Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
12 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань апеляційного суду Рівненської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 13 липня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000144 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.408 КК України,

встановила:
Цим вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 12 липня 2017 року, укладену під час судового провадження між прокурором військової прокуратури Рівненського гарнізону майором юстиції ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 за участі захисника адвоката ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000144 від 07 вересня 2016 року. Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.408 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України на один рік і шість місяців позбавлення волі. На підставі ст.71, ч. 3 ст.78 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21 липня 2016 року та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання 3 /три/ роки 2/два/ місяці позбавлення волі з поміщенням засудженого до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної під час судового провадження між ним та прокурором військової прокуратури угоди про визнання винуватості, за участі захисника, було визначено йому покарання за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.408 КК України, - із застосуванням положень ст.69 КК України - основне покарання 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного згідно вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 21.07.2016 року - 6 /шість/ місяців позбавлення волі, та призначено остаточне покарання - 2 /два/ роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.62 КК України було узгоджено остаточне покарання у виді двох років тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, зазначених вимог закону судом першої інстанції належним чином дотримано не було.

Так, відповідно до ст.ст.469-470, 472 КПК України угода про визнання винуватості укладається між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання такої угоди має бути добровільним, заснованим на можливості виконання обвинуваченим своїх обов`язків та беззастережним визнанням обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ч.ч.1-3 ст.475 КПК України якщо суд переконується, що угода може бути затверджена він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.

У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися, окрім іншого, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 КПК України.

Як вбачається із угоди про визнання винуватості, сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_6 за ч.3 ст.408 КК України: основного покарання із застосуванням ст.69 КК України - 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 21 липня 2016 року -6 /шість/ місяців позбавленні волі, призначивши покарання 2 /два/ роки позбавлення волі; із врахуванням обставин справи застосувати положення ч.1 ст.62 КК України та призначити остаточне покарання 2 /два/ роки тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців. (а.с.91, 92)

Проте вироком суду, ОСОБА_6 призначено покарання покарання за сукупністю вироків у виді трьох років і двох місяців позбавлення волі, яке є білш суворим ніж узгоджено сторонами угоди про визнання винуватості.

Таке рішення суду суперечить вимогам ч.1 ст.475 КПК України, згідно якої, якщо суд переконається що угода може бути затверджена він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

У відповідності до п.1ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо її умови суперечать вимогам цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п.1, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі усунути зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону, ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 407, 409, 415, 474, 475 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 13 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити розгляд справи у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
__________ __________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3