АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0003098 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, пенсіонера, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Справа № 11кп/796/407/2018
Категорія: ч.1 ст. 115 КК України
Суддя у першій інстанції ОСОБА_11
Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1 .

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 залишено без змін тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту його затримання 09 квітня 2017 року.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Як встановлено вироком суду, ОСОБА_12 08 квітня 2017 року, приблизно о 22 год. 00 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , скоїв умисне вбивство ОСОБА_13 .
Так, 08 квітня 2017, приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_13 повернулася до свого тимчасового місця проживання, а саме до кв. АДРЕСА_2 , де знаходився ОСОБА_12 , який зареєстрований та проживає за цією жадресою.
Між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відразу виник словесний конфлікт з приводу того, що нібито ОСОБА_13 викрала особисті документи ОСОБА_15 , після чого ОСОБА_13 почала вживати алкогольні напої.
В ході даного словесного конфлікту, приблизно о 21 год. 30 хв., знаходячись у вказаній квартирі,ОСОБА_13 пішла до ванної кімнати для того щоб прийняти душ. Згодом, приблизно через 5 хвилин до вказаної ванної кімнати, де у ванні з водою лежала ОСОБА_13 , зайшов ОСОБА_12 та між ними продовжився словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_13 почала принижувати честь та гідність матері ОСОБА_16 , що дуже обурило останнього. Будучи обуреним такими діями ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, вирішив помститись ОСОБА_18 за образу своєї матері, шляхом вбивства останньої.
Маючи умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_13 , ОСОБА_12 вийшов з ванної кімнати та пішов до кухні, де взяв кухонний ніж та повернувся назад до ванної кімнати. Утримуючи вище вказаний кухонний ніж в правій руці, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_12 почав наносити вказаним ножем тілесні ушкодження потерпілій, а саме один удар в область живота ОСОБА_19 , після чого вказаним ножем порізав шию, ліве плече останньої, а далі, з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, направленого на позбавлення життя потерпілої, ОСОБА_12 схопив ОСОБА_20 за волосся та занурив голову останньої у воду, тим самим перекривши доступ кисню до дихальних шляхів, від чого остання померла.
Приблизно через декілька хвилин ОСОБА_12 повернувся до вище вказаної ванної кімнати та ножем відокремив ліве та праве вухо вже померлої ОСОБА_21 від голови та закинув одне вухо на вулицю через балкон, а інше вухо викинув на балкон.
Наступного дня після даної події ОСОБА_12 був затриманий працівниками поліції.
Не погодившись з вироком суду захисник ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу в якій просить, з урахуванням усних змін до неї в апеляційному суді, змінити вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року щодо ОСОБА_8 та перекваліфікувати дії останнього на ст. 116 КК України, зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув.язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В своїй апеляційній скарзі захисник посилається на те, що у ОСОБА_8 умислу вбивати ОСОБА_22 ніколи не було. В день вбивства ОСОБА_22 викрала особисті документи ОСОБА_15 , вживала алкогольні напої та принижувала честь і гідність матері ОСОБА_15 та його самого, чим вивела із себе обвинуваченого.
При винесенні вироку судом не враховано, що обвинувачений переніс два рази трепанацію черепа, у нього в голові стоять титанові кліпси, та він страждає на епілепсію, приступи якої дуже часто траплялися. У день, коли сталася ця подія у ОСОБА_8 також був приступ епілепсії, після якого він був неадекватний та не при пам`яті. Також суд не врахував те, що ОСОБА_8 є інвалідом.
З урахуванням наведеного вище та даних висновку комплексної судової психолого психіатричної експертизи ОСОБА_8 , яким зафіксовано у нього ознаки органічного ураження головного мозку, захисник стверджує, що ОСОБА_23 вчинив злочин в стані сильного душевного хвилювання, до якого його довела потерпіла своєю поведінкою.
Для перевірки цих доводів сторони захисту, як вказує захисник, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик в судове засідання судового експерта, який проводив комплексну судову психолого психіатричну експертизу ОСОБА_8 , до якого у сторони захисту було багато питань щодо стану здоров`я ОСОБА_23 .
Таким чином, апелянт вважає, що дії ОСОБА_15 повинні бути кваліфіковані за ст.116 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши докази, на які посилалась сторона захисту в обгрунтування апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинувачуваному останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів, переглянувши відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_13 за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються перевіреними судом першої інстанції доказами.
Так, в основу вироку суд поклав сукупність даних, отриманих під час дослідження у суді наступних доказів:
показань обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно яких у нього виник конфлікт з його співмешканкою ОСОБА_13 з приводу зникнення його паспорта, пенсійного посвідчення та банківських карток. Будучи у нетверезому стані потерпіла ображала його та його матір нецензурними словами, а потім пішла до ванної кімнати і стала приймати ванну, на його звернення відповідала, що вона його не чує. Взявши на кухні ножа, довжиною 25-30 сантиметрів ОСОБА_8 повернувся до ванної кімнати з метою налякати ОСОБА_13 , але потерпіла продовжувала говорити, що вона його не чує. На його попередження, що він відріже їй вухо, вона відповіла "ріж, мені все одно". Будучи спровокованим потерпілою він відрізав їй одне вухо, а потім інше, і викинув їх через балкон. Коли повернувся, потерпіла продовжувала з ним конфліктувати і він провів ножем по її шиї та вколов у живіт. Після нанесення цих ушкоджень він знаходився у ванній кімнаті ще близько двох хвилин і ОСОБА_24 у той час все ще розмовляла. Ніж, яким наносив тілесні ушкодження, він залишив у ванні поряд з Калугіною, праворуч від неї. Далі він заспокоївся та перестав наносити тілесні ушкодження, тому що зрозумів, що це ніякого результату не приносить. Він вимкнув воду, звільнив водостік та пішов одягатися і знову повернувся до ванної кімнати. Коли повернувся, то ванна була майже повною, а шия потерпілої була у воді. Вона вже ніяк не висловлювалася, нічого не говорила, а лише похрипувала. Він знову вимкнув воду, звільнив відтік води і вийшов з квартири. Коли він виходив з квартири, то ОСОБА_24 вже не розмовляла. Він закрив квартиру на замок ключами та пішов на вулицю, де зібравшись із думками, зрозумів, що вбив людину. Усю ніч він бродив навколо свого будинку, а потім пішов в кафе «Едем», яке знаходиться по вул. Підлісній. В ту ніч він когось зустрічав, але кого саме не пам`ятає. Коли зранку повернувся, то побачив біля будинку швидку допомогу та поліцію, і зрозумівши в чому справа, пішов додому здаватися поліції і пояснювати, що сталося. Він є інвалідом II групи, йому зробили дві трепанації черепа після інсультів, у зв`язку з чим у нього і розвинулася епілепсія. В день скоєння злочину у нього був приступ епілепсії. Дані приступи супроводжувалися втратою пам`яті. Того дня він вживав алкоголь вже після того, як вийшов з квартири. Він ОСОБА_25 не топив та наміру її вбивати не мав, хотів лише налякати;
показань свідка ОСОБА_26 згідно яких її син почав вживати алкогольні напої з того часу, як почав зустрічатися з ОСОБА_27 09.04.2017 року вона повернулась до квартири з дачі близько дев`ятої, початку десятої години ранку. В кімнаті нікого не було, а речі ОСОБА_28 були дуже розкидані, навіть нижня білизна, тобто був безпорядок, але її це не здивувало, так як таке було часто. Потім вона почула, що у ванні тече вода і зайшовши туди закрутила кран і побачила, що ОСОБА_29 знаходиться у ванні по горло у воді, крові вона не побачила. Свідок точала трогати ОСОБА_29 , запитувати що з нею, оскільки подумала, що та тільки що залізла у воду і почала купатися. Зрозумівши, що ОСОБА_30 може захлинутися, вона побігла до сусідки, ОСОБА_31 та попросила її викликати швидку, адже ОСОБА_32 була чи то п`яна, чи "наколота". Тілесних ушкоджень на ОСОБА_33 вона не бачила. Волосся в неї було сухе. Сусідка також заходила до ванної кімнати, але і вона на потерпілій ніяких пошкоджень не помітила. Коли вона приїхала і виявила ОСОБА_34 у ванній, її сина вдома не було і він прийшов вже після приїзду швидкої та поліції, точніше його привів його знайомий, бо в нього стався приступ. Знайомий побачив її сина, коли той лежав на вулиці побитий і вирішив привести додому. Приступи у сина повторювалися часто, після яких він нічого не пам`ятає і кудись біжить;
показань свідка ОСОБА_35 , котрий у судовому засіданні показав, що вранці, близько дев`ятої години, на вулиці, у чарочній, він випадково зустрівся з обвинуваченим. ОСОБА_12 був нормально одягнутий, вигляд у нього був як завжди, але перебував у стані алкогольного сп`яніння. Чому обвинувачений вже зранку був п`яний та що останній робив до цього він не питав. Чи були на останньому тілесні ушкодження він не пам`ятає. Перебували там хвилин десять, випили по п`ятдесят грамів і обвинувачений попросив його відвести додому. Коли підійшли до квартири, то перегородка була закрита, а двері до квартири відкриті. Коли вони зайшли, то вдома нікого не було, так як вони прийшли вже після матері обвинуваченого, яка побачила потерпілу і пішла викликати міліцію. Він завів обвинуваченого додому, посадив на софу і сказав, що іде, на що обвинувачений запропонував покурити. ОСОБА_12 вийшов з ванної кімнати і його покликав. Коли він зайшов у ванну кімнату, то побачив, що у ванній лежить ОСОБА_13 . Вона лежала на спині, повністю роздягнута, ноги були зігнуті, а на горлі був поріз. На тілі потерпілої та в області даного порізу крові не було. Він повернув її голову, яка вже була холодна і він зрозумів, що вона мертва. Праворуч від неї у ванні лежав кухонний ніж з дерев`яною ручкою. Ванна була чиста, води та крові у ванні не було. Коли вони вийшли з ванної кімнати, то відразу прийшла мати обвинуваченого, швидка і міліція, тому поговорити з ОСОБА_14 він не встиг. З ОСОБА_14 знайомий приблизно півтора року. ОСОБА_13 бачив разом з обвинуваченим місяця чотири. За цей час від обвинуваченого він ні разу не чув, що той хоче її позбавитися. До потерпілої ОСОБА_12 відносився добре. ОСОБА_36 спиртними напоями не зловживала. Він знає, що у ОСОБА_15 епілепсія, йому говорили про це, але приступів у нього він ні разу не бачив;
показань свідка ОСОБА_15 , який у судовому засіданні показав, що є рідним братом обвинуваченого, який є доброю і чуйною людиною. До хвороби, він був трудолюбивий, а після з ним почало щось відбуватися, він почав губити пам`ять, міг пам`ятати те, що було дуже давно, але що було п`ять хвилин назад забував. Обвинуваченому робили два рази операцію (трепанацію черепа) в Олександрівський лікарні і до цих пір у нього в голові стоять титанові кліпси, їх не зняли, адже ще одне втручання могло все погіршити. Швидка допомога обвинуваченому викликалася часто, адже у нього і в дома, і на вулиці траплялися приступи, і в день коли ця подія сталася у нього також був приступ епілепсії. Після приступу він абсолютно був не при пам`яті, неадекватний та дуже слабий. ОСОБА_37 він бачив всього кілька разів, і одного разу навіть її виганяв, коли та була нетвереза, нецензурно виражалася, принижувала і била їх матір. Свідком побиття він не був, але зі слів матері знає, що ОСОБА_38 била її палицею по голові і бачив побиті окуляри. Матір неодноразово скаржилася на ОСОБА_20 з приводу того, що остання ображає її і підпоює обвинуваченого.
В обгрунтування винуватості ОСОБА_8 суд також послався на дані:
протоколу огляду місця події від 09.04.2017 року, згідно якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_2 , де ОСОБА_12 скоїв вбивство ОСОБА_17 , та вилучено у ванній кімнаті ніж, яким обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілій, оглянуто труп ОСОБА_13 і встановлені тілесні ушкодження у потерпілої, оглянуто прибудинкову територію та вилучено людський орган - вухо з речовиною бурого кольору (т.1,а.п.74-98);
висновку експерта №1143 від 02.06.2017, згідно якого при дослідженні трупа ОСОБА_13 виявлено наступні ушкодження: різана рана шиї на передній та лівій бічній її поверхні без ушкодження великих судин та органів шиї; колото різане поранення лівого плеча. Вхідна рана знаходиться на задній поверхні лівого плечового суглоба, рановий канал від неї іде вперед, вліво і близько до горизонтальної площини, має довжину близько 5 см., по його ходу ушкоджені м`язи; колото-різане поранення живота. Вхідна рана знаходиться на животі, трохи зліва від пупка, рановий канал від неї направлений назад, трохи вправо і вверх, має довжину близько 5 см., по його ходу ушкоджені сальник та брижа поперечної ободової кишки, відсутність вушних раковин; зеленкувато-сірий синець в сідничній ділянці справа; синець в сідничній ділянці виник від дії тупого предмета, задовго до настання смерті (не менше 3-4 діб). Всі інші ушкодження (колото-різані рани лівого плеча та живота), різана рана шиї, відсутність вушних раковин виникли від дії гострого предмета, яким міг бути ніж. Смерть ОСОБА_17 настала від механічної асфіксії в результаті утоплення у воді. Механічна асфіксія в результаті утоплення у воді має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, між нею та смертю ОСОБА_13 існує прямий зв`язок (т.1,а.п. 109-113);
висновку експерта №9/1143 від 23.06.2017, згідно якого повна відсутність макроскопічно видимих крововиливів (неозброєним оком) і повна відсутність крововиливів та тканинної реакції при мікроскопічному (гістологічному) дослідженні в зонах травматичного відокремлення вушних раковин категорично вказують на виникнення цих ушкоджень після настання смерті. Посмертні пошкодження оцінці за ступенем тяжкості не підлягають. На основі таких даних: наявність тільки мікроскопічно видимих рихлих скупчень еритроцитів без клітинної і вираженої судинної реакції в зонах ушкоджень на шиї (різана рана) та животі (проникаюче колото-різане пошкодження) при відсутності крові в черевній порожнині і виражених ознак крововтрати, але за наявністю мікроскопічно встановленого слабкого кровонаповнення судин деяких внутрішніх органів та мікроскопічних ознак шунтування кровоточу в нирках, можна припустити, що ці ушкодження виникли за життя, але за дуже короткий час до настання смерті (секунди, не більше декількох хвилин). В цьому випадку проникаюче колото-різане поранення живота буде мати ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, різана рана шиї буде мати ознаки легкого тілесного ушкодження. Утоплення у воді ОСОБА_17 при застосуванні зовнішньої сили (насильного занурення її під воду) могло бути і при відсутності виражених ушкоджень на тілі, які б вказували на боротьбу (самооборону) (т.1,a.п.l 14-117);
висновку стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи № 92 від 30.05.2017 року, згідно якого ОСОБА_12 , у період правопорушення, в скоєнні якого він підозрюється (08.04.2017) виявляв ознаки органічного ураження головного мозку судинного генезу з емоційно-вольовими та когнітивними порушеннями, церебра - стенічним синдромом, епісиндромом (згідно з МКХ-10, шифри F 07.8/ F 06.7), а також ознаки епізодичного зловживання алкогольними напоями (згідно з МКХ-10, F 10.1). За своїм психічним станом у період правопорушення, в скоєнні якого ОСОБА_12 підозрюється (08.04.2017), він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_12 виявляє ознаки органічного ураження головного мозку судинного генезу з емоційно-вольовими та когнітивними порушеннями, церебра-стенічним синдромом, епісиндромом (згідно з МКХ-10, шифри F 07.8/ F 06.7), а також ознаки епізодичного зловживання алкогольними напоями (згідно з МКХ-10, F 10.1). За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_12 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_12 здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати відносно них відповідні свідчення. У теперішній час ОСОБА_12 виявляє ознаки органічного ураження головного мозку судинного генезу з емоційно-вольовими та когнітивними порушеннями, церебра-стенічним синдромом, епісиндромом (згідно з МКХ-10, шифри F 07.8/ F 06.7), а також ознаки епізодичного зловживання алкогольними напоями (згідно з МКХ-10, F 10.1). За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_12 не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. У період правопорушення 08.04.2017 ОСОБА_12 не знаходився в стані фізіологічного афекту, а також в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його свідомість та діяльність (т.1,а.п.121-132);
висновку експерта №146ц від 16.05.2017 року, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні клинка (об.І) кухонного ножа, знайдена кров людини, що не виключають її виникнення від потерпілої ОСОБА_13 (т.1,а.п.134-137);
висновку експерта №150 від 10.05.2017 року, згідно якого на представленій на дослідження куртці (об.№№1-5), вилученій при огляді місця події, виявлена кров людини, (а.п.139-143);
висновком експерта №145ц від 25.05.2017 року, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні змивів з рук ОСОБА_15 (об. 1,2), знайдена кров людини, що не виключає її виникнення від потерпілої ОСОБА_17 (т.1,а.п. 145-148);
висновку експерта №144ц від 24.05.2017 року, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук ОСОБА_15 (об. 1,2), знайдена кров людини, що не виключає її виникнення від потерпілої ОСОБА_17 (т.1,а.п. 151-154);
висновку експерта №151 від 10.05.2017 року, згідно якого на представлених на дослідження джинсових брюках, вилучених під час затримання ОСОБА_15 (об.№ №2,4,7-9), виявлена кров людини, (т.1,а.п. 157-161);
висновку експерта №143-мк від 21.06.2017 року, згідно якого права вушна раковина людини, що знайдена біля будинку по вул. Булаховського, 28-Б в м. Києві, відокремлена від голови гострим предметом (т.1,а.п. 162-166);
висновку експерта №180-мк від 21.06.2017 року, згідно якого клинком згаданого ножа можливо спричинити колото-різану рану живота та різані ушкодження вух та передньої поверхні шиї на тілі ОСОБА_13 (т.1,а.п.167-172);
постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 09.04.2017 (т.1, а.п.173);
даними тестування на алкогольне сп`яніння ОСОБА_15 приладом "Драгер", згідно якого вміст алкоголю в його організмі становить 1,89 % проміле (т.1, а.п.66-67).
Вищевказані докази, дослідженні у судовому засіданні, колегія суддів суду першої інстанції обгрунтовано визнала належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.
Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_15 , який стверджував, що не хотів позбавляти життя потерпілої, суд першої інстанції до них вмотивовано поставився критично, вважаючи, що у такий спосіб обвинувачений намагається ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене.
Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_15 в тій частині, що спочатку ножем він відрізав вуха потерпілій, а потім завдав тілесних ушкоджень в області шиї та живота, ОСОБА_20 не топив та наміру її вбивати не мав, хотів лише налякати, воду випускав з ванни два рази, щоб зупинялася кровотеча, коли виходив з квартири, то потерпіла була жива, суд, вмотивувавши своє рішення, визнав їх недостовірними. При цьому суд послався на те,що вищевказані показання обвинуваченого повністю спростовані висновком експерта №9/1143 від 23.06.2017, згідно якого було встановлено, що відокремлення вушних раковин категорично вказують на виникнення цих ушкоджень після настання смерті. Ушкодження на шиї (різана рана) та животі (проникаюче колото-різане пошкодження) могли виникнути за життя, але за дуже короткий час до настання смерті (секунди, не більше декількох хвилин). Таким чином колегією суддів після всебічної оцінки доказів було встановлено, що спочатку ОСОБА_39 заподіяв ножем потерпілій ОСОБА_18 тілесні ушкодження на шиї та животі, занурив голову потерпілої у воду, від чого остання померла, а тільки потім відокремив вушні раковини. Квартиру ОСОБА_12 покинув, коли ОСОБА_40 була вже мертва.
Також, колегія суддів суду першої інстанції логічно звернула увагу, що на фото у додатку до протоколу огляду (т.1,а.п.85-86) зафіксовано, що ванна, в якій знаходиться труп ОСОБА_13 , значно менша за довжину її тіла, ноги потерпілої зігнуті, нижній отвір для стоку води відкритий, боковий отвір для стоку води розташований на рівні голови потерпілої і теж відкритий, що виключає можливість випадкового втоплення потерпілої внаслідок її необережних дій.
Таким чином, оцінивши в сукупності здобуті в судовому засіданні докази, колегія суддів суду першої інстанції, належним чином вмотивувавши своє рішення, прийшла до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_15 , в межах висунутого обвинувачення, відповідно до ст.337 КПК України, є доказаною повністю та правильно здійснила юридичну кваліфікацію скоєного ОСОБА_14 кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині, з чим, ретельно перевіривши доводи апеляційної скарги, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, вважаючи їх обгрунтованими.
Дані висновки не спростовуються доводами апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції в повній мірі враховані дані щодо стану здоров`я ОСОБА_8 , в тому числі і висновки стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи № 92 від 30.05.2017 року, згідно яких ОСОБА_12 , у період правопорушення, в скоєнні якого він підозрюється (08.04.2017) виявляв ознаки органічного ураження головного мозку судинного генезу з емоційно-вольовими та когнітивними порушеннями, церебра - стенічним синдромом, епісиндромом (згідно з МКХ-10, шифри F 07.8/ F 06.7), а також ознаки епізодичного зловживання алкогольними напоями (згідно з МКХ-10, F 10.1) За своїм психічним станом у період правопорушення, в скоєнні якого ОСОБА_12 підозрюється (08.04.2017), він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Вказані вище висновки комісії кваліфікованих експертів є вмотивованими, логічними, повними і в апеляційній скарзі не зазначено в чому проявляється їх незрозумілість, неповнота чи неправильність.
Допитана в суді апеляційної інстанції судовий експерт психолог ОСОБА_41 підтвердила висновок стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи № 92 від 30.05.2017 року в тій частині, що у період правопорушення 08.04.2017 року ОСОБА_8 не знаходився в стані фізіологічного афекту, а також в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його свідомість та діяльність. Вказаний висновок експерт обгрунтувала тим, що ситуація конфлікту з потерпілою 08.04.2017 року не була для обвинуваченого несподіваною, новою, такою що загрожувала його життю та здоров`ю.
Таким чином, колегія суддів вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_8 саме за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.
Така позиція колегії суддів повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 3 квітня 2014 року у справі № 5-8кс14, згідно якої розмежування умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині (частина перша статті 115 КК) від умисного вбивства, вчиненого в стані сильного душевного хвилювання (стаття 116 КК), здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною стороною цих злочинів, зокрема, встановленням таких особливостей, характерних для злочину, передбаченого статтею 116 КК, як те, що суспільно небезпечне діяння особи спровоковане протизаконним насильством, систематичним знущанням або тяжкою образою з боку потерпілого; що суб`єктивна сторона складу цього злочину характеризується особливим емоційним станом суб`єкта - його душевним хвилюванням, яке значною мірою знижує його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними, а умисел на позбавлення життя потерпілого виникає раптово і реалізується негайно.
Встановлені фактичні обставини даної кримінальної справи не підтверджують того, що дії ОСОБА_8 виникли внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілої щодо обвинуваченого, були раптовими та зумовленими його безпосередньою реакцією на дії потерпілої, тобто відбувались без розриву в часі між обставинами, які викликали у нього стан вираженої емоційної напруги, і подальшим вбивством.
Враховуючи встановлений судом характер взаємовідносин між потерпілою та ОСОБА_8 , обставини розвитку подій 08.04.2017 року, з урахуванням при цьому показань обвинуваченого, свідків, даних протоколу огляду місця події та висновків проведених по справі експертиз, даних стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи № 92 від 30.05.2017 року та наведених вище показань судового експерта психолога ОСОБА_42 , що у період правопорушення 08.04.2017 року ОСОБА_8 не знаходився в стані фізіологічного афекту, а також в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його поведінку, колегія суддів вважає, що на час вчинення інкримінованих йому дій обвинувачений не перебував у такому стані вираженої емоційної напруги, ступінь якого позбавляла його можливості усвідомлювати реальний зміст власних дій, повною мірою керувати ними та передбачати їх наслідки, і тому дії ОСОБА_8 обґрунтовано отримали юридичну оцінку за частиною першою статті 115 КК України.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за даними облікової документації не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря-психіатра, має постійне місце проживання, не одружений, не працює, є інвалідом 2 групи. Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено, обставиною, яка його обтяжує, правомірно визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів неможливе без його ізоляції від суспільства та про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, на строк 9 років, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, вважаючи що саме такий вид та розмір покарання сприятиме досягненню його мети.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо надмірної суворості призначеного ОСОБА_8 покарання, в даному випадку є безпідставними, навіть з урахуванням тих обставин, пов`язаних зі станом здоров`я обвинуваченого, на які посилається апелянт.
Виходячи з викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника щодо зміни вироку Святошинського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року відносно ОСОБА_8 та перекваліфікації дій останнього на ст. 116 КК України

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника в частині зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_8 за правилами ч.5 ст. 72 КК України, то вони є слушними, оскільки суд першої інстанції не вирішив питання про зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні за правилами ч.5 ст. 72 КК України, в редакції, яка діяла на час ухвалення вироку. У зв`язку із набранням з 21.06.2016 року чинності змінами до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 18.05.2017 року №2046-VII) апеляційним судом слід провести зарахування ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 09.04.2017 року по 20.06.2017 року, включно, оскільки весь цей час він утримувався у слідчому ізоляторі у даному кримінальному провадженні.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років залишити без змін.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015) зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 за період з 09.04.2017 року по 20.06.2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2