Справа № 500/6786/17
Провадження № 1-кп/500/504/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002727, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою не повною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не маючого судимості

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

встановив:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на зберігання поліцейського кістня, без передбаченого законом дозволу діючи у порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-ХІІ від 17.06.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 662 від 21.08.1998 року, на протязі тривалого часу починаючи з 2015 року точну дату досудовим слідством встановити не надалось можливим, возив з собою в автомобілі, та зберігав в автомобілі предмет зовні схожий на телескопічну дубинку.

Так, 22.09.2017 року в період часу з 07:40 години до 10:06 години в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи за місцем мешкання гр.. ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , в транспортному засобі марки «SAAB» модель AERO реєстраційний номер НОМЕР_1 , на передній правій двері в салоні автомобіля у жолобі, було виявлено та вилучено, предмет зовні схожий на телескопічну дубинку, яка складається з пластикової рукоятки та телескопічного металевого механізму. Який відповідно до висновку трасо логічної експертизи дослідження холодної зброї за спеціальністю 4.5. № 952 Б від 11.10.2017 є поліцейським кістенем і належить до категорії контактної холодної зброї, ударно дробильної дії, який виготовлений імовірно промисловим способом.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України за ознаками носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні зазначеного злочину та пояснив, що злочин вчинив за вказаних обставин.

15 листопада 2017 року між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_4 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

За умовами вказаної угоди від 15.11.2017 р. прокурор ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання висунутого обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, санкцією ч. 2 ст. 263 КК України передбачене покарання, у тому числі, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. При цьому суд враховує те,

що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, а також те, що у нього відсутні обставини, що обтяжують його покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_7 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Суд також вважає за необхідне в силу ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в розмірі 593,22 грн.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 листопада 2017 року, укладену між прокурором, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в сумі 593,22 грн. (п`ятьсот дев`яносто три грн. 22коп. ).

Речові докази у справі, на які накладено арешт згідно ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 26 вересня 2017 року знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1