Справа № 750/3874/16-к
Провадження № 1-кп/750/111/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2017 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
предст. потерпілих ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, депутата Деснянської районної у місті Чернігові ради сьомого скликання, раніше не судимого
обвинуваченого за ч. 2 ст. 296 КК України
31 січня 2016 року близько 17 години ОСОБА_9 , знаходячись у громадському місці поряд із Спасо-Преображенським собором по вул. Преображенській, 1-а в м. Чернігові, діючи спільно з невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі елементарні правила поведінки в суспільстві, використовуючи нікчемний привід, підійшли до ОСОБА_6 та під час словесного конфлікту, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, безпричинно завдали йому кожен по удару в обличчя. При цьому, ОСОБА_9 у ході вчинення хуліганських дій наніс один удар ОСОБА_6 кулаком лівої руки в праву область обличчя, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваної рани верхньої губи, які згідно висновку експерта від 03 лютого 2016 року № 93 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та крововилив слизової нижньої губи, синці та забиття м`яких тканин обличчя, які як у сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Продовжуючи свої хуліганські дії після заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 спільно з невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, діючи з єдиним умислом, спрямованим на грубе порушення громадського порядку, з явною неповагою до суспільства, з особливою зухвалістю, у присутності ОСОБА_6 та інших осіб, що були свідками даної події, пошкодили автомобілі, які стояли поряд із собором, а саме: автомобіль марки PEUGEOT EXPERT, державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , та автомобіль марки DAEWOO NEXIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та суду пояснив, що 31 січня 2016 року близько 17 год. проходив мимо Спасо-Преображенського собору на території Валу, де побачив світло фар автомобіля, що під`їжджав до собору та припаркувався навпроти нього на зеленій зоні. Крім нього там стояло ще два легкові автомобілі. З автомобіля вийшов священик цього собору ОСОБА_10 , з яким у нього раніше був конфлікт з приводу порушення ним Правил дорожнього руху, а саме, в`їзд на територію заповідника під забороняючий знак «Рух заборонено» та незаконне паркування. Він, представившись при цьому членом громадського формування «Самооборона Чернігівщини» та пред`явивши відповідне посвідчення, зробив зауваження ОСОБА_6 з приводу того, що як священик він подає поганий приклад прихожанам. ОСОБА_6 відреагував на зауваження у грубій формі, висловив у його адресу образи та сказав, що він знахабнів. Поруч проходили інші перехожі, які почули конфлікт та їм це не сподобалось і вони його підтримали. До ОСОБА_6 він навіть не доторкався, так як має поранення лівої руки і не міг його вдарити, а відійшов у сторону. Невідомий йому чоловік, який проходив з компанією не менше як з 3-х осіб, почувши образи з боку священика, підійшов до нього та двічі правою рукою дав йому ляпас по обличчю. Чув як незнайомець сказав ОСОБА_6 : «Ах ти ж, сепаратист, розмовляєш російською мовою», а також незнайомий чоловік, худіший за нього, у темно-зеленій куртці, років 25-30, бив автомобілі. Особисто він механічних пошкоджень автомобілям не наносив і дізнався про їх наявність лише наступного дня від працівників поліції.
Перед закінченням з`ясування обставин та перевірки їх доказами обвинувачений ОСОБА_9 змінив свої свідчення та зазначив, що повертався з презентації книжки свого загиблого побратима та перебував у пригніченому стані, у зв`язку з чим вступив у конфлікт з ОСОБА_6 та після відповіді потерпілого, яка його обурила, не стримавшись першим наніс йому один удар у обличчя, не пам`ятає якою рукою, але, здається не лівою, як зазначено у обвинувальному акті. Підійшли інші прохожі, один з яких теж вдарив рукою ОСОБА_6 в обличчя. Автомобіль потерпілого ОСОБА_6 теж пошкодив він, але не навмисно. Не пам`ятає, хто пошкодив дзеркало автомобіля.
Заперечує свою провину за ч. 2 ст. 296 КК України, але визнає, що саме він затіяв словесну перепалку з потерпілим та заподіяв йому легкі тілесні ушкодження. Матеріальні збитки потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відшкодував у повному обсязі.
Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_9 своєї провини в інкримінованому йому діянні, його винуватість у повному обсязі підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених у судовому засіданні наступних доказів.
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що є настоятелем Спасо-Преображенського собору, до якого 31 січня 2016 року близько 17 год. він прибув на службу на автомобілі Daewoo Nexia, яким привіз мішки з мукою, та припаркувався на асфальті поруч ганку приміщення для хрещення дітей. До нього одразу ж підійшли двоє незнайомих йому чоловіків, були дуже сердиті і голосно говорили. Один з них був з бородою, інший худорлявої статури та в камуфляжній куртці. Першим до нього звернувся ОСОБА_9 та висловив невдоволення в`їздом під заборонений знак та паркуванням автомобіля біля собору. Коли він представився настоятелем собору та попросив їх назватися, ОСОБА_9 представився депутатом Деснянської районної у м. Чернігові ради, а на прохання показати документи, розлютився та одразу наніс йому удар рукою в обличчя справа та розсік губу. Інший чоловік, що був з ОСОБА_9 , теж наніс йому один удар у праву частину обличчя, після чого кулаками та ногами удвох стали бити задні ліві двері автомобіля, відчинили їх та внаслідок сильного розхитування погнули, а ногою, здається інший чоловік, що був з ОСОБА_9 , розбив дзеркало заднього виду. Він не став з ними сперечатися та пішов до собору. В цей час ОСОБА_9 з чоловіком підійшли до іншого автомобіля, що належав ОСОБА_5 , та теж заподіяли йому механічні ушкодження. Коли він вийшов з собору хвилин через 3-5, ці особи віддалялися в сторону центру міста. Окрім цих двох осіб на місці події інших осіб не було, лише свідок ОСОБА_11 , який втрутився у конфлікт та просив нападників припинити протиправні дії. Від початку конфлікту до його закінчення пройшло хвилин 15-20.
Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що теж є священиком Спасо-Преображенського собору і 31 січня 2016 року з 17 год. проводив службу в соборі. Через кілька хвилин до собору зайшов ОСОБА_12 з розбитою губою та повідомив, що його побили незнайомі і на вулиці б`ють їх машини, які стояли біля приміщення для хрещення дітей навпроти собору. Через 30 хвилин він вийшов з собору до свого автомобіля Peugeot Expert, де побачив розбите на автомобілі праве дзеркало заднього виду, яке висіло на дротах. Осіб, що вчинили побиття ОСОБА_6 та механічні пошкодження автомобілів, на місці події вже не було. Через пів години прибула міліція, якій вони дали свідчення. ОСОБА_9 раніше він не знав. Автомобіль паркує біля собору протягом 17 років.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що працює у соборі та ввечері 31 січня 2016 року вийшла на вулицю, де побачила отця ОСОБА_14 ( ОСОБА_6 ), який біг від свого автомобіля до собору та кричав їй, щоб викликала міліцію. В цей час вона чула біля автомобілів, що стояли поруч з приміщенням для хрещення дітей, стук по залізу та гуркіт, після чого від автомобілів відійшли два чоловіки та попрямували по алеї у глибину парку.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що працює у соборі бібліотекарем та 31 січня 2016 року о 17 год. на виході побачила, як до храму під`їхав ОСОБА_6 і одразу ж до його авто ззаду підійшли двоє чоловіків, що почали розмову з ОСОБА_6 на підвищених тонах. Хтось із цих чоловіків сказав: «Сепаратюго, що ти ставиш тут автомобіль», після чого ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_6 кулаком в обличчя, від чого той захитався, його рот був у крові. Вона побігла назустріч та говорила, що потрібно викликати міліцію. ОСОБА_9 з іншим чоловіком почали бити руками та ногами припарковані автомобілі. Пору проходив чоловік з коляскою, який попросив припинити безчинство, і ці люди пішли. Крім ОСОБА_9 та його напарника, інших осіб на місці події не було.
Свідок ОСОБА_16 суду повідомила, що у неділю ввечері 31 січня 2016 року у соборі продавала свічки у соборному кіоску. Десь о 17 год. до собору зайшов отець ОСОБА_14 ( ОСОБА_6 ), у якого обличчя в області рота було у крові. ОСОБА_13 , що зайшла з ним, викликала міліцію.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 31 січня 2016 року ввечері прогулювався з дитиною парком та проходив повз Спасо-Преображенський собор. До автомобілів, що були припарковані біля каплички, підійшло двоє людей, які стали наносити тілесні ушкодження отцю ОСОБА_14 , що стояв біля свого автомобіля. Коли він попросив припинити побиття, один з чоловіків підійшов до нього та спитав, чи він теж випадково не сепаратист, оскільки розмовляє російською мовою. Першим наніс потерпілому удар ОСОБА_9 . Після побиття потерпілого вони почали бити автомобілі, що були припарковані, а потім пішли у напрямку центру міста.
Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується також наданими та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:
-заявами потерпілих до ЧВП ГУНП в Чернігівській області, зокрема:
- ОСОБА_6 про проведення перевірки по факту конфлікту з двома невідомими, в ході якого він отримав тілесні ушкодження та був пошкоджений його автомобіль;
- ОСОБА_5 про проведення перевірки по факту пошкодження його автомобіля;
-протоколом огляду місця події від 21.02.2016, згідно якого при огляді автомобіля «Daewoo Nexia», номерний знак НОМЕР_2 , виявлено механічні пошкодження: погнутість дверцят, вм`ятини, розбиття лівого бокового дзеркала;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2016, де потерпілий ОСОБА_6 упізнав ОСОБА_17 як чоловіка, що наніс йому один удар лівою рукою в область обличчя та пошкодив автомобіль;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2016, згідно якого свідок ОСОБА_11 упізнав ОСОБА_17 як чоловіка, який наніс ОСОБА_6 удар рукою в область обличчя та в подальшому пошкодив автомобілі;
-протоколом огляду місця події від 31.01.2016, яким зафіксовано, що на ділянці місцевості, яка знаходиться біля приміщення крестильні Спасо-Преображенського собору виявлено автомобілі «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1 , та "Део-Нексія", д.н.з. НОМЕР_2 , з механічними пошкодженнями;
-протоколами проведення слідчих експериментів від 03.02.2016 за участю потерпілого ОСОБА_6 та від 04.02.2016 за участю свідка ОСОБА_11 , якими на місці подій було відтворено обставини кримінального правопорушення, що повністю узгоджуються зі свідченнями потерпілого та свідка у судовому засіданні.
Відповідно до висновку експерта № 93 від 03.02.2016, у ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваної рани верхньої губи, крововиливу слизової нижньої губи, синців та забиття м`яких тканин обличчя, волосяної частини голови, котрі виникли від дії тупих предметів, в тому числі і в результаті нанесення ударів руками, ногами з боку сторонніх осіб. Забійно-рвана рана верхньої губи відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Крововилив слизової нижньої губи, синці та забиття м`яких тканин обличчя, волосяної частини голови відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_9 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 та доводи його захисника про відсутність у діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, суд спростовує наступним.
В ході судового розгляду достовірно встановлено, і цього не заперечує обвинувачений ОСОБА_9 , що 31 січня 2016 близько 17 год. ОСОБА_9 під час затіяного ним словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_6 , спільно з іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, нанесли кожен по одному удару кулаком в обличчя потерпілому ОСОБА_6 , чим завдали йому легких тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_9 спільно з невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, пошкодили автомобілі потерпілих, які стояли поряд із собором, а саме, автомобіль марки «Peugeot expert», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіль марки «Daewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_2 .
У відповідності з роз`ясненнями постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про хуліганство" від 22 грудня 2006 року за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень. Дії, що супроводжувалися заподіянням тілесних ушкоджень і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи.
Незалежно від обставин, що спричинили виникнення даного конфлікту чи то зауваження припинити правопорушення, яке навіть можливо вважати правомірним, чи груба вимога про вчинення певних дій, що переросла у конфлікт, не дає права сторонам вирішувати конфлікт поза межами правового поля.
Як заявив у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , з потерпілим ОСОБА_6 саме він затіяв конфлікт начебто по причині бездіяльності органів ДАІ, до яких неодноразово звертався з приводу незаконного в`їзду автомобілів на територію заповідника та їх незаконної парковки, однак органи ДАІ дієвих заходів не вживало, тому він вирішив навести порядок власноруч і вважав, що закон надає йому таке право як депутату районної ради та члену громадського формування «Самооборона Чернігівщини».
За вказаних обставин суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_9 були вчинені з прямим умислом та грубо порушували громадський порядок, виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства.
Зокрема, використовуючи нікчемний привід, такий як невжиття органами ДАІ заходів до порушників Правил дорожнього руху та уособлюючи себе з особою, яка наділена таким правом, діючи раптово та нахабно, грубо порушуючи встановлені правила, норми моралі та поведінки у громадських місцях, застосовуючи фізичну силу, спільно з іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_18 вчинив хуліганство, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилась у насильстві із завданням потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та послідуючому умисному пошкодженню елементів кузовів двох легкових автомобілів.
Враховуючи, що умисні заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому та пошкодження майна потерпілих охоплюються поняттям особливої зухвалості, тобто, є одною з ознак грубого порушення громадського порядку, хуліганство не потребує додаткової кваліфікації дій обвинуваченого за заподіяння легких тілесних ушкоджень. З цих же підстав суд відхиляє доводи захисника обвинуваченого про можливу наявність у діях ОСОБА_19 лише складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та ознак дрібного хуліганства, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Стосовно заперечення обвинуваченого ОСОБА_9 щодо спільності дій з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, суд вважає, що зазначена обставина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні свідченнями потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , які категорично стверджували про відсутність будь-яких інших сторонніх осіб на місці події. Свідчення даних осіб є послідовними та узгодженими між собою, у зв`язку з чим не викликають у суду сумніву в їх достовірності. Крім того, одночасні, послідовні та злагоджені дії ОСОБА_9 та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, а також спільне залишення ними місця події, вказують на те, що вони діяли спільно, а свідчення ОСОБА_9 у цій частині є нещирими.
Сумніви ОСОБА_9 щодо можливості нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому лівою рукою по причині її поранення жодними даними не підтверджені і не спростовують наявних доказів.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено. Факт визнання ОСОБА_9 нанесення удару потерпілому не свідчить про його щире каяття, оскільки таку дію обвинувачений розцінює як реакцію на неправомірну поведінку потерпілого.
За місцем проживання ОСОБА_9 негативно не характеризується, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Згідно висновків судово-психіатричної експертизи від 17.03.2016 у обвинуваченого не виявлено ознак психічного захворювання і він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення. Клінічні ознаки психічного захворювання не простежуються і на даний час, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 1 ст. 19 КК України, ОСОБА_9 є осудним.
З врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі на певний строк у межах санкції статті, за якою він засуджується.
Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності притягається вперше, вчинене ним діяння належить до категорії злочинів середньої тяжкості, потерпілі до обвинуваченого матеріальних претензій не мають у зв`язку з відшкодуванням збитків та просять не застосовувати щодо нього реальне покарання, пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на засудженого певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування в розмірі 245 грн. 52 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
У зв`язку з відмовою у судовому засіданні потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від цивільних позовів, провадження у цій частині належить закрити.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
ОСОБА_9 визнати винуватим за ч. 2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 2-х (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 зобов`язання:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування в сумі 245 грн. 52 коп.
Прийняти відмову потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від цивільних позовів та провадження у цій частині закрити.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1