ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Єдиний унікальний номер судової справи 201/387/18
Номер провадження 1-кс/201/1573/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
учасників судового провадження:
заявника відводу - ОСОБА_3 ,
його захисника - ОСОБА_4 ,
прокурорів військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000112, -
встановив:
ОСОБА_3 подав до суду заяву про відвід прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , який здійснює повноваження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112, у зв`язку з існуванням обставин, що вказують на його особисту зацікавленість в результатах кримінального провадження та викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора під час виконання ним службових повноважень у даному кримінальному провадженні.
В обґрунтування доводів поданої заяви ОСОБА_3 посилається на допущені при проведенні досудового розслідування указаного кримінального провадження порушення з боку прокурора ОСОБА_6 та відсутності у нього повноважень щодо участі в проведенні негласних слідчих розшукових дій, складення протоколу особистого обшуку, що призвело до недопустимості отриманих в такий спосіб доказів. Указує, що попри наявні підстави для затримання ОСОБА_7 його затримано не було, а його статус визначено як свідка. Посилається на те, що процесуальні документи складені прокурором ОСОБА_6 навмисно складені із грубим порушенням порядку встановленого законодавством, вилучені матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000298 перебувають у володінні прокурора та не повернуті, а досудове розслідування цього кримінального провадження зупинено. Також указується у заяві на винесення прокурором процесуальних документів, які були скасовані ухвалами слідчих суддів, що на думку ОСОБА_3 свідчить про протиправне ведення досудового розслідування. Крім того у заяві наголошується на невиконання ОСОБА_6 судових рішень про зобов`язання вчинити певну дію. Заявник відводу також посилається на те, що у процесуальних документах підготовлених прокурором у цьому кримінальному провадженні всупереч положенням ст. 62 Конституції України викладено формулювання, які порушують принцип невинуватості особи, та прокурор ОСОБА_6 не має поноважень на здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні. Наведені обставини, на переконання ОСОБА_3 , викликають сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_6 .
У судовому засіданні заявник та його захисник підтримали подану заяву про відвід прокурора, наполягали на його задоволенні.
Прокурор ОСОБА_6 , якому заявлено відвід, заперечував проти його задоволення та просив відмовити у задоволенні заяви.
Прокурор ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки її доводи є необґрунтованими.
Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши доводи заяви і співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про відвід прокурора ОСОБА_6 .
Так, згідно із ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді.
Відповідно до частини 1 статті 77 КПК України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Отже, відвід прокурору можливий тільки на підставах, визначених вказаною нормою закону.
Слід зазначити, що прокурор відповідно до вимог КПК України виконує функцію процесуального керівництва досудового розслідування від імені держави і його повноваження визначені відповідними актами.
Так, згідно із ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений зокрема: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання; звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом; доручати органу досудового розслідування виконання запиту (доручення) компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу або перейняття кримінального провадження, перевіряти повноту і законність проведення процесуальних дій, а також повноту, всебічність та об`єктивність розслідування у перейнятому кримінальному провадженні; перевіряти перед направленням прокуророві вищого рівня документи органу досудового розслідування про видачу особи (екстрадицію), повертати їх відповідному органу з письмовими вказівками, якщо такі документи необґрунтовані або не відповідають вимогам міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи законам України; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Виходячи із вимог закону, прокурори не мають права поєднувати державні інтереси і свої приватні, інтереси своїх близьких родичів чи інших осіб, а тому зазначена норма передбачає, що вони не можуть виконувати державні функції у конкретному кримінальному провадженні і одночасно бути заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем згаданих учасників кримінального провадження.
Також прокурор не має права брати участь у конкретному провадженні, якщо він був задіяний у ньому як будь-який інший учасник (свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, суддя тощо).
Поряд з цим прокурор, який виконує функції від імені держави, не має права брати участь у конкретному кримінальному провадженні, якщо він чи його близькі родичі заінтересовані в результатах цього провадження або існують інші обставини, які викликають сумніви в його неупередженості.
Однак в своїй заяві про відвід прокурора ОСОБА_3 не навів обґрунтованих підстав для відводу, визначених ст. 77 КПК України, та не довів ту обставину, що прокурор ОСОБА_6 у даному провадженні якимось чином зацікавлений в розгляді кримінального провадження № 0000112 або є будь-які обставини, що викликають сумніви у його неупередженості, оскільки доводи заяви про відвід стосуються виключно неналежного здійснення досудового розслідування кримінального провадження і оцінка їм повинна надаватися під час розгляду кримінального провадження судом або прийняття кінцевого процесуального рішення за наслідками досудового розслідування. Саме по собі скасування прийнятих прокурором рішень не є підставою для його відводу і заявник не позбавлений права ініціювання питання відповідальності прокурора. Крім того, даних про те, що в мережі Інтернет розміщені певні відомості через дії прокурора ОСОБА_6 не надано і це також не може бути підставою для відводу прокурора.

Таким чином, будь-які об`єктивні підстави для відводу прокурора у цьому кримінальному провадженні відсутні, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 7, 77, 80 КПК України, -

ухвалив:
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000112 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1