Справа № 369/3620/18
Провадження №1-кс/369/1058/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого Києво-Святошинського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002039 від 28.03.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Києво-Святошинського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Київській областіОСОБА_7 звернувся до суду з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що 28.03.2018 близько 09 год. 40 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 діючи з корисливих мотивів, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, маючи прямий умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, шляхом розбиття вікна проникли до будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , де реалізовуючи свій злочинний умисел та діючи узгоджено, погрожуючи ОСОБА_17 застосуванням заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень предметами, тобто з погрозою насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, а також застосовуючи фізичну силу, в результаті якої потерпіла ОСОБА_17 отримала тілесні ушкодження, заволоділи грошовими коштами в сумі 50 000 грн., після чого з вищевказаним майном з місця вчинення злочину зникли, обернувши таким чином його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_16 матеріальної шкоди на зазначену вище суму.

28.03.2018 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.03.2018 слідчим за погодженням з прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Підставами підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, є: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.03.2018, протокол допиту потерпілого ОСОБА_16 , протоколи огляду місця події від 28.03.2018; протоколи допитів свідків, протокол затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України; інші матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В даному випадку ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду,

- незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні,

- вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Реальним є ризик того, що підозрюваний переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання його винним у вчиненні даного злочину, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний немає на утриманні неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, розлучений, не працює, тобто немає стійких соціальних в`язків.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання з метою переховуватися від органів розслідування та суду в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_6 може впливати на потерпілих та свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне.

Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання потерпілих та свідків, зможе незаконно впливати на них, так як останній знайомий з ними. На даний час з останніми проведені не всі необхідні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, тому він зможе впливати на них з метою зміни ними своїх показань або неявки в подальшому у судові засідання.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, необхідно зазначити,що він немає постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків.

Підставою застосування щодо нього запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину та наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тому слідчий просив застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Українка Обухівського району Київської області, маючого повну загальну середню освіту, розлученого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого,- запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб.

Відповідне клопотання розглядається слідчим суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області у відповідності до ч. 1 ст. 192 КПК України, за якою слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив його задоволити.

Підозрюваний та його захисники проти вимог клопотання заперечували та просили відмовити у вимогах клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку осіб які брали участь у розгляді справи, суд приходить до висновку що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього, враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Також слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_6 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, відсутність судимостей, наявністю у нього місця реєстрації та постійного проживання в м. Києві, зі слів підозрюваного він працює однак не знає в якій організації, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В клопотанні слідчого Києво-Святошинського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002039 від 28.03.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та визначити час перебування за місцем проживання, в АДРЕСА_3 з 20.00 год. вечора по 07.00 год. ранку, строком на два місяці, а саме до 26 травня 2018 року, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

-перебувати за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 , з 20.00 по 07.00 та не відлучатись у визначений час за межі місця проживання, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч.5 ст. 194 КК України визначити строком до 26 травня 2018 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1