н/п 1-кс/640/8571/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" жовтня 2017 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
власника майна - підозрюваного ОСОБА_6 ,
26.10.2017 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_7 , в яких сторона обвинувачення просить накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, а саме: 1) мобільний телефон MEIZU M 5 NOTE, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , MEID: НОМЕР_3 , із встановленою сім-картою НОМЕР_4 , 2) предмет, схожий на саморобний пристрій для куріння марихуани, що складається із металевого бідону та фрагменту полімерної пляшки без дна, із слідами нашарування речовини темного кольору на внутрішній поверхні даних предметів; 3) речовину рослинного походження в сухому подрібненому стані, розфасовану в 30 полімерних пакетиків із застібками; 4) речовину рослинного походження в сухому подрібненому стані, розфасовану в 24 полімерних пакетики із застібками, що поміщені в білу полімерну банку із кришкою червоного кольору; 5) речовину рослинного походження в сухому подрібненому стані, розміщену в скляну банку об`ємом 0,5 л; 6) речовину рослинного походження в сухому стані, що зберігалась в паперовому пакеті, вилучених 25.10.2017 під час обшуку гаражу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; майно, на яке накладено арешт, зберігати згідно з Порядком зберігання та передачі речових доказів стороною обвинувачення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
В ході досудового розслідування встановлено, що громадянином ОСОБА_8 , є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Під час досудового розслідування в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки задокументовано факти незаконного збуту 04.10.2017 та 25.10.2017 ОСОБА_9 особливо небезпечного наркотичного засобу каннабісу, що підтверджується протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій контроль за вчиненням злочину, аудіо-, відеоконтроль особи, протоколами огляду грошових коштів, огляду покупця, добровільної видачі речовини, висновками судових експертиз.
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 для подальшого збування, купував особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .
25.10.2017 в період з 18:20 год. до 22:00 год. під час обшуку за місцем реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_6 , а саме в гаражі, розташованому на території домоволодіння АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: 1) мобільний телефон MEIZU M 5 NOTE, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , MEID: НОМЕР_3 , із встановленою сім-картою НОМЕР_4 , 2) предмет, схожий на саморобний пристрій для куріння марихуани, що складається із металевого бідону та фрагменту полімерної пляшки без дна, із слідами нашарування речовини темного кольору на внутрішній поверхні даних предметів; 3) речовину рослинного походження в сухому подрібненому стані, розфасовану в 30 полімерних пакетиків із застібками; 4) речовину рослинного походження в сухому подрібненому стані, розфасовану в 24 полімерних пакетики із застібками, що поміщені в білу полімерну банку із кришкою червоного кольору; 5) речовину рослинного походження в сухому подрібненому стані, розміщену в скляну банку об`ємом 0,5 л; 6) речовину рослинного походження в сухому стані, що зберігалась в паперовому пакеті.
Вилучене 25.10.2017 під час обшуку гаражу ОСОБА_6 майно, відповідно до положень ст. 98 КПК України може бути знаряддям вчинення злочину, могло зберегти на собі його сліди та може містити відомості, які у подальшому будуть використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане майно є доказом злочину.
Сторона обвинувачення зазначає, що потреби досудового розслідування в отриманні майна, вилученого під час обшуку 25.10.2017, можуть бути використані під час досудового розслідування та судового розгляду для встановлення обставин, які мають значення у кримінальному провадженні, а також забезпечення конфіскації майна, неможливо задовольнити без застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
В судовому засіданні прокурор, слідчий підтримали подане клопотання.
Власник майна - підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні частково заперечували проти задоволення клопотання, просили не накладати арешт на мобільний телефон MEIZU M 5 NOTE.
25.10.2017 з 18.20 год. до 22.00 год. згідно протоколу обшуку, в гаражі, розташованому на території домоволодіння АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого, згідно протоколу обшуку від 25.10.2017 вилучено вказане в клопотанні сторони обвинувачення майно (а.с. 6-8).
26.10.2017 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2017, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, надано дозвіл на обшук гаражу, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання і вилучення предмету злочину - психотропних речовин, наркотичних засобів, знаряддя для їх незаконного придбання, перевезення, транспортування, зважування, пакування, вживання, зберігання, пересилання, тощо, інших предметів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, зокрема, комп`ютерної техніки (ноутбуків, планшетів), засобів зв`язку (мобільних телефонів, планшетів із електронними носіями інформації та аксесуарами) (а.с. 10).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуку, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене відповідно до протоколу обшуку майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 2 ст. 307 КК України. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий, прокурор довели слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягають задоволенню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на майно, вилучене 25.10.2017 під час обшуку гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон MEIZU M 5 NOTE, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , MEID: НОМЕР_3 , із встановленою сім-картою НОМЕР_4 ; предмет, схожий на саморобний пристрій для куріння марихуани, що складається із металевого бідону та фрагменту полімерної пляшки без дна, із слідами нашарування речовини темного кольору на внутрішній поверхні даних предметів; речовину рослинного походження в сухому подрібненому стані, розфасовану в 30 полімерних пакетиків із застібками; речовину рослинного походження в сухому подрібненому стані, розфасовану в 24 полімерних пакетики із застібками, що поміщені в білу полімерну банку із кришкою червоного кольору; речовину рослинного походження в сухому подрібненому стані, розміщену в скляну банку об`ємом 0,5 л; речовину рослинного походження в сухому стані, що зберігалась в паперовому пакеті - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місце зберігання вказаного у клопотанні майна, на яке накладено арешт, згідно з Порядком зберігання та передачі речових доказів стороною обвинувачення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1