Справа № 163/1958/17
Провадження № 1-кп/163/25/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000069 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Любомль Волинської області, що проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 01 березня 2017 року, в після обідню пору доби, точної години досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території колишньої ремонтно-машинної майстерні, що по АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел на протиправне заволодіння технічно справним транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Suzuki GR78А», темно-зеленого кольору, об`ємом двигуна 748 см/3, номер рами НОМЕР_1 , не зареєстрованим в законному порядку, належним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартістю 900 доларів США, які згідно курсу Національного банку України станом на 01 березня 2017 року становили 24444 гривні, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, всупереч волі ОСОБА_4 , привів в дію двигун вказаного транспортного засобу на кермі якого знаходився прикріплений мотошолом чорно-червоного кольору, вартістю 1000 гривень, після чого на даному мотоциклі з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 25444 гривні.
Доказами, на підтвердження встановлених судом обставин, є наступні.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав та пояснив, що він дійсно 01 березня 2017 року, в після обідню пору доби, знаходячись на території колишньої ремонтно-машинної майстерні, що по вулиці Української Армії в місті Любомль Волинської області, взяв мотоцикл марки «Suzuki GR78А», темно-зеленого кольору, об`ємом двигуна 748 см/3, номер рами НОМЕР_1 , який знаходився на території вказаного господарства, та який перебував у користуванні ОСОБА_4 , щоб доставити його на проханням останнього до кладовища, яке в свою чергу знаходиться в селі Вишнів, біля траси Ковель-Ягодин. В подальшому, він залишив мотоцикл в обумовленому місці, і пішки пішов до магазину «Центральний», що в місті Любомль. Вказав, що потерпілий, з яким він був добре знайомий, ОСОБА_4 добровільно дав йому ключі від мотоциклу і надав йому дозвіл на керування ним.
Незважаючи на фактичне невизнання підсудним своєї вини у вчиненні злочину, його вина в скоєному є доведеною в судовому засіданні повністю показами потерпілого, свідків, протоколами слідчих дій, іншими матеріалами справи.
Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що 01 березня 2017 року в той час, як він з ОСОБА_8 на мотоциклі знаходились на заправці, до нього зателефонував ОСОБА_9 і сказав під`їхати до першої школи. Коли вони під`їхали до школи, ОСОБА_10 з ОСОБА_11 їх уже там чекали. При розмові з ОСОБА_10 , останній вказав, що йому потрібно поїхати на РММ, щоб допомогти полагодити автомобіль. Коли вони були на РММ, до них під`їхала поліція. Поліцейські запитали кому належать автомобіль і мотоцикл, і чи є на останні документи, а також посвідчення на право керування ними. Він сказав, що будь-яких документів у нього немає, а мотоцикл належить його батькові. В свою чергу ОСОБА_10 сказав, що автомобіль належить йому і надав техпаспорт. Разом з тим, останній повідомив, що залагодить з поліцейськими ситуацію, що склалася. Після чого почав до когось телефонувати. Згодом приїхав ОСОБА_12 і допоміг поліції зі спущеним колесом. До поліції також підходив ОСОБА_9 , але про що останні спілкувалися йому невідомо. Після чого поліція поїхала, сказавши їм щоб вони без документів не керували транспортними засобами. Після вказаних подій, ОСОБА_10 сказав йому, що він має віддати 600 доларів за те, що поліція його не затримувала, а до того часу поки він їх не віддасть, мотоцикл буде знаходитися у нього. Він проти цього заперечував, однак ОСОБА_10 , не погрожуючи йому фізичною розправою, все ж забрав мотоцикл і поїхав на ньому у невідомому напрямку. Щодо міри покарання погодився з думкою законного представника.

Свідок ОСОБА_13 , будучи інспектором поліції, в судовому засіданні показав, що на початку березня 2017 року, під час патрулювання з ОСОБА_14 , біля території колишньої ремонтно-машинної майстерні, що по вулиці Української Армії в місті Любомль, у них пробило колесо. В пошуках насосу, він побачив групу візуально знайомих молодиків, десь 3-4 чоловіки. На вищевказаній території знаходились також два транспортні засоби: мотоцикл та автомобіль на іноземній реєстрації. Насосу у молодиків не виявилося. На їх запитання чи є у них документи на мотоцикл і посвідчення водія, останні повідомили що немає. При цьому, ОСОБА_4 вказав, що мотоцикл належить його батькові. Після того, як їх знайомий ОСОБА_15 привіз нанос, вони поїхали далі.
Свідок ОСОБА_14 , будучи інспектором поліції, дав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_13 , разом з тим показав, що він вказав ОСОБА_4 , щоб той зателефонував батькові і сказав, щоб він забрав мотоцикла.
Свідок ОСОБА_15 суду показав, що в березні 2017 року на прохання поліцейських, привіз останнім до колишньої ремонтно-машинної майстерні, що по АДРЕСА_2 насос. По прибутті, він побачив біля поліцейських, чотирьох молодиків, трьох з яких, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_16 він впізнав під час судового засідання, ще одного хлопця він не пам`ятає.
Неповнолітній свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що 01 березня 2017 року він з ОСОБА_17 каталися на мотоциклі, коли до ОСОБА_18 подзвонив ОСОБА_9 і сказав під`їхати до школи. Коли вони під`їхали до школи, ОСОБА_10 з ОСОБА_11 їх уже там чекали. Артур з ОСОБА_10 спілкувалися близько 15 хвилин, після чого ОСОБА_18 сказав, що їм потрібно їхати на РММ, щоб подивитись якийсь автомобіль. Коли вони були на РММ, до них під`їхала поліція. Один з поліцейських запитав чи є у них посвідчення на право керування автомобілем і мотоциклом. Після чого ОСОБА_10 почав до когось телефонувати. Згодом приїхав ОСОБА_12 і допоміг поліції зі спущеним колесом, але ще деякий час поспілкувавшись з останніми, поїхав. До поліції також підходив ОСОБА_9 , але про що останні спілкувалися йому невідомо. Поліція поїхала відразу ж після ОСОБА_19 , сказавши їм щоб вони без документів не керували транспортними засобами. Після вказаних подій, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_20 , що він має віддати 600 доларів за те, що поліція його не затримувала, а до того часу поки він їх не віддасть, мотоцикл буде знаходитися у нього. ОСОБА_21 почав заперечувати, сказав, що мотоцикл віддавати не буде. Однак ОСОБА_10 все ж забрав мотоцикл і поїхав на ньому у невідомому напрямку.
Неповнолітній свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_8 . Додатково вказав, що після того, як ОСОБА_10 забрав мотоцикл, він з ОСОБА_20 та ОСОБА_22 поїхав автомобілем спочатку в село Запілля, щоб завезти додому ОСОБА_22 , а потім в Любомль. Коли вони стояли біля магазину «Центральний», що в місті Любомль, до них підійшов ОСОБА_9 , останній був уже без мотоциклу. На його запитання де мотоцикл, останній повідомив, що в надійному місці.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 30.05.2017 та фототаблицею до нього слідує, що в ході зазначеної слідчої дії, ОСОБА_4 вказав місце де знаходився мотоцикл, на якому він приїхав 01 березня 2017 року на територію ремонтно-механічної майстерні, і з якого вказаний мотоцикл забрав обвинувачений ОСОБА_10 , поїхавши в невідомому напрямку.
Відповідно до довідки ТзОВ «Любомль-ринок» від 21 липня 2017 року, середня ринкова вартість мотоцикла марки «Suzuki GR78A», об`ємом двигуна 748 см/3, бувшого у використанні, на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто на 01.03.2017 року, становила від 24000 до 26000 гривень з врахуванням зносу, а мотошолома бувшого у використанні, становила від 900 гривень до 1700 гривень з врахуванням зносу та стану, а також марки і моделі.
Аналіз вказаних доказів свідчить про невідповідність дійсності показань обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він відвіз мотоцикл з дозволу потерпілого ОСОБА_4 , який особисто добровільно передав йому ключі запалювання від вказаного мотоцикла та надав дозвіл на його керування, оскільки дані покази заперечуються показами наданими в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_4 , свідками ОСОБА_16 та ОСОБА_8 , які в судовому засіданні підтвердили протиправність заволодіння обвинуваченим мотоциклом, що відбулось поза волею потерпілого ОСОБА_4 , який залишив ключі від мотоцикла в замку запалювання.
Таким чином суд вважає доведеним, що своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, за ознакою незаконного заволодіння транспортним засобом.
Позиція законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 , про систематичний характер вимагання зі сторони ОСОБА_10 у ОСОБА_4 , не є предметом розгляду даного обвинувального акта, разом з тим з її слів по даному факту проводиться досудове розслідування, тому даним фактам буде надано належну правову оцінку. Щодо підтримання раніше пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України, суд зазначає, що здійснює розгляд в рамках висунутого обвинувачення, яке було змінено прокурором після дослідження доказів, допиту свідків та потерпілих. При цьому, суд зауважує, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 в своїх вільних показах вказав, що фізичного тиску чи погроз застосування такого ОСОБА_10 до нього не застосовував, будь-яких зауважень законний представник при дачі таких показів не висловлювала, а лише після зміни прокурором обвинувачення.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що обставини, які пом`якшують покарання, та обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого - відсутні.
Також суд враховує, що ОСОБА_6 вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про його особу, що він є особою молодого віку, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, його ставлення до вчиненого, а саме невизнання вини, до кримінальної відповідальності не притягався, думку потерпілих, які наполягали на покаранні з реальним позбавленням волі, тому суд призначає покарання в межах санкції ст.289 ч.1 КК України, у виді позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України.

На думку суду, обрана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільного позову по справі не заявлено.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу не надходили.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя Любомльського районного суду ОСОБА_1