Справа № 362/101/18
Провадження № 1-кс/362/46/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2018 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , представника служби у справах дітей - ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської облласті клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції майора поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000009 від 02.01.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб,-

в с т а н о в и в:

05.01.2018 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано наступним.

В провадженні СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000009 від 02.01.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 01.01.2018 р., близько 03 год. 00 хв., неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з неповнолітніми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходились неподалік будинку АДРЕСА_1 зустріли незнайомого хлопця ( ОСОБА_11 ), який йшов їм на зустріч. В цей час у ОСОБА_9 виник прямий умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, що належить ОСОБА_11 , та запропонував ОСОБА_10 , ОСОБА_5 спільно напасти на ОСОБА_11 . На пропозицію ОСОБА_9 здійснити напад на невідомого чоловіка ( ОСОБА_11 ) ОСОБА_10 , ОСОБА_5 погодилися, тим самим вступили з ним в злочинну змову.

Реалізуючи свій злочинний намір, у вигляді нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насиллям, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 дочекалися, поки ОСОБА_11 дійде до них, після чого умисно, діючи групою осіб, завдали йому численних ударів руками та ногами по голові та по тулубу останнього.

Так, 01.01.2018 р., близько 03 год. 00 хв., знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_11 та завдав один удар правою ногою в область голови останнього, потім до ОСОБА_11 підійшов ОСОБА_9 та схопив його обома руками за куртку та штовхнув на тротуарну плитку, внаслідок чого ОСОБА_11 впав своїм тілом на тротуарну плитку.

В подальшому, за попередньою змовою, продовжуючи діяти групою осіб, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 продовжили наносити руками та ногами удари по тілу та голові ОСОБА_11 , який лежав на тротуарній плитці.

Потім ОСОБА_9 взяв у ОСОБА_12 , який стояв поруч, дерев`яну биту та продовжив наносити удари в область голови та удари в область спини потерпілого ОСОБА_11 .

В подальшому, переконавшись, що потерпілий ОСОБА_11 не в змозі чинити опір, ОСОБА_9 своєю правою рукою витягнув з правої зовнішньої кишені куртки ОСОБА_11 гаманець чорного кольору, з грошовими коштами в загальній сумі 650 грн. та показав його ОСОБА_5 і ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_5 та ОСОБА_10 перевіряли кармани куртки ОСОБА_11 на наявність майна. ОСОБА_10 своєю правою рукою дістав з лівої зовнішньої кишені куртки ОСОБА_11 паспорт громадянина України на ім`я останнього.

Після цього ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

Вказаними протиправними насильницькими діями ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 спричинили ОСОБА_11 відповідно до довідки «Київської обласної клінічної лікарні» тілесні ушкодження у вигляді «Закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани потиличної ділянки голови, забій м`яких тканин в ділянці лівого плечового суглобу та лопатки, забій м`яких тканин в ділянці лівого колінного суглобу» та матеріальні збитки на загальну суму 650 грн.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_9 , а також ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Глеваха Васильківського району Київської обл., українець, громадянин України, учень 9-В класу ЗОШ №4 м. Боярка, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

04.01.2018 р. останньому, відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри підтверджується наступними матеріалами: показами потерпілого ОСОБА_11 , показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколом огляду місця події від 03.01.2018 р., показаннями підозрюваного ОСОБА_9 , та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий у своєму клопотанні вказує на існуванні ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, з метою уникнення відповідальності, у разі визнання останнього винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та незаконний вплив на свідків зі сторони підозрюваного, з метою зміни показів останніми, які ще не були сприйняті судом безпосередньо.

Також зазначає, що потерпілий впізнав осіб, які здійснили на нього напад, серед яких є і ОСОБА_5 , відповідно, існує ризик незаконного впливу на потерпілого зі сторони підозрюваного, в тому числі і застосування фізичного насильства, з метою залякування ОСОБА_11 та зміни його показів у подальшому. Запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`якого покарання з наступних підстав. Так, не зважаючи на неповнолітній вік, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні корисливого злочину із застосування жорстокого насильства відносно незнайомої йому людини. Більше того, ОСОБА_5 не відчуває провини за такі дії, вважаючи, що така поведінка є нормою у суспільстві, тому вказане свідчить про необхідність ізоляції підозрюваного від суспільства саме шляхом застосування такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, з метою запобігання в подальшому вчиненню ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, в тому числі і застосуванню насильства щодо інших осіб.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки є ризики, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Захисник вимоги клопотання не визнав, просив у його задоволенні відмовити, оскільки вважає, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, кваліфікація його дій є невірною, вина не встановлена та не доведена, також прокурором не доведено фактів переховування його підзахисного від слідства, у зв`язку з чим і не доведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає, що у даному випадку може бути застосований більш м`який запобіжний захід.

Допитаний у судовому засіданні у присутності законного представника неповнолітній підозрюваний заперечив проти задоволення клопотання, оскільки шкодує про скоєне.

Законний представник мати ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання, характеризувала сина як доброго, що навчається та допомагає їй, проте за характером занадто добрий та підпадає під вплив інших, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 батька переніс психологічну травму, замкнувся в собі.

Представник служби у справах дітей при вирішенні клопотання поклалась на розсуд суду.

Вислухавши доводи сторін провадження, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що прокурором при розгляді клопотання було доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, згідно з ч.1 ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні.

Поняття «обгрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини, (рішення від 11.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 1994 р. Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Слідчий суддя вважає, що даними, зібраними в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні та долученими до клопотання, підтверджується обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри на даній стадії досудового розслідування.

Відповідно до частини першої ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі "Єчус проти Литви").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Чахла проти Сполученого Королівства" зазначено, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі".

Слідчий суддя звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Слідчий суддя під час розгляду даного клопотання також враховує положення, викладені у рішенні ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії", відповідно до якого позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19.10.1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

Оскільки інших достатніх та обґрунтованих підстав, крім тяжкості злочину, в клопотанні слідчого не зазначено і не доведено, суддя вважає, що викладені у клопотанні мотиви не можуть служити підставою для обрання відносно неповнолітнього підозрюваного найбільш суворого виду запобіжного заходу - взяття під варту, з огляду на що, з урахуванням вищевикладених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що тримання підозрюваного під вартою є надмірним запобіжним заходом, який покликаний забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином, докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, не дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, і негативно вплинути на хід розслідування кримінального провадження, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 є неповнолітнім, виховується в сімї у складі одного з батьків, а саме мами, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , навчається у 9-В класі ЗОШ №4 м. Боярка, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг за місцем проживання не надходило, у зв`язку з чим, вбачається за можливе застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт за місцем проживання та реєстрації та покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З метою забезпечення можливості продовжувати навчання, вважаю за доцільне заборонити неповнолітньому підозрюваному залишати житло у певний період доби, а саме: із 18.00 години і до 06.00 години, оскільки, зважаючи на характеристику вказана міра буде достатньою для забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, як сторони кримінального провадження. При цьому також вважаю за необхідне покласти на неповнолітнього підозрюваного обов`язок прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Виходячи в першу чергу із інтересів неповнолітнього підозрюваного, вважаю, що вказана міра запобіжного заходу є такою, що відповідає його інтересам та такою, що в достатній мірі забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, як сторони кримінального провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-179, 184, 186-187, 193-194, 196, 492, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Глеваха, Васильківського району, Київської обл., українцю, громадянина України, учня 9-В класу ЗОШ №4 м. Боярка, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з 18-00 години вечора до 06-00 години ранку наступного дня.

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною їхньою вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, навчання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.

Виконання ухвали доручити Васильківському ВП ГУ НП Київської області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Васильківський відділ Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1