АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1730/17 Справа № 176/1270/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши 19 вересня 2017 року у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року, про застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Закону України «Про амністію у 2014 році»,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою суду, заяву засудженого ОСОБА_7 про застосування амністії, було задоволено, та скорочено на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» на половину невідбуту частину покарання, яка станом на 15.08.2017 року становить 6 років 4 місяці 09 днів, призначеного за вироком Тверського районного суду м. Москви Російської Федерації від 05.03.2014 року, приведеного у відповідність із законодавством України ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.03.2016 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції змінити в частині установлення правильної дати від якої йде відлік невідбутої частини покарання та правильно розрахувати невідбуту частину покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що з ухвалою суду першої інстанції не згоден. Вказує, що в ухвалі зазначена неправильна дата 15.08.2017 року, від якої йде відлік невібутої частини покарання 6 років 4 місяці 09 днів. Згідно ст..17 Закон України «Про амністію у 2014 році», набув чинності з дня наступного за днем його опублікування 18.04.2014 року в газеті «Голос України», тобто з 19.04.2014 року. Отже розрахунок невідбутої частини покарання повинен відраховуватися з 19.04.2014 року і складає 9 років 8 місяців 5 днів. Зазначає, що судом першої інстанції не встановлено, що він має СНІД 3 клінічну стадію (Гепатит С), і тим самим не взяли до уваги ст.1 п. «г» Закон України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши засудженого ОСОБА_7 , який підтримав в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, вислухавши думку прокурора, яка вважала, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 , засуджений вироком Тверського районного судом м. Москва Російської Федерації від 05.03.2014 року за ст. ч. 3 ст. 30, п. «Б» ч.3 ст.228.1 КК Російської Федерації до 10 років позбавлення волі.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області вирок Тверського районного суду м. Москва Російської Федерації від 05.03.2014 року приведено у відповідність до законодавства України та ОСОБА_7 визнаний таким, що засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України до 10 років позбавлення волі. Строк покарання рахувати з 24.12.2013 року.

Згідно змісту заяви ОСОБА_7 , останній просить застосувати до нього ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році».

Відповідно до ст.. 6 вказаного Закону, підлягає скороченню наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Вказана заява ОСОБА_7 надійшла до суду 01 серпня 2017 року і розглянута та ухвалене рішення суду 15 серпня 2017 року.

За таких обставин і відповідно вказаного закону, суд першої інстанції правильно рахував невідбуту частину покарання станом на15 серпня 2017 року, що узгоджується положеннями вказаного вище Закону та Закону України «Про застосування амністії в Україні, з чим погоджується колегія суддів, а тому доводи в апеляції щодо необхідності рахувати невідбуту частину покарання станом на день набрання законної сили Закону України «Про амністію в 2014 році» є помилковими та необґрунтованими.

Щодо посилання засудженого на те, що судом першої інстанції не встановлено, що він має СНІД 3, клінічну стадію (Гепатит С), і тим самим не взяли до уваги ст.1 п. «г» Закон України «Про амністію у 2014 році», колегія суддів не бере до уваги, оскільки це не було предметом розгляду в суді першої інстанції, і виходить за межі даного провадження. Разом з тим, колегія суддів, вважає необхідним роз`яснити, що даний висновок не позбавляє права засудженого на звернення з даним клопотанням до місцевого суду у відповідності і порядку передбаченого чинним законодавством.

Таким чином, істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції законна та обґрунтована а апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року, про застосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2014 році» - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_______________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4