Провадження № 1-кп/752/780/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.11.2017 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Підлипне міста Конотоп Сумської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, 2005 року народження, 2009 року народження, та 2010 року народження, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час 13.04.2017 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману. Так, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи згідно відведеної їй ролі, невстановлена досудовим розслідуванням особа зателефонувала раніше незнайомій їм особі - потерпілій ОСОБА_7 за номером телефону НОМЕР_1 та розповіла їй неправдиву історію про те, що її сина було затримано працівниками поліції і за те, щоб його не було притягнуто до кримінальної відповідальності, їй слід сплатити грошові кошти в розмірі 20000 гривень, на що остання, будучи введена в оману, погодилась, в результаті чого вони і домовились про зустріч у квартирі АДРЕСА_3 .
В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час 13.04.2017 року невстановлена досудовим розслідуванням особа зателефонувала обвинуваченому ОСОБА_6 за номером НОМЕР_2 та повідомила його про те, що йому вдалося ввести в оману ОСОБА_7 і вона передасть йому, тобто обвинуваченому ОСОБА_6 , грошові кошти в розмірі 20000 гривень у квартирі АДРЕСА_3 , після чого обвинувачений ОСОБА_6 , приблизно о 23 годині 00 хвилин, перебуваючи за вищевказаною адресою, діючи згідно відведеної йому ролі, отримав від потерпілої ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 20000 гривень, тобто шляхом обману заволодів її майном.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та показав суду про те, що у квітні 2017 року він дійсно вступив у злочинну змову зі своїм знайомим з метою заволодіння чужими грошовими коштами за наступною схемою. Так, його знайомий зателефонував раніше незнайомій їм жінці, як потім з`ясувалось - ОСОБА_7 , та повідомив їй про те, що він працює у поліції та затримав сина останньої і для його звільнення їй слід сплатити грошові кошти в розмірі 20000 гривень, після чого він, тобто ОСОБА_6 13.04.2017 року згідно відведеної йому ролі приїхав до квартири АДРЕСА_3 та отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 20 000 гривень, з яких 2000 гривень згідно попередньої домовленості зі своїм знайомим він повинен був залишити собі, а 18000 гривень повинен був перевести на картковий рахунок свого знайомого, однак при виході з під`їзду будинку АДРЕСА_4 його затримали працівники поліції.
Щиро розкаявся у вчиненому.
Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою сторін судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
В зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, та надійшов до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ст. 190 ч. 2 КК України правильно як заволодіння чужим майном шляхом обману шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує:
- ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії злочинів середньої тяжкості;
- особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, 2005 року народження, 2009 року народження, та 2010 року народження, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання за ст. 190 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі, однак із застосуванням правил ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
В той же час, зважаючи на вимоги Закону України "Про амністію у 2016 році" та враховуючи клопотання обвинуваченого про застосування до нього вимог вказаного Закону України "Про амністію у 2016 році", суд надходить до висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. в) Закону України "Про амністію у 2016 році", як такого, що засуджується за вчинення умисного злочину середньої тяжкості і є особою, не позбавленою батьківських прав, який на день набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році" має трьох неповнолітніх дітей, яким не виповнилося 18 років.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. в) Закону України "Про амністію у 2016 році".
Речові докази у даному кримінальному провадженні:
-грошові кошти, які згідно постанови слідчого Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції від 14.04.2017 року передані на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , - залишити йому ж за належністю;
-компакт-диск "CD-R", який зберігається в матеріалах даного кримінального провадження, залишити там же.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1