АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2339/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 646/8059/16-к
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відео конференції кримінальне провадження № 001431 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Червонозаводського районного суду міста Харкова від 30 травня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, який має малолітню доньку ОСОБА_9 , 2013 року народження, раніше судимого 13.11.2015 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік, вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 11.07.2016 року за ч.1,2 ст. 309, 70, 71 КК України до двох років 1 місяця позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.07.2016 року, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України у період з 06.09.2016 року по 30.05.2017 включно.
Згідно вироку, 21.06.2016 року, близько 21.10 год., ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Вернадського, 12, де здійснює свою діяльність ТОВ «АТБ-маркет», діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадання чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з прилавку, розташованого біля каси блок з тридцятьма упаковками жувальної гумки торгової марки Wrigleys Orbit, вартістю згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 3622 від 29.06.2016 - 219 гривень, які непомітно для оточуючих, сховав у внутрішній кишені своєї спортивної кофти та, проходячи касову зону, не здійснив оплату за вищезазначений товар, після чого з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «АТБ-маркет» матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі, не оспорюючи кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені вироком, обвинувачений просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити, у зв`язку з його суворістю та пом`якшити призначене покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що він щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину та дружину, обставини що обтяжують покарання відсутні, має постійне місце проживання. Всі наведені обставини, на думку апелянта, говорять про те що його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому просить застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з призначенням випробування.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як убачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 призначено покарання за таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, - у виді обмеження волі на строк 1 рік, що передбачено санкцією ст. 185 ч. 2 КК України поряд з іншими альтернативними видами покарань, та на підставі ч.4. ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.07.2016 року і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але при цьому визнав та врахував обставину, що пом`якшує покарання за вчинення злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а саме щире каяття, та правильно встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання. Крім того суд врахував дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, не працює, одружений, має на утриманні малолітню доньку 2013 року народження, характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря- нарколога не перебуває.
Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, а також застосування положень ч.4 ст. 70 КК України, що належить призначити обвинуваченому, і об`єктивно вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення ( арк. 27).

Апеляційні доводи обвинуваченого, про зайву суворість призначеного, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, остаточного покарання - у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, за вчинення умисного злочину проти власності, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом призначення більш м`якого покарання та застосування положень ст.. 75 КК України , на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження обвинуваченого щодо неналежного їх врахування повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання ( арк. 27), як за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, так і стосовно остаточного покарання за сукупністю злочинів, що призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.07.2016 року.

На думку колегії суддів, апеляційні доводи обвинуваченого з приводу того, що за місцем його проживання відсутня інформація, що його компроментує не можуть вважатися додатковими обставинами що пом`якшують покарання чи істотно знижують ступень тяжкості вчиненого ним злочину, а також належними підставами для призначення більш м`якого покарання, а так само і сукупність даних про особу винного та обставин, що пом`якшують покарання, які були досліджені та встановлені судом першої інстанції. Разом з цим, судом правильно застосовано норми ч.4 ст. 70 КК України, оскільки враховано вимоги закону при призначенні покарання, оскільки встановлено, що засуджений винен у злочині, вчиненому ним до ухвалення попереднього вироку.

Що стосується тверджень обвинуваченого, зазначених в його апеляційній скарзі, щодо можливості застосування до нього положень ст. 75 КК України, колегія суддів вважає, що таке покарання, із подальшим звільненням обвинуваченого від відбування покарання не є ефективним, оскільки ОСОБА_8 вже звільнявся раніше від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України вироком Харківського районного суду Харківської області від 13.11.2015 року, проте належних висновків для себе не зробив і продовжив злочинну діяльність.

Отже, апеляційне прохання обвинуваченого про пом`якшення призначеного покарання та застосування положень ст. 75 КК України та зміни вироку в цій частині, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставним, оскільки воно має суто суб`єктивний характер, тобто наведені ним доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за злочин, вчинений ОСОБА_8 ..

Колегія суддів дійшла висновку про те, що при призначені такого покарання ОСОБА_8 , суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 65, 66, 67, 70 КК України, призначивши покарання в межах санкції 185 ч.2 КК України, а також за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого та об`єктивно встановивши, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, не працює, одружений, має на утриманні малолітню доньку 2013 року народження, характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря- нарколога не перебуває, при цьому було враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст.75, 69, 69-1 КК України.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання та необхідність звільнення обвинуваченого на підставі положень ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Разом з цим, на підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 , належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, тобто тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань № 27, 31 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Червонозаводського районного суду міста Харкова від 30 травня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахувати у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 31 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, із співвідношення одному дню тримання під вартою відповідають два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня отримання ним копії повного тексту судового рішення.
Судді

________________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4