Справа № 577/3792/17
Провадження № 1-кп/577/462/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 20 січня 2017 року, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам Німеччини, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученого, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 на посаді начальника складу військової частини, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , учасника бойових дій, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303 в Україні оголошено часткову мобілізацію та з цього часу відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» в Україні діє особливий період.

Обвинувачений ОСОБА_5 відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 13 квітня 2016 року № 92 був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України за контрактом. Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 13 травня 2016 року № 97-РС ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду начальника складу військової частини - польова пошта НОМЕР_3 .

ОСОБА_5 в умовах особливого періоду, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст. ст. 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 13-15 Положення «Про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах», затв. постановою КМУ від 4 серпня 2000 року № 1225, п.п. 3.2.40, 3.2.41 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затв. наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року № 300, п.п. 1.2, 5.12, 9.2 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затв. наказом Міністра оборони України від 29 червня 2005 року № 359, допустив втрату ввіреної йому для службового користування стрілецької зброї: пістолету Макарова серії НОМЕР_4 та пістолету ТТ (Тульський - Токарєв) серії НОМЕР_5 внаслідок порушення правил їх зберігання.

Так, відповідно до нарядів № 342/2/МЗ/15-34 від 12 січня 2015 року та № 342/2МЗ/15-938 від 5 травня 2015 року військовою частиною - польова пошта НОМЕР_3 отримано, поставлено на відповідний облік військове майно - стрілецьку зброю: пістолет Макарова серії НОМЕР_4 (1952 р.в.) та пістолет ТТ (Тульський - Токарєв) серії НОМЕР_5 (1952 р.в.). Вказану стрілецьку зброю у подальшому було закріплено за номерами за начальником складу РАО військової частини - польова пошта НОМЕР_3 прапорщиком ОСОБА_5 та передано йому для службового користування.

Відповідно до директиви командувача Генерального штабу Збройних Сил України 19 жовтня 2016 року військова частина - польова пошта НОМЕР_3 разом з усім наявним військовим майном (у тому числі стрілецькою зброєю: пістолетом Макарова серії НОМЕР_4 (1952 р.в.) та пістолетом ТТ (Тульський - Токарєв) серії НОМЕР_5 (1952 р.в.) була переміщена з смт. Очеретин Ясинуватського району Донецької області до пункту постійної дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Перед переміщенням військової частини до нового пункту дислокації, вся стрілецька зброя, у тому пістолети Макарова серії НОМЕР_4 (1952 р.в.) та ТТ (Тульський - Токарєв) серії НОМЕР_5 , відповідно до пакувального аркуша № 1 та № 3 від 18 жовтня 2016 року, була перевірена інвентаризаційною комісією за участю відповідальної особи - ОСОБА_5 , засвідчено наявність стрілецької зброї та її відповідність обліку.

Після прибуття 24 жовтня 2016 року особового складу частини з усім наявним військовим майном (у тому числі вказаними пістолетами) до пункту постійної дислокації в АДРЕСА_1 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_3 близько 23 години здійснено розвантаження майна складу РАО.

Проте ОСОБА_5 , будучи особою, відповідальною за збереження стрілецької зброї, яка за ним закріплена, вирішив залишити приміщення складу до закінчення повного розвантаження майна, не перевіривши фактичну наявність ввіреного йому військового майна, не здавши ключі від складу РАО під охорону начальнику варти у запечатаному пеналі.

У подальшому, 25 жовтня 2016 року близько 9 години прапорщик ОСОБА_5 під час проведення інвентаризації військового майна складу РАО виявив нестачу ввірених йому для службового користування двох одиниць стрілецької зброї, а саме: пістолета Макарова серії НОМЕР_4 (1952 р.в.) вартістю 401 грн 54 коп та пістолета ТТ (Тульський - Токарєв) серії НОМЕР_5 (1952 р.в.) вартістю 162 грн 00 коп.

Про втрату ввіреної йому для службового користування стрілецької зброї ОСОБА_5 повідомив командуванню військової частини та 20 січня 2017 року близько 21 год. 30 хв. біля автомобільної мийки за адресою: м. Білопілля Сумської області, вул. Ворожбянський Шлях, була знайдена стрілецька зброя - пістолет ТТ (Тульський - Токарєв) серії НОМЕР_5 (1952 р.в.).

Своїми діями, які виразилися у втраті ввіреної йому для службового користування зброї внаслідок порушення правил їх зберігання, що вчинені в умовах особливого періоду, ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 413 КК України - втрата ввіреної для службового користування зброї внаслідок порушення правил її зберігання, вчинена в умовах особливого періоду.

13 жовтня 2017 року між прокурором військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості, за якою ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України при обставинах, вказаних у обвинувальному акті. Сторони узгодили, що оскільки обвинувачений скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, на обліках у диспансерах не перебуває, має статус учасника бойових дій, раніше не судимий, обставин, які б обтяжували його покарання не встановлено, а також враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, то йому слід призначити покарання за ч. 2 ст. 413 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим стоком на 1 (один) рік.

В угоді про визнання винуватості оговорені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України.

ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому, згоден на призначення покарання, визначеного угодою, прохає затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде призначений йому судом у разі затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які у судовому засіданні йому були додатково роз`яснені.

Захисник ОСОБА_4 також прохає суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор вважав, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам діючого законодавства та угода підлягає затвердженню судом.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходить висновку, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, вона укладена з додержанням порядку укладення угоди, добровільно, без будь-якого примусу, про що свідчать надані обвинуваченим ОСОБА_5 пояснення.

Узгоджена сторонами міра покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки відповідає санкції ч. 2 ст. 413 КК України.

Суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем проходження служби, обставин, які б обтяжували його покарання не встановлено, а тому, приходить висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, яке було узгоджено сторонами угоди про визнання винуватості.

За таких обставин, укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України і може бути затверджена судом.

В угоді про визнання винуватості сторони передбачили застосування у відношенні ОСОБА_5 ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення його як особи, яка брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення та отримала статус учасника бойових дій від покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 також звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Статтею ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-УІІІ від 22 грудня 2016 року передбачено, що необхідно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).

Обвинувачений ОСОБА_5 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, що підтверджується відповідними довідками військової частини НОМЕР_3 від 11 червня 2016 року № 2689д та військової частини НОМЕР_1 від 20 липня 2017 року № 4866д і від 5 жовтня 2017 року № 6092д, отримав статус учасника бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_6 , видане 11 листопада 2016 року.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» № 1810-УІІІ від 22 грудня 2016 року .

Обмежень щодо застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, визначених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, раніше амністія до ОСОБА_5 не застосовувалася.

ОСОБА_5 роз`яснені наслідки застосування до нього амністії, передбачені п. «е» ч. 1 ст. 4 України «Про застосування амністії в Україні».

Прокурор та захисник обвинуваченого ОСОБА_4 вважають, що до ОСОБА_5 може бути застосований Закон України «Про амністію у 2016 року», зокрема, ст. 2 вказаного закону.

Суд вважає, що у відношенні ОСОБА_5 підлягає застосуванню ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-УІІІ від 22 грудня 2016 року.

Речові докази у справі: пістолет ТТ (Тульський-Токарєв серії НОМЕР_5 (1952 р.в.), який запаковано до двох пакетів: пакет № 1 (предмет зовні схожий на пістолет марки ТТ), пакет № 2 (магазин з рукоятки предмету, схожого на пістолет, з вставленими у нього 8 предметами, схожими на патрони), який передано на зберігання до камери схову речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області (а. 103-104 наданих матеріалів), слід передати до військової частини - польова пошта НОМЕР_3 .

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 373-376, 475 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 жовтня 2017 року між прокурором військової прокуратури Сумського гарнізону та ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 20 січня 2017 року.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом встановленого йому судом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного за даним вироком суду, на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-УІІІ від 22 грудня 2016 року.

Речові докази у справі: пістолет ТТ (Тульський-Токарєв серії НОМЕР_5 (1952 р.в.), який запаковано до двох пакетів: пакет № 1 (предмет зовні схожий на пістолет марки ТТ), пакет № 2 (магазин з рукоятки предмету, схожого на пістолет, з вставленими у нього 8 предметами, схожими на патрони), який передано на зберігання до камери схову речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, передати до військової частини - польова пошта НОМЕР_3 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим та його захисником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджено сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1