Справа № 381/2788/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/380/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 03.04.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_9 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2018 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків визначено на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів. За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, за наступних обставин.

01 липня 2017 року, близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_7 перебуваючи по АДРЕСА_2 , де побачив відчинені двері будинку АДРЕСА_3 по зазначеній вулиці, після чого в нього виник умисел направлений на крадіжку майна з вказаного будинку. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на крадіжку чужого майна, з метою незаконного, протиправного обернення чужого майна на свою користь, ОСОБА_7 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , після чого через відчинені двері незаконно проник до будинку, який належить гр. ОСОБА_10 . Перебуваючи всередині будинку, таємно від оточуючих, викрав непрацюючий мобільний телефон марки «Самсунг», цінності не становить, наручний годинник марки «Отах», вартістю 300 гривень, шкіряний гаманець, вартістю 150 гривень, які належать ОСОБА_10 , а також шкіряний гаманець, вартістю 150 гривеньта грошові кошти в розмірі 427 гривень, які належать ОСОБА_6 . З викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 на суму 450,00 гривень та ОСОБА_6 на суму 577 гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких просить вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2018 року, ухвалений відносно нього скасувати, та призначити новий судовий розгляд.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції послався на протокол слідчого експерименту та відеозапис даної слідчої дії, як на доказ його вини. Однак, на думку обвинуваченого, зазначена слідча дія була проведена з грубим порушенням вимог ст. 240 КПК України, зокрема, слідча дія проводилася в темну пору доби, тоді як злочин, який йому інкримінується, був вчинений вдень. Крім того, якість відеозапису проведення слідчого експерименту є дуже низькою, на ньому не видно та не чутно все що відбувалось під час проведення процесуальної дії, а також був відсутній його захисник. Також обвинувачений не погоджується з висновком в частині вартості викрадених ним гаманців, оскільки вони, на його думку, коштують менше ніж зазначено у вироку, про що вказував і потерпілий ОСОБА_6 . Обвинувачений ОСОБА_7 також зазначає, що визнає свою вину частково, оскільки умисел на крадіжку майна виник у нього безпосередньо в будинку потерпілих, а тому вважає, що його дії повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України. Крім того, як зазначає апелянт, під час проведення певних слідчих дій, зокрема при впізнанні за фотознімками, участь обрали одні і ті ж поняті. Також в матеріалах провадження відсутній висновок експерта про вартість викраденого майна, а є довідка товарознавця, що не є підставою для визначення матеріальної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку захисника, прокурора та потерпілого, які поклалися на розсуд суду щодо поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що 01 липня 2017 року йому зателефонувала дружина та повідомила, що у будинку був злодій. Коли він приїхав на місце події, ОСОБА_7 був затриманий та мав при собі викрадений мобільний телефон марки «Самсунг», наручний годинник марки «Отах», 2 гаманці із штучної шкіри, грошові кошти в розмірі 427 гривень.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 в суді першої інстанції підтвердила покази ОСОБА_6 та зазначила, що обвинуваченого в подвір`ї свого домоволодіння та, безпосередньо, в приміщенні вона не бачила.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомив, що 01.07.2017 року, близько 14.00 год., перебуваючи по вулиці Бенардоса в місті Фастові, Київської області, затримав обвинуваченого до прибуття поліції.

Крім того, на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд першої інстанції обгрунтовано послався на фактичні дані, що містяться в постанові про визнання речовими доказами від 02.07.2017 року (а.с.88), розписці ОСОБА_6 від 10.07.2017 року про отримання речових доказів (а.с.89), протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.07.2017 року (а.с.91), протоколах огляду місця події від 01.07.2017 року (а.с.93-97), протоколах огляду вилучених предметів від 02.07.2017 року з ілюстраціями (а.с.98-102), довідці вартості від 04.07.2017 року викрадених ОСОБА_7 гаманців потерпілих (а.с.103), протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.07.2017 року, згідно яких потерпілі та свідок вказують, що ОСОБА_7 є особою яка здійснила крадіжку (а.с.104-109), протоколі проведення слідчого експерименту від 31.07.2017 року (а.с.111-114), протоколі затримання особи від 03.07.2017 року (а.с.126), які суд вважав належними та допустимими доказами, що підтверджуюють обставини вчинення ОСОБА_7 злочину.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції належним чином, у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, дав оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору їх достатності для прийняття законного рішення, та обґрунтовано прийшов до висновку щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.
Суд належним чином перевірив версію обвинуваченого ОСОБА_7 щодо відсутності в нього умислу на проникнення до будинку потерпілих з метою викрадення майна. ОСОБА_7 зазначив, що заходив до будинку
АДРЕСА_2 , з метою попросити продуктів харчування у власників будинку, і вже, безпосередньо, перебуваючи в приміщенні домоволодіння, у нього виник умисел на викрадення майна. Разом з тим, спростовуючи зазначену версію обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання потерпілої ОСОБА_10 , яка зазначила, що в момент крадіжки вона перебувала в будинку і обвинувачений з будь-якими проханнями щодо надання йому продуктів харчування не звертався. На думку суду першої інстанції, зазначені покази потерпілої повністю спростовують версію обвинуваченого ОСОБА_7 та свідчать про наявність у нього умислу на вчинення крадіжки з проникненням до житла. З даним висновком суду повністю погоджується і колегія суддів.

Що стосується доводів обвинуваченого про завищену вартість викраденого майна, то вони є безпідставними, оскільки спростовуються довідками від 04.07.2017 року, виданими товарознавцем.

Не заслуговують на увагу і доводи обвинуваченого щодо порушення норм кримінального процесуального закону під час проведення слідчого експеременту. Зазначена слідча дія була проведена у відповідності з вимогами ст. 240 КПК України, а саме за участю ОСОБА_7 , який підтвердив вчинені ним обставини злочину та вказав на шляхи його вчинення. Що стосується проведення зазначеної слідчої дії в час доби, який не співпадає з часом вчиненого інкрімінованого злочину, то зазначена обставина, на думку колегії суддів, є неупередженою. Колегія суддів не вважає істотним порушенням вимог КПК України проведення слудчого експерименту без участі захисника обвинуваченого, так як ОСОБА_7 під час апеляційного перегляду кримінального провадження підтвердив, що слідчий експеримент проводився без захисника на підставі його заяви.

На думку колегії суддів не є порушенням вимог кримінального процесуального закону участь однієї і тієї ж самої особи в якості понятого в проведенні слідчих дій впізнання за участю потерпілих і свідка, згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.07.2017 року.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги на вирок Фастівського міськрайонного суду Києвської області від 29 січня 2018 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції було дотримано вимоги ст. 65 КК України та враховно всі обставини, які відповідно до зазначеної норми кримінального закону впливають на визначення виду та розміру покарання. Призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто, для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів його апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2018 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Судді:

_______________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4