Справа № 209/2136/17
Провадження № 1-кп/209/328/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , 30 травня 2017 року о 16 годині 25 хвилин, знаходячись у приміщенні магазину «АТБ-Маркет Продукти № 46» по пр. Перемоги, 59 у м. Кам`янське, побачивши у сховищній ячейці № 46, яка була не замкнута на замок, поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому знаходився мобільний телефон марки «Samsung S 5610», що належить ОСОБА_5 , вирішив таємно викрасти вказане майно. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 30.05.2017 року о 16.28 годині ОСОБА_4 , знаходячись біля сховищних ячейок у магазині «АТБ-Маркет Продукти № 46» по пр. Перемоги, 59 у м. Кам`янське, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, не маючи на те права, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що своїми діями він вчиняє незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, умисно, таємно із корисливих мотивів викрав поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому знаходився мобільний телефон марки «Samsung S 5610», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2136 від 08.07.2017 року складає 550,00 гривень, завдавши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 550,00 гривень. Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_4 , з місця кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить суд провести судове засідання без її участі, а також відмовилася від заявленого нею цивільного позову про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у розмірі 550 гривень, у зв`язку із повним відшкодуванням завданої їй шкоди, про що надала письмову розписку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі і підтвердив факти та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), зокрема зазначив, що 30.05.2017 року о 16.25 годин він знаходився у приміщенні магазину «АТБ-Маркет Продукти № 4» по пр. Перемоги, 59 у м. Кам`янське, де у сховищній ячейці № 46, яка була не замкнута на замок, він побачив поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому знаходився мобільний телефон марки «Samsung S 5610», та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, він викрав зазначений мобільний телефон, який належав потерпілій ОСОБА_5 . Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. У скоєному щиросердечно покаявся, а також зазначив, що ним відшкодовані матеріальні збитки потерпілій у повному обсязі. Просив суд суворо його не карати.
Право на захист в ході досудового розслідування та судового розгляду йому роз`яснювалось, однак від допомоги захисника (адвоката) від відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю, а також те, що ним не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на вивченні інших доказів по справі, - у суду немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, обвинувачений ОСОБА_4 розуміє неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, що не заперечували проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, визнано судом недоцільним, і суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого і дослідженням даних, що характеризують його особу.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії, в межах пред`явленого обвинувачення, суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він не працює, має на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.п.57), раніше не судимий (т.2 а.п. 63), на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (т.2 а.п. 61), за місцем реєстрації характеризується посередньо (т.2 а.п. 62).
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття у вчиненні злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, які у відповідності до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.
Згідно висновку досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної фахівцем з соціальної роботи Кам`янського МВ Південно-Східного ПВКПП МЮ України ОСОБА_7 від 18.09.2017 року, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, із застосуванням ст.. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу на користь держави в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
Від цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 550,00 гривень, завданої кримінальним правопорушенням, потерпіла ОСОБА_5 відмовилася в повному обсязі у зв`язку з повним відшкодуванням шкоди.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Враховуючи, що потерпіла відмовилася від позову та відмова прийнята судом, провадження в частині цивільного позову підлягає закриттю.
Обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього положень Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» та звільнення від відбування призначеного покарання.
Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченого від покарання за цим вироком та застосування до нього амністії, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Стаття 86 КК України передбачає, що підставою для такого звільнення є відповідний закон України щодо певної категорії осіб.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», в редакції від 06 травня 2014 року, амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону.
За п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно якого батьківських прав не позбавлений, і якому на час набрання чинності вказаним законом не виповнилося 18 років.
Злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 , вчинений ним до набрання чинності Законом України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році», не входить до переліку злочинів, на які амністія не поширюється, зазначених в ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також ст. 9 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».
За таких обставин суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 підпадає під дію п. «в» ст. 1 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого в повному обсязі.
Керуючись статтями 368, 370, 374-376, 393, 395 КПК України, суд
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до положень п. «в» ст. 1 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного покарання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.
Прийняти відмову ОСОБА_5 від цивільного позову до ОСОБА_4 та провадження в частині цивільного позову - закрити.
Речові докази диск з відеозаписом з камер відео-спостереження магазину «АТБ-Маркет 46» - зберігати при матеріалах справи.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , на користь держави витрати при проведенні судово-товарознавчої експертизи у сумі 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1