Справа № 495/641/18
Номер провадження 1-кп/495/31/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 000574 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2007 року народження, офіційно непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрований: проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого
потерпіла ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 11.09.2016 року приблизно о 09.05 годині обвинувачений ОСОБА_3 грубо порушив пункти: 1.7.; 2.3. «б»; 12.3.; 12.4. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, які зобов`язують водія:

п. 1.7. «Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»;.

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год».

Так, в зазначений день та час обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «FIAT-Doblo», р/н НОМЕР_1 , рухався в умовах необмеженої видимості, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю проїзної частини вулиці Шабська в селі Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі руху у протилежних напрямках, з боку міста Білгород-Дністровський у напрямку села Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, зі швидкістю близько 82-86 км/год (згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 17-3043 від 19.12.2017 року), у смузі свого напрямку руху.

Наближаючись до розташованих ліворуч за ходом руху: АЗС, продуктового магазину та салону керамічної плитки по вулиці Шабська № 1«д» обвинуваченому ОСОБА_3 , який неодноразово їздив за цим маршрутом, було відомо, що дорожня обстановка, яка склалася на вказаній жвавій ділянці дороги, вимагала від водіїв особливої уваги, через можливу появу пішоходів, які перетинали проїзну частину у невстановленому місці, оскільки позначені пішохідні переходи біля магазинів були відсутні.

Проте, рухаючись із перевищенням допустимої у населеному пункті швидкості руху та створюючи небезпеку для інших учасників дорожнього руху, обвинувачений ОСОБА_3 вкрай уважним не був, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.

При відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру обвинувачений ОСОБА_3 не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу для безпечного проїзду зазначеної ділянки дороги, не переконався, що рухаючись із перевищенням допустимої у населеному пункті швидкості та свідомо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху він не створить небезпеки у русі для інших учасників, на зміну дорожньої обстановки своєчасно не відреагував і, як наслідок, допустив наїзд передньою частиною автомобіля «FIAT-Doblo», р/н НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_7 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня (1,7 %о етилового спирту у крові) перетинав проїзну частину у невстановленому місці, рухаючись у темпі бігу, з лівого боку праворуч за ходом руху автомобіля та котив праворуч від себе велосипед «Салют».

В результаті ДТП пішоходу ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 243/2016 від 13.02.2017 року, заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з його смертю, а саме:
а) відкрита черепно-мозкова травма у вигляді наступних ушкоджень: множинних саден у лобній ділянці праворуч та правій скроневій ділянці, правій надбрівній ділянці, правій виличній та щічній ділянках, забитих ран у лобно-надбрівній ділянці праворуч та на підборідді праворуч, крововиливу в м`які тканини голови, який займає лобну, скроневу, частково тім`яну та потиличну ділянки голови праворуч, багато осколкового перелому кісток склепіння та основи черепа, множинних розривів твердої мозкової оболонки, крововиливу під тверду мозкову оболонку на основі черепа в усіх трьох черепних ямках, крововиливів під м`які мозкові оболонки на опуклій поверхні та основі півкуль мозку та мозочка, в міжпівкульовій щілині та у проекції базально-стовбурових відділів мозку, вогнищ забиття тканини мозку, які займають опуклу поверхню та частково основу правої лобної ділянки, правої скроневої ділянки та частково стовбуровий відділ мозку;
б) закрита травма грудної клітки у вигляді наступних ушкоджень: ділянок осаднення на передній та правій бічних поверхнях грудної клітки, переломів І-ІХ правих ребер по середньо-пахвовій лінії, за прямим механізмом утворення, місцями з ушкодженням пристінкової плеври та крововиливами в м`які тканини грудної клітки в проекції переломів, крововиливу у м`які тканини спини у проекції правої лопаткової ділянки на висоті 135-160 см від підошовної поверхні стоп, крововиливів під плевру та тканину легенів, крововиливів у плевральні порожнини;
в) закрита травма живота у вигляді наступних ушкоджень: поверхневих розривів на діафрагмальній та вісцеральній поверхнях печінки, крововиливу у черевну порожнину;
г) відкрита травма кінцівок у вигляді наступних ушкоджень: ділянок осадження на задній поверхні правого та лівого передпліч, майже по всій довжині, забито-рваних ран на передній поверхні правої гомілки, на висоті 10-20 см від підошовної поверхні стоп та на передньовнутрішній поверхні лівої гомілки, на висоті 13-23 см від підошовної поверхні стоп, багатоосколкового перелому правої стегнової кістки на висоті 75-85 см від підошовної поверхні стоп, який погано реконструюється, за прямим механізмом утворення, багато осколкового перелому обох кісток правої гомілки на висоті 10-17 см від підошовної поверхні стоп за прямим механізмом утворення та багато осколкового перелому обох кісток лівої гомілки на висоті 10-15 см від підошовної поверхні стоп за прямим механізмом утворення, просочення кров`ю м`яких тканин правої нижньої кінцівки майже по всій довжині та лівої нижньої кінцівки у ділянці гомілки на висоті 10-30 см від підошовної поверхні стоп. Безпосередньою причиною смерті є травматичний шок.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 17-3043 від 19.12.2017 року обвинувачений ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти ДТП, шляхом належного виконання вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, що зобов`язували його рухатися у населеному пункті із допустимою швидкістю і саме фактичні дії водія автомобіля знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_6 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 11.09.2016 року приблизно о 09.05 годині він керуючи технічно справним автомобілем «FIAT-Doblo», р/н НОМЕР_1 , рухався по дорозі по вул. Шабська у с. Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області, з боку міста Білгород-Дністровський у напрямку села Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області. Біля АЗС, продуктового магазину та салону керамічної плитки по вул. Шабська № 1«д» йому на зустріч рухалася «фура», та коли вони розїзджалися він побачив, що одраз за «фурою» дорогу перебігав пішохід з велосипедом. Відстань була дуже маленька і він не зміг ничого зробити та скоїв наїзд на пішохода. Після цього визвав поліцію та швидку допомогу. У скоєному розкаявся. Цивільний позов потерпілої визнав частково, оскільки не має змоги виплатити заявлену нею суму. Крім того просив звільнити його від покарання за ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 року, так як він має на утриманні малолітню дитину 2007 року народження.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що померлий ОСОБА_7 був її батьком. Про те, що сталося вона дізналася по телефону від працівників поліції. Пояснила, що з того часу, як її батько загинув, обвинувачений не вибачався та не намагався виплатити будь-яку компенсацію. Просила призначити покарання обвинуваченому у вигляді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, а також повністю задовольнити її позовну заяву.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, задовільну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, міцність соціальних зв`язків, а саме те, що він одружений та має на утриманні малолітню дитину, також має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його каяття в скоєному.

На підставі викладеного суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, достатнє для досягнення цілей покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він розкаявся у скоєному, має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, суд вважає недоцільним відбування покарання обвинуваченим у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Крім того, у відповідності до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 погодився на застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016» від 22.12.2016 року, згідно свідоцтва про народження має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , він підпадає під дію ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 року, і бажає, щоб до нього була застосована амністія, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування основного та додаткового покарання відповідно до ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

У ході підготовчого судового засідання потерпіла ОСОБА_6 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь моральної шкоди у сумі 1 000 000 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпіла ОСОБА_6 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в наслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення було заподіяно моральну шкоду.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 у частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, а саме в сумі 300 000 грн., який необхідно стягнути з обвинуваченого.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової автотехнічної експертизи № 4450 від 25.10.2016 року, в сумі 528,60 гривен.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової транспортно-трасологічної експертизи № 4451 від 28.10.2016 року, в сумі 1 211,10 гривен.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової автотехнічної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 17-3043 від 19.12.2017 року, в сумі 4 456,80 гривен.

Речові докази CD-R диск «Perfeo», який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази велосипед «Салют» зеленого кольору, який був переданий на зберігання родичам загиблого ОСОБА_7 залишити останнім.

Речові докази автомобіль марки «Fiat-Doblo» державний номерний знаком НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору, що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ОСОБА_9 , який зберігається на спец майданчику № 3 в с. Салгани, Білгород-Дністровського району, Одеської області повернути власнику.

Арешт з автомобіля марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору, що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ОСОБА_9 , який зберігається на спец майданчику № 3 в с. Салгани, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який був накладений на підставі ухвали Київського районного суду Одеської області від 13.09.2016 року скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, ст.ст. 349, 369, 371, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, на підставі санкції даної статі призначити покарання у виді 4 років позбавленням волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від основного та додаткового покарання, призначеного вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2018 року згідно ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 компенсацію моральної шкоди в сумі 300 000 грн. У задоволенні решти частини стягнення компенсації моральної шкоди відмовити.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової автотехнічної експертизи № 4450 від 25.10.2016 року, в сумі 528,60 гривен.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової транспортно-трасологічної експертизи № 4451 від 28.10.2016 року, в сумі 1 211,10 гривен.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової автотехнічної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 17-3043 від 19.12.2017 року, в сумі 4 456,80 гривен.

Речові докази CD-R диск «Perfeo», який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази велосипед «Салют» зеленого кольору, який був переданий на зберігання родичам загиблого ОСОБА_7 залишити останнім.

Речові докази автомобіль марки «Fiat-Doblo» державним номерним знаком НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору, що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ОСОБА_9 , який зберігається на спец майданчику № 3 в с. Салгани, Білгород Дністровського району, Одеської області повернути власнику.

Арешт з автомобіля марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору, що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ОСОБА_9 , який зберігається на спец майданчику № 3 в с. Салгани, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який був накладений на підставі ухвали Київського районного суду Одеської області від 13.09.2016 року скасувати.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1