадження обґрунтоване тим, що злочин був скоєний ОСОБА_7 в жовтні 2013 р., однак з моменту його вчинення пройшло більше трьох років, а тому відповідно до ст. 49 КК України збігли строки притягнення до кримінальної відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, у якій просять закрити кримінальне провадження за відсутності в діяннях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення. Скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити виправдувальний вирок.

Вважають, що вирок суду не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження як досудового, так і судового розслідування.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що досудове розслідування прямо порушило умови отримання доказів закладених у кримінальному процесуальному кодексі України, однак суд ніяким чином на таке порушення не відреагував.

Так, у матеріалах досудового розслідування повністю відсутні документи, на підставі яких до матеріалів кримінального провадження залучено Договір № від 19 серпня 2013 р. та акт приймання передачі виконаних робіт від 28 жовтня 2013 р. між підприємствами «Медбуд» та ТОВ «Тесла Електрікс».

Постанову слідчого ОСОБА_13 від 27.01.2015 р. про визнання та долучення до кримінального провадження речового доказу, а саме Договору № 19 від 19 серпня 2013 р. та акту приймання-передачі виконаних робіт від 28 жовтня 2013 р. не можливо вважати за доказ, оскільки вона винесена після доведення експертизи.

Порушення умов отримання доказів, ґрунтується на конституційних і загальновизнаних міжнародних гарантіях прав та свобод людини, що робить такі докази недопустимими.

Окрім того, сторона захисту через суд тричі викликала слідчого ОСОБА_13 для дачі пояснень яким чином з`явилися у матеріалах досудового розслідування Договір № 19 від 19 серпня 2013 р. та Акт приймання-передачі виконаних робіт від 28 жовтня 2013 р. та чому цей слідчий не ознайомлював підозрюваного ОСОБА_7 з матеріалами кримінального провадження, змусивши сторону захисту звертатися до Солом`янського суду з прохання про зобов`язання слідчого надати ні матеріали.

Однак у підсумку слідчий ОСОБА_13 до суду так і не прийшов.

Таким чином, суд побудував свій обвинувальний вирок на недопустимих доказах.

Більш того, суд вийшов за межі своїх повноважень, зазначивши у вироку, що судом не встановлено жодного доказу, який би міг підтвердити твердження обвинуваченого про наявність на території підприємства «Медбуд» трансформаторної підстанцій, проведення реконструкції останньої ТОВ «Тесла Електрікс», що потягло за собою необхідність підписання акту приймання виконаних робіт.

Це твердження є припущенням, оскільки ОСОБА_7 своєї вини не визнав і в суді заявив, що акту виконаних робіт не підписував і навіть його не бачив. Підпис на акті не його.

Цей факт підтвердили у суді свідок ОСОБА_14 (головний бухгалтер), яка пояснила, що акт виконаних робіт приніс у двох екземплярах Гудима, засновник «Тесла Електрік». В цей час вона працювала виконуючим обов`язків генеральним директором «Медбуду». Та свідок ОСОБА_15 , що в той час працював технічним директором «Медбуд». Він особисто проводив технічні переговори з засновником та директором підприємства «Тесла Електрік». До цього за фінансуванням договору по реконструкції трансформаторної підстанції ніхто не звертався.

ОСОБА_7 підозрюється у тому, що до Акту приймання-передачі виконаних робіт від 28 жовтня 2013 р. вніс неправдиві відомості, чим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст.366 КК України, проте між «Медично науково-практичним об`єднанням «Медбуд» та підприємством «Тесла Електрік» склались господарські відносини і у відповідності до п.9 Договору № 19 від 19 серпня 2013 р. «Порядок розв`язання суперечок» останнє повинно була звернутися до господарського суду.

Таким чином, викладені факти вказують на притягнення завідомо невинної особи до кримінальної відповідальності.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив фактичні обставини справи, у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України керуючись законом оцінив зібрані у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності, взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за наявності суперечливих доказів зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, і призначенні йому покарання вказані вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані. Керуючись законом суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого і з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, фактичних обставин провадження, характер вчинених правопорушень, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 366 КК України у виді 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Рішення суду про звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. ст. 49, 74 КК України від відбуття покарання та закриття кримінальне провадження також є законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим, оскільки злочин був скоєний ОСОБА_7 в жовтні 2013 р., отже з моменту його вчинення пройшло більше трьох років, а тому відповідно до ст. 49 КК України збігли строки притягнення до кримінальної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника про недопустимість доказів та про необхідність закриття кримінального провадження за відсутності в діяннях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, твердження осіб, які подали апеляційну скаргу, про незаконність і недопустимість письмових доказів, а саме договору підряду № 19 від 19 серпня 2013 року на реконструкцію трансформаторної підстанції та акту приймання-передачі виконаних робіт від 28 жовтня 2013 року спростовуються показаннями свідка ОСОБА_16 в протоколі допиту свідка від 18 листопада 2014 року про надання органу досудового слідства оригіналів вказаних документів, висновком експерта № 69 від 27 січня 2015 року про те, що підписи в графі «Генеральний директор ОСОБА_7 » у вказаних документах виконані ОСОБА_7 , постановою слідчого про визнання вказаних документів речовими доказами.

Довідками № № 405, 406 від 16 жовтня 2014 року ДП «Медбуд» встановлено, що трансформаторна підстанція на обліку не перебуває і робіт по її будівництву, реконструкції та переоснащенню не проводилось.

Необґрунтовані та безпідставні також доводи апеляційної скарги про те, що внесення завідомо неправдивих відомостей в офіційні документи свідчить лише про наявність між ДП «Медбуд» та «Тесла Електрік» господарських відносин, суперечки щодо яких підлягають розгляду в господарському суді.

Крім того, вимоги апеляційної скарги про ухвалення виправдувального вироку не відповідають повноваженням апеляційного суду, передбачених ст. 407 КПК України.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для скасування вироку суду першої інстанції не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 17 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 366 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4