УХВАЛА

26 жовтня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Сміла клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі пункту «в» ч.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, заявленого під час розгляду кримінального провадження №0001665 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України,-

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України.

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 заявив усне клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування покарання визначеного угодою про визнання винуватості на підставі пункту «в» ч.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII.

Обвинувачена не заперечувала проти її звільнення від відбування покарання на підставі пункту «в» ч.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII.

Прокурор заперечував проти звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі пункту «в» ч.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, та зазначив, що угодою від 21 серпня 2017 року про визнання винуватості укладеної між ним та обвинуваченою ОСОБА_4 не передбачено звільнення від відбування покарання на підставі такого закону, так як останній був опублікований вже після її підписання.

Суд, заслухавши доводи захисника обвинуваченої, прокурора, врахувавши думку обвинуваченої приходить до наступного.

21 серпня 2017 року між прокурором і підозрюваною ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України.

Відповідно до вказаної угоди обвинувачена ОСОБА_4 погодилась на призначення їй покарання в межах, встановлених санкцією ч.1 ст.310 КК України, за якою вона притягується до відповідальності, у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Як встановлено під час судового розгляду та не заперечується учасниками розгляду кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно пункту «в» ч.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Зазначений перелік норм ч.1 ст.314 КПК України є вичерпним.

Відповідно до ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: 1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності; 2) якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом; 3) досягнуто податковий компроміс у справах про кримінальні правопорушення, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Як вбачається з Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, звільненню підлягають особи від відбування покарання, а не від кримінальної відповідальності.

Таким чином, за результатами підготовчого судового засідання суд не має підстав для прийняття рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.2 ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Угодою про визнання винуватості, яка укладена 21 серпня 2017 року між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 , не передбачено звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, відтак суд, в разі прийняття рішення про звільнення обвинуваченої від призначеного покарання на підставі вказаного Закону, вийде за межі наданих йому повноважень під час розгляду угоди про визнання винуватості.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 284, 314, 370, 372 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої від відбування показання на підставі пункту «в» ч.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 7 діб з дня її проголошення, особами, які не були присутні при оголошенні з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Головуючий ОСОБА_1