Справа № 404/463/18
Номер провадження 1-кс/404/625/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , про надання тимчасового доступу до речей і документів у кримінальному провадженні 0000517, з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням, про надання тимчасового доступу до речей і документів, які знаходиться у володінні операторів та провайдерів мобільного зв`язку, з можливістю вилучення такої інформації (у друкованому та електронному носіях) та містять інформацію про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2017 по 20.03.2018, стосовно користувачів SIM-карток НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , що перебуває у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Результати такої слідчої дії забезпечать отримання доказів у кримінальному провадженні, сприятимуть встановленню винних осіб у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, що мав місце 18.01.2018 року, приблизно о 08:50 год. біля будинку по АДРЕСА_1 із застосуванням предмета, схожого на гранату типу УЗРГМ, невідома особа кинула вищевказаний предмет в сторону паркану вищевказаного будинку, в результаті чого відбувся вибух.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

В силу ч.ч. 3-5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. При цьому під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Однаково важливо, що згідно ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються, зокрема, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. До таких речей і документів відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України належить інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

При розгляді таких клопотань згідно п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе, поміж іншого, також наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

За правилами ч.2 ст.163 КПК України, розгляд клопотання проведений без виклику володільця, через існуючий ризик знищення речей і документів.

На підтвердження заявлених вимог, слідчий долучив протокол допиту свідка ОСОБА_4 , який повідомив, що в ході проведення ним оперативно-розшукових заходів було отримано оперативну інформацію про те, що «замовниками» вчинення вказаного злочину можуть бути учасники, так званого, угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які на протязі тривалого часу перебувають у неприязних стосунках з ОСОБА_5 (а.к.21).

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку про відмову у його задоволенні, виходячи із наступного:

Показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи. У будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження. (ч.ч. 1,7 ст. 97 КПК України)

Зазначена процесуальна норма Закону та зміст її категоричних висновків щодо недопустимості показань з чужих слів, які були висловлені оперативним уповноваженим (в формі рапорту) свідчить про те, що рапорт співробітника оперативного підрозділу не є джерелом доказів, відтак його зміст не може бути врахований при доказуванні.

Матеріали клопотання не містять інших процесуальних документів на підтвердження того, хто використовував (зазначені номери телефонів). Відсутні дані, про те як відносяться інформація про з`єднання з цими абонентами до матеріалів досудового розслідування, тобто причинний зв`язок між злочином і інформацією, до якої планується доступ.

Взаємна сукупність протоколу допиту свідка, як оперативного уповноваженого разом з припущеннями слідчого не надають права на тимчасовий доступ до телефонних з`єднань по невизначеним телефонам. Слідчим не доведено, якими саме оперативно-розшуковими заходами були встановлені вказані номери, між іншим не доведено та не надано доказів, що вказаними номерами телефонів користуються особи, вказані у клопотанні слідчого.

До того ж, надання тимчасового доступу, про який просить слідча, є втручанням у права, задекларовані у ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року з огляду, зокрема, на рішення ЄСПЛ у справі «Мейлоун проти Великобританії» (Malone v. The United Kingdom), ECHR, від 02 серпня 1984 року. Адже ЄСПЛ зазначив, що навіть інформація про набранні номери складає частину телефонних повідомлень, а тому передача цієї інформації поліції без згоди абонента прямо завдає шкоди здійсненню права, захищеного ст.8 ЄКПЛ.

Стаття 8 Конвенції встановлює, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 99, 131, 132, 159-166, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_6 , про отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. (ст.309 КПК України).

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1