У Х В А Л А
Справа № 184/976/17
Номер провадження 1-кп/184/180/17

22 листопада 2017 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України по кримінальному провадженні №0001130 від 18.11.2014 року відносно підозрюваного:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро (Дніпропетровськ), громадянина України, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, місця реєстрації немає, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

учасники кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 , підозрюваний - ОСОБА_3 , захисник підозрюваного ОСОБА_5 , потерпіла - ОСОБА_6 , представник потерпілої - ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
21.09.2017 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з Апеляційного суду Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження за клопотанням прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури про звільнення підозрюваного ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0001130 від 18.11.2014 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України для нового судового розгляду.

Клопотання обґрунтовано тим, що 23 червня 1998 року ОСОБА_3 знаходячись біля приміщення кафе «Казанова», умисно завдав один удар ножем в область черевної порожнини ОСОБА_8 , внаслідок чого заподіяв останньому тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя, що потягло за собою настання смерті потерпілого ОСОБА_8 .
Таким чином ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
При цьому, ОСОБА_3 ухилився від органів досудового слідства та суду в зв`язку з чим 19.08.1998 року був оголошений у розшук і розшуканий лише 16.05.2017 року та за вказаний час інших злочинів не вчиняв, а тому існують підстави його звільнення від кримінальної відповідальності.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд закрити кримінальне провадження №0001130 від 18.11.2014 року і звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності посилаючись на закінчення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того зазначив, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 не зупинявся та не переривався.

Підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник клопотання прокурора підтримали та просили його задовольнити та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності.

Потерпіла ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_3 повинен понести кару за скоєний злочин.

Представник потерпілої посилаючись на положення Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначив, що його позиція не може йти у розріз з позицією його підзахисної, а тому підтримав думку потерпілої.

Заслухавши сторони кримінального провадження та позицію потерпілої, дослідивши наявні в матеріалах докази суд приходить до наступних висновків.
Згідно п.2 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право при прийнятті рішення закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частинами першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно зі ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Зі змісту ч. 3 ст. 288 КПК України вбачається, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 288 КПК України, судом з`ясовано думку потерпілої щодо можливості звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності, яка заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.
Згідно з положеннями ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК.

Судом встановлено, що о 01 годині 20 хвилин 23 червня 1998 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився біля приміщення кафе «Казанова», яке розташоване за адресою: вул. Центральна (Калініна), буд.34 в м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, де в ході з`ясування стосунків з раніше незнайомим йому ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_3 , виник злочинний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ..
В цей же день та час, знаходячись там же і, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , дістав з бічної кишені вдягнутих на ньому штанів розкладний ніж по типу «метелик», розклавши котрий, в цей же день та час, правою рукою в якій знаходився ніж, умисно завдав один удар в область черевної порожнини, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_8 , згідно висновку експерта № 275 від 24.06.1998 року колото-різане поранення передньої черевної порожнини з пошкодженням великої артеріальної судини з наступною внутрішньочеревною кровотечею, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, що потягло за собою настання смерті потерпілого ОСОБА_8 .
При цьому, ОСОБА_3 ухилився від органів досудового слідства та суду в зв`язку з чим 19.08.1998 року був оголошений у розшук і розшуканий лише 16.05.2017 року, тобто після сплину 18 років, в зв`язку з чим останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки з часу вчинення злочину минуло більше п`ятнадцяти років.
Факт вчинення злочину та вина підозрюваного ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України підтверджується:

- витягом з ЄРДР № 0001130 від 18.11.2014 року, згідно якого відомості за фактом спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 громадянином ОСОБА_3 внесені до ЄРДР. (т. 1 а.с.1);

- протоколом огляду місця події від 23.06.1998 року, згідно якого на лавочці, котра розташована біля входу до 3 під`їзду будинку АДРЕСА_2 виявлено сліди речовини червоно-бурого кольору, (т. 1 а.с.8-10);

- постановою слідчого від 19.08.1998 року за фактом спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_8 . ОСОБА_3 притягнуто в якості обвинуваченого за ст. 101 ч. З КК України в редакції 1960 року. (т. 1 а.с. 78);

- висновком експерта Нікопольського відділення СМЕ № 275 від 24.06.1998 року згідно якого, при експертизі трупу ОСОБА_8 виявлено колото- різана рана передньої черевної порожнини, пошкодження лівої подвздовшної артерії, наявність в черевній порожнині біля 3 л. крові, малокрів`я внутрішніх органів. Смерть потерпілого настала в результаті колото - різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням великої артеріальної судини з наступною внутрішньочеревною кровотечею. Пошкодження це утворилось від дії колото-ріжучого знаряд дя, яким міг бути і клинок ножа ширина якого біля 10-12 мм, з двома гострими лезами, або з одним тонким обухом, а також з наявністю обуху з гострими ребрами. Пошкодження це відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя яке потягло за собою смерть потерпілого, (т. 1 а.с. 80-81);

- постановою слідчого від 05.10.2009 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_9 за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України відмовлено у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу вищезазначених злочинів на підставі ст. 6 п. 2 КПК України в редакції КПК України 1960 року. (т. 1 а.с. 155);

- постановою слідчого від 05.10.2009 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_10 за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України відмовлено у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу вищезазначених злочинів на підставі ст. 6 п. 2 КПК України в редакції КПК України 1960 року. (т. 1 а.с. 156);

- постановою слідчого від 19.08.1998 року ОСОБА_3 оголошено в розшук (т. 1 а.с. 96);

- постановою слідчого від 05.10.2005 року дії ОСОБА_3 за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 були перекваліфіковані з ч. З ст. 101 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України у зв`язку з прийняттям 05.04.2001 року нового Кримінального кодексу України (т. 1 а.с. 106);

- повідомленням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, з якою останнього ознайомлено 16.05.2017 року (т. 1 а.с. 164);

- ухвалою Орджонікідзевського міського суду від 16.05.2017 року відносно підозрюваного ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, (т. 1 а.с. 226);

- протоколом слідчого експерименту від 16.05.2017 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 , в ході якого останній на місці вчинення злочину показав місце, механізм та локалізацію спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 235 - 241);

- додатковим висновком експерта Нікопольського відділення КЗ «ДОБСМЕ» ДОР № 275 (додатковий) від 12.06.2017 року, згідно якого тілесні ушкодження, виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_8 могли утворитися від удару ножем в живіт потерпілого, не виключено при механізмі, який вказав підозрюваний ОСОБА_3 під час слідчого експерименту з ним 16.05.2017 року (т. 2 а.с. 19-20);

- поясненнями ОСОБА_11 , наданими у судовому засіданні, згідно яких він дійсно 23 червня 1998 року знаходячись біля приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », умисно завдав удар ножем в область черевної порожнини ОСОБА_8 ..

Підозрюваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, правильно розуміє і не оспорює характер висунутого обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч. 2 ст. 121 КК України. Відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції. Крім того підозрюваний цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень підозрюваний наполягав на закритті провадження з підстави, передбаченої ст.49 КК України.
Частиною 2 статті 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи зі зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

При цьому, має бути враховано, що особа ухилялась від досудового слідства або ж від суду, та строк давності, що минув.

За матеріалами кримінальної справи встановлено, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, вчинено ОСОБА_3 23.06.1998 року та 19.08.1998 року його було залучено у якості підозрюваного у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та оголошено у розшук.
Таким чином на час розгляду клопотання минув п`ятнадцятирічний строк визначений ч. 2 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Таким чином єдиною обставиною, що перериває п`ятнадцятирічний строк давності, є виключно вчинення нового злочину.

Проте як було встановлено згідно даних сектору інформаційно-аналітичного забезпечення ГУНП України в Дніпропетровській області від 25.05.2017 року, листами Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України № 5911/27/01/3-2017 від 12.10. 2017 року та № 6448/27/01/3-2017 від 03.11.2017 року перебувають відомості лише щодо повідомлення ОСОБА_3 про підозру 24.11.2014 року та 22.06.2017 року матеріали за вказаним кримінальним провадженням із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності направлено до суду.
Крім того згідно довідки, що міститься у матеріалах кримінального провадження ОСОБА_3 , починаючи з 15.10.1996 року до кримінальної відповідальності не притягувався (т.2 а.с. 21).
Зазначене також підтверджується відомостями з персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи МВС України, наданими на підставі вимоги вих. № 49.3/5-3427 від 21.09.2017 року та вимоги № 928, вих. № 49.3/5-4164 від 21.11.2017 року, згідно яких ОСОБА_3 з 19.08.1998 року по 18.05.2017 року перебував у розшуку та за цей час відомості щодо вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень відсутні.
Також суд зазначає, що згідно Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України № 1256 від 29.11.2016 року, персонально-довідковий облік - систематизований банк (база) даних інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином відомості отримані з персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи МВС України відносяться до єдиної інформаційної системи МВС України.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Частиною 4 ст. 49 КК України встановлено виключення з загального правила звільнення особи від кримінальної відповідальності, відповідно до якого питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами клопотання підозрюваний ОСОБА_3 , згідно ст. 12 КК України, вчинив тяжкий злочин, за який передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що виключає застосування ч. 4 ст. 49 КК України, а тому його звільнення з підстав встановлених ч. 2 ст. 49 КК України є обов`язковим.

Враховуючи викладене суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для звільнення підозрюваного ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ч. 2 ст. 49 КК України та відсутність підстав які б цьому перешкоджали, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Цивільний позов по справі не заявлено.
На підставі ст. 49 КК України, керуючись ст.ст. 285-288, 314, 369-372, 395 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_3 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України по кримінальному провадженню № 0001130 від 18.11.2014 року - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 121 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001130 від 18.11.2014 року відносно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України - закрити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1