Справа № 755/379/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2017 за № 0016799 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Черкаської області, Городищенського району, м. Городище, громадянки України, офіційно не працюючої, одруженої, маючої на утриманні непрацездатного батька 1937 року народження, з середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,

в с т а н о в и в :
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, між прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 яка на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України наділена повноваженнями у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_7 , було укладено угоду про визнання винуватості, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.
Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.
Обвинувачена, в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначила, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.
Так, прокурор та захисник, кожен окремо, в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Суд, заслухавши думку сторін угоди, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК України) та закону приходить до наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 213 КК України визнаючи, шляхом укладення останньої, доведеним, що ОСОБА_5 , всупереч вимогам чинного законодавства, будучи фізичною особою, що не є суб`єктом господарської діяльності, відомості про яку не включено до передліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, кольоровими і чорними металами, діючи в порушення вимог Закону України «Про металобрухт» № 619-ХІV від 05.05.1999, маючи єдиний умисел, спрямований на організацію незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту чорних та кольорових металів, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, на початку січня 2017 року (точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), незаконно організувала пункт прийому, схову та збуту металобрухту в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , де з моменту його організації по 21.12.2017 здійснювала його незаконний прийом від місцевого населення.

Так, 21.12.2017, ОСОБА_5 , в денний час доби, приблизно о 12 годині, діючи умисно, достовірно знаючи, що її дії є протиправними, перебуваючи у нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , яке вона орендує, використовуючи заздалегідь підготовлені для зважування металу електронні металеві ваги, незаконно здійснила прийом 7,1 кг металобрухту чорних металів, а саме: праски, чотирьох металевих труб, однієї металевої арматури, за ціною 3 грн. 50 коп. за 1 кг, з виплатою ОСОБА_8 на руки грошових коштів у загальній сумі 24 грн. 85 коп., без оформлення будь-яких документів, з метою подальшої його реалізації.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого за ч. 1 ст. 213 КК України, оскільки вона своїми умисним діями, вчинила прийом брухту кольорових і чорних металів будучи фізичною особою, відомості про яку не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом та організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, із застосуванням положень ст. 69 КК України, а саме штраф у розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 69 КК України, особі може бути призначено основне покарання, нижче від нижчої межі, встановленої санкцією статті. Так, сторони в угоді дійшли до згоди в частині застосування даної статті, оскільки наявні обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні непрацездатного батька 1937 року народження, тих обставин, що кримінальним правопорушенням шкоди фізичним чи юридичним особам не завдано, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особи винної.

При цьому, ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої судом не встановлено.
Безпосередньо в самій угоді про визнання винуватості викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 472 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.
Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.
Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченій узгодженої міри покарання.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 376, 468-469, 472, 473-475 КПК України, суд
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 яка на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України наділена повноваженнями у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України та, з урахуванням норм ст. 69 КК України, призначити покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 8500 (вісім тисяч п`ятсот тисяч) гривень на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 2 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити сторонам.

Суддя: ОСОБА_1