АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2464/17 Номер провадження 11-кп/786/528/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю : прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляцією засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ Кіровоградської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз: вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11.02.2016 року за ст. 185 ч.2 КК України та на підставі ч..1 ст.71 КК України з призначенням покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України від 22.12.2016 р. «Про амністію в 2016 році» .

Відмовляючи в задоволенні клопотання, місцевий суд послався на те , що засуджений не підпадає під дію статті 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» (далі Закон) як особа, яка на день набрання чинності цим законом відбула менше половини призначеного строку основного покарання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання задовольнити та застосувати до нього Закон України «Про амністію в 2016 році» .

В обґрунтування апеляції зазначає , що має на утриманні малолітню дитину, батьківських прав стосовно якої не позбавлений, відбув більшу половину призначеного судом строку покарання, засуджений за злочин середньої тяжкості, за період перебування у випраній колонії стягнень не має та має 3 заохочення , тому заслуговує на застосування Закону про амністію.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції , який просив задовольнити апеляцію з наведених у ній підстав , прокурора , який не вбачав підстав для задоволення апеляції, перевіривши матеріали особової справи засудженого , обговоривши доводи апеляції, колегія суддів апеляційного суду приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Відмовляючи в задоволенні клопотання місцевий суд дійшов висновку , що засуджений не підпадає під дію Закону України «Про амністію в 2016 році».

Із вказаним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляції засудженого є непереконливими і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України « Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Положеннями Закону України «Про амністію в 2016 році» визначені підстави звільнення від відбування покарань або скорочення невідбутої частини покарань осіб, засуджених за злочини певних категорій, за умови наявності певних умов , зокрема відбуття певного строку покарання на день набрання чинності цим Законом.

Так, перевіряючи ухвалу суду першої інстанції, колегією суддів встановлено, що вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.08.2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

Вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11.02.2016 року ОСОБА_7 визнано винним за ст. 185 ч.2 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.08.2015 року, призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 18.05.2017 року зараховано в строк покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11.02.2016 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення в період з 13.01.2017 року по 08.02.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку 26.04.2016 року, кінець строку 26.06.2019 року.

Оскільки ОСОБА_7 за правилами частини 1 статті 71 КК України було приєднано покарання за злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, то він вважається засудженим і в тому числі за тяжкий злочин, а тому в частині можливості застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році», підлягає перевірці стаття 4 цього Закону. Правила статті 1 цього закону в даному випадку застосуванню не підлягають.

Статтею 4 Закону «Про амністію у 2016 році», визначено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, визначено осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Станом на 07.09.2017 року - на день набрання чинності цим Законом , відбута частина строку покарання засудженого є меншою 1/2 частини строку покарання призначеного судом, а тому місцевий суд дійшов правильного висновку, що засуджений не підлягає під дію Закону .

Інші доводи апеляції засудженого не заслуговують на увагу та висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до вимог чинного законодавства, а тому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу стосовно нього без змін.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про застосування амністії в Україні», Законом України « Про амністію в 2016 році», ст. 86 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 419, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2017 року стосовно нього без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а особою , яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

____________ ___________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4