УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/146/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2018 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , та ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05 січня 2018 року про накладення арешту на майно,
Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , та ОСОБА_7 звернулись із апеляційними скаргами, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05.01.2018 року про накладення арешту на майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються на те, що оскаржувана ухвала є незаконною і не обґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.
Вважає, що висновки, викладені в ухвалі слідчого судді, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Слідчий суддя не прийняв до уваги, що вказана квартира належить ОСОБА_7 , яка взагалі не немає жодного статусу у кримінальному провадженні, її майно не перебуває у спільній власності з ОСОБА_9 .
Слідчий суддя, наклавши арешт на вказану квартиру без законних підстав порушив гарантовані ст.41 Конституції України права ОСОБА_7 .
Посилання судді на ст.98 КПК України як на підставу для арешту майна є хибним, оскільки вказана квартира не визнана речовим доказом та не відповідає критеріям, що зазначені в ст. 98 КПК України.
Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 18.02.2013 року шлюб між обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 розірваний та з того часу спільного господарства вони не ведуть. Квартира, на яку накладено арешт, придбана 26.02.2016 року за кошти від продажі квартири, яка знаходилась в м. Донецьку.
Просять поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м Житомира від 05 січня 2018 року. В обґрунтування поважності строку на апеляційне оскарження посилається на те, що розгляд клопотання слідчого відбувся без участі як захисника, так і ОСОБА_7 . Копію оскаржуваного рішення ОСОБА_7 отримала лише 07.02.2018 року.
Згідно ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05 січня 2018 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором прокуратури Житомирської області ОСОБА_11 , по кримінальному провадженню №0000219. Накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
З клопотання слідчого вбачається, що органами досудового розслідування встановлено, що 19.11.2017 року приблизно о 19 год. 30 хв. група невстановлених осіб, перебуваючи в смт. Гришківці, Бердичівського району Житомирської області, використовуючи транспортні засоби, достовірно марки та модель яких на даний час встановлюється, застосовуючи предмети, ззовні схожі на автоматичну зброю, блокували рух автомобіля VolkswagenTiguan р/н НОМЕР_1 , в якому знаходилися ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , після чого застосовуючи погрози застосування насильства, що виразилося у словесній формі та здійсненні пострілів з предметів, схожих на автоматичну зброю намагалися подолати волю до опору зі сторони потерпілих. Під час нападу потерпілий ОСОБА_13 намагався чинити опір діям невстановлених осіб, внаслідок чого було здійснено постріл з предмету схожого на автоматичну зброю в ділянку лівого стегна останнього, чим було подолано волю до опору ОСОБА_13 .
Після цього потерпілому ОСОБА_12 було надягнуто металеві кайданки та всупереч його волі поміщено до транспортного засобу марки MercedesVito, де останнього було позбавлено можливості самостійно пересуватися та примусово переміщено на ділянку місцевості, яка розміщується на відстані понад 2500 метрів від місця вчинення нападу, де останнього було залишено.
Подолавши волю до супротиву зі сторони потерпілих, продовжуючи свої злочинні наміри невстановлені особи протиправно заволоділи майном, яке належить потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а саме ювелірними виробами, виготовленими із золота загальною вагою приблизно26 кг, вартість якого складає понад 15 млн. грн., що відповідно до примітки до ст.185 КК України становить понад 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та є особливо великими розмірами, нарізним карабіном марки «ФОРТ 202» кал. 7.62 мм, вартістю 12 тис. грн. та транспортним засобом, який належить ОСОБА_12 , а саме автомобілем марки VolkswagenTiguan р/н НОМЕР_1 , який в подальшому невідомими особами було залишено на ділянці автодороги Київ- М.Подільський.
Крім того, в ході яких встановлено, що група осіб проводять заходи, направлені на готування до вчинення нападу із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний із проникненням в житло або інше володіння особи на території м. 3апоріжжя.
Дії осіб були кваліфіковані за ч.4 ст.187, ч.3 ст.262, ч.3 ст.289, ч.2 ст.146, ч.1 ст.14, ч.3 ст.187 КК України.
13.12.2017 ОСОБА_9 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 14.12.2017 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.3 ст.187 КК України.
Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 відносяться до категорії особливо тяжких умисних злочинів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, відповідно до досягнутої домовленості та розподілу ролей між учасниками, за наявності наміру застосування вогнепальної зброї, чим суттєво підвищується ступінь суспільної небезпеки протиправного діяння. Крім того, на даний час перевіряється причетність підозрюваного до вчинення ряду інших особливо тяжких корисливих злочинів на протязі 2015-2017 років. Орган досудового розслідування не володіє інформацією, яка б свідчила про наявність легальних джерел доходу останнього, підозрюваний ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_7 офіційно не працевлаштовані, не є фізичними особами-підприємцями або засновниками чи членами правління юридичних осіб.
26.02.2016 ОСОБА_7 була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_2 , однак будь-яких доказів, що свідчили б про законність набуття у власність об`єкта нерухомості в ході розслідування не встановлено, а навпаки існують підстави стверджувати, що зазначене вище майно було набуте за кошти, отримані злочинним шляхом, а саме внаслідок вчинення протиправних дій підозрюваного ОСОБА_9 на території України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення прокурора проти доводів апеляційних скарг, дослідивши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до абзацу 2 ч.3 ст.395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів провадження, розгляд клопотання слідчого відбувся без виклику осіб, на майно яких накладено арешт. Оскаржувану ухвалу ОСОБА_7 отримала лише 07.02.2018 року. За таких обставин апелянтами строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущено.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вищевказаного майна, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Проте погодитись з таким висновком суду не можна, виходячи з таких підстав.
Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог ч.1ст.170 КПК України, полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2)спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Звертаючись до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий послався на те, що орган досудового розслідування не володіє інформацією, яка б свідчила про наявність легальних джерел доходу підозрюваного ОСОБА_9 , у зв`язку з чим існують підстави стверджувати, що зазначене вище майно було набуте за кошти, отримані злочинним шляхом, а саме внаслідок вчинення підозрюваним ОСОБА_9 на території України кримінальних правопорушень
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя послався на те, що вказане майно відповідає вимогам, зазначеним в ст.98 КПК України, а тому з метою запобігання можливості його відчуження клопотання слідчого про накладення арешту є обґрунтованим.
Однак погодитись з таким висновком суду не можна, враховуючи такі обставини.
Згідно повідомлення про підозру від 14.12.2017року, яке було долучено слідчим до заявленого клопотання, ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.1ст.14,ч.3ст.187 КК України, який було вчинено 13.12.2017року ( а.с.13-14).
13.12.2017 ОСОБА_9 було затримано в порядку ст.208 КПК України.
Разом з тим, квартира, на яку накладено арешт, придбана ОСОБА_7 26.02.2016 року, що підтверджується договором купівлі - продажу, тобто до подій, що інкримінуються ОСОБА_9 ( а.с. 42-45,65-66).
Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , було розірвано на підставі рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 18.02.2013 року, що підтверджується копією судового рішення та наявної відмітки штемпеля в копії паспорту ОСОБА_7 . Згідно довідки з місця проживання у вказаній квартирі підозрюваний не зареєстрований ( а.с.76).
Доказів, на підтвердження наявності підстав та розумних підозр вважати, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 , придбана внаслідок кримінально протиправних дій підозрюваного ОСОБА_9 , стосовно яких внесені відомості до ЄРДР та проводиться досудове розслідування, до клопотання слідчого не додано. Також, не надано доказів на підтвердження того, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, у вказаному кримінальному провадженні, а посилання слідчого судді на те, що ним враховані наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження є хибними.
Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду.
Отже, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на майно, оскільки при прийнятті рішення суд, виходячи із засад верховенства права, повинен забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів і, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, за таких обставин не можна вважати, що таке втручання було здійснено «відповідно до закону» ( рішення ЄСПЛ «Пантелеєнко проти України»).
За таких підстав ухвала слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05 січня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні вказаного клопотання.
Керуючись ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , та ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м Житомира від 05 січня 2018 року, якою накладено арешт на майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором прокуратури Житомирської області ОСОБА_11 , по кримінальному провадженню №0000219 про накладення арешту на майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 .
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: