Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала

№57/2010

19 січня 2010 року. м. Житомир.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Романова О.В.

суддів Ткача С.О., Слісарчука Я.А.

з участю:

прокурора Воронухи Д.С.

потерпілого ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за апеляціями потерпілого ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2 на вирок Червоноармійського районного суду від 23 листопада 2009 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого,

засудженого за ст. 296 ч. 1 КК України на 1 рік обмеження волі; за ст. 122 ч. 1 КК України на 1 рік 8 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначене покарання 1 рік 8 місяців обмеження волі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 1221 гривень матеріальної шкоди, 550 гривень витрат на оплату послуг адвоката та 15000 гривень моральної шкоди.

Суд визнав ОСОБА_2 винним і засудив за те, що він 26 квітня 2009 року близько 23 години, неподалік магазину „Ванда по вулиці Леніна в смт. Червоноармійськ, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, умисно, з хуліганських спонукань, виражаючи особливу зухвалість та явну неповагу до загальноприйнятих норм моралі, підбіг до ОСОБА_1, який їхав на велосипеді, ногою безпричинно вдарив по велосипеду, від чого останній впав на асфальтне покриття дороги.

ОСОБА_2 продовжуючи хуліганські дії наніс біля семи ударів ногами і руками по тілу потерпілого і велосипеду, спричинивши середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани та підшкірної гематоми лобної ділянки справа, синців у навколоорбітальних ділянках, саден та забійної рани спинки носа, відкритого перелому кісток спинки носа, саден та забійної рани верхньої губи, сколу коронок 1, 2 зубів верхньої щелепи справа, 1.2 зубів верхньої щелепи зліва, 1 зуба нижньої щелепи зліва та неповного вивиху 1-го зуба нижньої щелепи справа, саден на обох кистях, синців на обох ногах, розриву капсульного апарату проксимального міжфалангового суглобу 3-го пальця лівої кисті. Крім того, внаслідок пошкодження велосипеда, потерпілому спричинено матеріальну шкоду в розмірі 300 грн..

В апеляції потерпілий ОСОБА_3 просить вирок суду скасувати. Вважає, що призначене ОСОБА_2 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. ОСОБА_2 необхідно призначити максимальну міру покарання у виді позбавлення волі.

Висновок суду про те, що ОСОБА_2 в інкримінованому злочині винним себе признав повністю та щиро кається, є неправильним. ОСОБА_2 дав неправдиві покази вказавши, що його першого вдарили в ліве плече і він впав. Це заперечив свідок ОСОБА_4 Він пояснив, що ОСОБА_2 підбіг до потерпілого, збив з велосипеда і наносив удари ногами по голові. Ударів було близько п'яти. Потерпілий вказує, що ОСОБА_2 з дівчиною рухалися по тротуару, а він по проїжджій частині вулиці, на відстані 3-4 метри від них.

Стверджує, що діями ОСОБА_2 спричинений фізичний і моральний біль. Лікувався в обласній лікарні з 27.04.2009 по 28.05.2009 року. З 25.05.2009 року по 13.06.2009 року проходив курс амбулаторного лікування.

Відкритий перелом носа позбавив його можливості виконувати професійні обов'язки вчителя. Внаслідок пошкодження третього пальця лівої руки та п'ятого пальця правої руки, обмежилась їх функціональна працездатність. Травма зубів порушила можливість нормально розмовляти, дихати і приймати їжу, потягнула значні матеріальні затрати, які ще не закінчилися.

Суд не вірно вказав, що ОСОБА_2 частково відшкодував нанесену шкоду. ОСОБА_2 це зробив, щоб міра покарання не була призначена у виді позбавлення волі, тому й дав 2000 грн.. Це крапля в порівнянні з тим, скільки витрачено і скільки ще необхідно витратити на операції. Вважає, що ОСОБА_2 ніколи не сплатить заподіяну шкоду тому, так як в нього нічого немає. Він живе за рахунок брата - бізнесмена та торгівлею наркотиками.

Крім того слідство і суд не прийняли до уваги, що ОСОБА_2 - наркоман, злочин вчинив безпричинно на ґрунті пянства. Він знаходиться на обліку у районного нарколога, який у довідці вказав, що ОСОБА_2 після вживання наркотиків стає агресивним. Він раніше у 2007 році в місті Києві притягувався до кримінальної відповідальності за незаконне поводження з наркотичною сировиною. Копія вироку до справи не приєднана.

Слідство і суд явно потурають ОСОБА_2. Про це свідчить той факт, що до вчинення злочину ОСОБА_2 у присутності людей скоїв хуліганство в кафе "Каштан". Перебуваючи в стані сп'яніння, він обізвав ОСОБА_5 нецензурними словами, вдарив її кулаком в обличчя, порозкидав стільці в залі кафе.

Суд не дав оцінки показам допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про обставини подій. У вироку їх покази взагалі відсутні, не проаналізовані. А вони пояснили, що вранці 27 квітня 2009 року ОСОБА_8 розповідав їм, що він бачив, як ОСОБА_2 вчинив злочин.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду змінити. Скасувати його засудження за ч. 1 ст. 296 КК України, як незаконне, провадження у цій частині закрити. Перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 122 КК України на ст. 128 КК України та призначить покарання не повязане з позбавленням волі. Рішення суду в частині вирішення цивільного позову скасувати, справу повернути на новий судовий розгляд.

Вважає, що висновок суду не відповідає фактично встановленим обставинам справи, не стверджується дослідженими доказами, постановлений без аналізу досліджених доказів.

У вироку суду зазначено, що вина стверджується повним визнанням вини підсудного. Однак таке твердження не відповідає дійсності, так як він вину визнав в необережному заподіянні ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

Як на досудовому слідстві так і в суді пояснював, що з своєю дівчиною йшли по дорозі, як велосипедист наїхав вдаривши у плече і не зупиняючись став їхати геть. Раптово виникла образа. Розгнівавшись наздогнав велосипедиста і вдарив ногою у заднє колесо, від чого той не справився з кермом велосипеда, впав на асфальт. Підбіг і з гарячки 2 чи 3 рази вдар потерпілого по тілу за те, що він заподіявши біль і одразу не зупинився. Внаслідок падіння на тверде асфальто-бетонне покриття дороги та велосипед, потерпілий ОСОБА_1 пошкодив зуби та порвав зв'язку пальця. Це саме не заперечив, а ствердив потерпілий у судовому засіданні.

Швидко отямився і став допомагати потерпілому піднятись, попросив ОСОБА_5 принести води помитись потерпілому. Стверджує, що все відбулось внаслідок збігу обставин, він не бажав шкоди потерпілому, у вчиненому щиро кається.

Однак суд прийняв до уваги пояснення ОСОБА_1, а чому не взяв до уваги його пояснення не вказав і не зазначив, чим вони спростовуються. Фактично умислу на вчинення хуліганства та умисне заподіяння тілесних ушкоджень суд не встановив, а виніс вирок, який за вказаних обставин не може бути законним.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд не в повній мірі врахував обставини вчинення злочину, його особу, щире каяття, добровільне відшкодування матеріальної шкоди, вчинення злочину внаслідок збігу обставин, які стали причиною конфлікту, вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого.

Заслухавши доповідача, потерпілого, засудженого, міркування прокурора про законність вироку суду, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи учасників судового розгляду, колегія суддів вважає, що апеляції потерпілого і засудженого задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності винності ОСОБА_2 у грубому порушенні громадського порядку з мотиву явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю із умисним спричиненням потерпілому ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя, є обґрунтований, правильний, відповідає фактичним обставинам справи.

На обґрунтування свого висновку суд послався на показання засудженого ОСОБА_2, який визнав вину в нанесенні ударів потерпілому, розповів про обставини вчинення злочинів. Свої покази підтвердив при відтворенні обстановки та обставин події 26 червня 2009 року.

Суд також послався на пояснення потерпілого ОСОБА_1, який вказав на ОСОБА_2 як особу, що 26 квітня 2009 року близько 23 години на вулиці смт. Червоноармійськ безпричинно побив його.

Свідок ОСОБА_9 показала суду, що повернувшись до дому після 23 години 26 квітня 2009 року син повідомив, що його побив ОСОБА_2.

Суд послався на покази свідка ОСОБА_10, яка ввечері 26 квітня 2009 року бачила потерпілого ОСОБА_1, що тримав закривавленого рушника біля обличчя.

У вироку суд послався на пояснення свідка ОСОБА_4 з яких слідує, що він бачив, як ОСОБА_2 підбіг до велосипедиста, збив його і коли той упав, наніс йому біля пяти ударів ногами, при цьому кидав велосипед на дорогу.

З показів свідка ОСОБА_11 суд встановив, що він почувши крики на вулиці вийшов і побачив, що ОСОБА_2 свариться з ОСОБА_1, який лежав на землі, поблизу стояла дівчина ОСОБА_5. Підійшов і відтягнув ОСОБА_2 в сторону.

Суд також послався на пояснення свідка ОСОБА_5, згідно яких вона 26 квітня 2009 року близько 23 год. на вулиці Леніна бачила ОСОБА_2, що стояв біля ОСОБА_1, який лежав на землі із закривавленим обличчям. ОСОБА_2 попросив принести води. Далі підійшов ОСОБА_11, допоміг ОСОБА_1 підвестись.

Свідок ОСОБА_8 повідомив суду, що 26 квітня 2009 року у вечірній час чув на вулиці крик і вийшовши на вулицю побачив, який мужчина тягнув в руках велосипед, біля магазину „Ванда стояла група молоді.

У вироку суд також послався на пояснення свідка ОСОБА_12 яка показала, що 26 квітня 2009 року у її присутності ОСОБА_2 в кафе „Каштан обізвав свою дівчину ОСОБА_5 нецензурними словами та порозкидав стільці в кафе. Пізніше ОСОБА_5 поверталась в кафе і купляла пляшку води.

Суд також послався на протокол огляду місця пригоди від 28 квітня 2009 року у якому зафіксовано, що на асфальті виявлені плями бурого кольору схожі на кров (а. с. 7).

Згідно висновку експертизи № 711 від 23 червня 2009 року, у ОСОБА_1 виявлено забійну рану та підшкірну гематому лобної ділянки зправа, синці у навколоорбітальних ділянках, садна та забійну рану спинки носа, відкритий перелом кісток спинки носа, садно та забійну рану верхньої губи, скол коронок 1,2 зубів верхньої щелепи зправа, 1,2 зубів верхньої щелепи зліва, 1 зуба нижньої щелепи зліва та неповний вивих 1-го зуба нижньої щелепи справа, садна на обох кистях, синці на обох ногах, розрив звязково-капсульного апарату проксимального міжфалангового суглобу 3-го пальця лівої кисті, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та не є небезпечним для життя, але призвели до довготривалого розладу здоровя.

Виявлені тілесні ушкодження на обличчі та розрив звязково-капсульного апарату міжфлангового суглобу 3-го пальця лівої кисті могли утворилися від дії тупих твердих предметів з обмежуючою контактуючою поверхнею, що має ребро, можливо внаслідок нанесення в будь-якій послідовності не менше 4-ох ударів руками, взутими ногами тощо і не могли утворитися при будь-якому падінні з велосипеда (а. с. 91).

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ст. ст. 296 ч. 1 та 122 ч. 1 КК України, а покарання винному призначив з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Враховано дані про особу засудженого, що він не судимий, позитивно характеризується, визнав вину, щиро кається, частково відшкодував збитки.

Обтяжуючою вину обставиною суд визнав, вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Таким чином суд першої інстанції мотивував призначення ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі, незважаючи на те, що санкціями статей за якими він засуджений, передбачено інші види покарання.

Суд задовольнив цивільний позов потерпілого, який вважає доведеним і так як ОСОБА_2 його визнав.

У вироку суд не послався на показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про обставини вчинення ОСОБА_2 злочинів, що не вплинуло на кваліфікацію його дій та прийняте рішення.

Суд розглянув справу в межах предявленого обвинувачення. Наявність чи відсутність попередніх адміністративних чи інших порушень, не мають відношення до справи.

За наведених обставин колегія суддів не встановила підстав для зміни чи скасування вироку суду, перекваліфікації дій засудженого чи пом'якшення призначеного покарання, вважає доводи ОСОБА_2 і потерпілого ОСОБА_1, безпідставними.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів -

ухвалила:

апеляції потерпілого ОСОБА_1 і засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Червоноармійського районного суду від 23 листопада 2009 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Судді: