Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000221 від 20 вересня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 5 ст. 185, ч.2 ст.200, ч.2 ст.361 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В :
Прокурор Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000221 від 20 вересня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 5 ст. 185, ч.2 ст.200, ч.2 ст.361 Кримінального кодексу України, оскільки у досудового слідства є підстави вважати, що вилучені в ході обшуку квартири АДРЕСА_1 речі та документи повністю відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, тобто є об`єктами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З витягу із ЄРДР щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання вбачається, що група осіб, діючи повторно, за попередньою змовою, незаконно втручається в роботу інформаційних мереж одного із банків з метою компрометації платіжних карток та наступного розкрадання грошових коштів, заподіявши значну шкоду.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 10 листопада 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва було проведено обшук квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, з можливістю вилучення речових доказів, а саме: грошових коштів здобутих злочинним шляхом; технічного пристрою прихованого зчитування інформації з магнітної стрічки (так званий «шимер»); підвісної накладки з прихованою відеокамерою; підроблених карт з магнітною стрічкою; обладнання, яке використовується для виготовлення підроблених банківських карт; складових (картки з магнітною стрічкою, інше), що використовувались при виготовленні підроблених банківських карт; блокнотів, записників чорнових записів, які містять записи щодо придбання складових, виготовлення підроблених карт та їх обготівковування; товарно-транспортних накладних поштових операторів («Нова Пошта», «Делівері», «Укрпошта» та інші) та інших документів, що стосуються відправлення та отримання поштових відправлень; мобільних телефонів, за допомогою яких співучасники вчинення злочину узгоджували спільні протиправні дії, у т.ч. з використанням мобільних додатків «Vіbеr», «WeChat», «WhatsApp», «Telegram» та інших програм; комп`ютерної техніки (комп`ютери, ноутбуки, планшетні ПК, тощо), принтерів, за допомогою якої виготовлялись підроблені банківські карти; магнітних носіїв інформації, на яких може зберігатися в електронному вигляді інформація щодо виготовлення, придбання, транспортування, зберігання та виготовлення виробів, сировини та складових до неї. Під час обшуку, окрім іншого, було вилучено паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 , номер НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 , номер НОМЕР_2 .

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В клопотанні не доведені підстави для накладення арешту на документи, вилучені під час обшуку 10.11.2017 року , а саме: паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 , номер НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 , номер НОМЕР_2 , та що вони вони можуть зникнути, та для встановлення яких обставин у кримінальному провадженні необхідні дані документи, тому слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно (паспорти) у кримінальному провадженні №0000221 від 20 вересня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 5 ст. 185, ч.2 ст.200, ч.2 ст.361 Кримінального кодексу України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .