АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2049/17 Справа № 202/2623/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 в його інтересах на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Василівка, Межівського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неповна вища, одруженого, працюючого водієм ТОВ «ВІБ ТРАНС СЕРВІС», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Також, вирішено долю речових доказів.

Вироком суду, ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за те, що він о 23 годині 30 хвилин 21 січня 2017 року, знаходячись біля магазину "Варус", який розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Миру 61а, побачив раніше незнайомих ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , та невстановлену особу, які йшли по пр. Миру в бік магазину "АТБ", розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 33. Після цього ОСОБА_10 направився за ними та намагався привернути до себе їх увагу, але вказані особи на його звернення не реагували. Тоді він підійшов до ОСОБА_8 , почав розмовляти з ним, та в результаті виниклого конфлікту, ОСОБА_10 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований, на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , тримаючи у правій руці предмет, схожий на дерев`яну биту, умисно наніс один удар в ліву тім`яно-потиличну область голови ОСОБА_8 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі:
- обвинувачений не погоджуючись з вироком суду, просить його змінити, та застосувати до нього ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 2 роки.
Вважає покарання надто суворим, оскільки на досудовому розслідуванні він активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував потерпілому моральну та матеріальну шкоду в повному обсязі, просив у потерпілого вибачення, свою провину визнав, жодного разу не порушував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, раніше не судимий. Також вказує, що 31 травня 2017року одружився.

Від інших доводів апеляційної скарги, він відмовився.
- захисник обвинуваченого ОСОБА_9 також просить з аналогічних підстав вирок змінити, застосувати щодо підзахисного ст.ст. 75,76 КК України.

Призначене покарання вважає надто суворим, оскільки, на його думку суд не врахував, що обвинувачений на досудовому розслідуванні активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував потерпілому моральну та матеріальну шкоду в повному обсязі, просив у потерпілого вибачення, вину визнав повністю, одружився, має стійкі соціальні зв`язки з врахуванням його постійного місця роботи та проживання.

Посилається, що прокурор після 10 липня 2017 року більше не заявляв клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що вказує на те, що до ОСОБА_10 перестали відноситись як до особи, яка може будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_10 , які апеляційні скарги підтримали, просили їх задовольнити та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_10 положення ст. 75 КК України, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, оскільки вважав їх необґрунтованими, думку потерпілого, який прохав пом`якшити покарання, не позбавляти обвинуваченого волі, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, за який його засуджено, обґрунтовано наявними у справі доказами, що в апеляційному порядку ніким не оскаржено. Фактичні обставини справи викладені вірно, юридична кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України також є правильними і ніким не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Колегією суддів перевірена обґрунтованість призначеного покарання ОСОБА_10 , про що йдеться в апеляційних скаргах.

У відповідності до ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу засудженого, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

З вироку вбачається, що при призначенні покарання ОСОБА_10 , суд врахував, що обвинувачений скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, провину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, добровільно відшкодував заподіяну потерпілому шкоду, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, працює, за місцем праці характеризується позитивно.
Разом з тим районним судом не були враховані ті обставини, що на утриманні у ОСОБА_10 знаходиться дружина, та те, що потерпілий просив застосувати покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Під час апеляційного розгляду потерпілий також просив застосувати до обвинуваченогост. ст.75 КК України, пояснивши при цьому, що він вибачив його.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, поспішно прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_10 покарання лише у виді реального позбавлення волі, що не можна визнати законним, незважаючи навіть на ту обставину, що суд призначив покарання з застосуванням ст.69 КК України. При цьому колегія суддів виходить з практики Європейського Суду з прав людини, яка регламентує досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав свободи і пропорційності втручання, яке відповідає тяжкості правопорушення і не становить «особистий надмірний тягар для особи», та вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», щодо необхідності суворої індивідуалізації призначеного покарання.
Тому на підставі ст. 414 КПК України, вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_10 необхідно змінити, звільнивши його від призначеного судом покарання з випробуванням, застосувавши до нього положення ст. ст. 75, 76 КК України.Підставами для цього колегія суддів враховує молодий вік обвинуваченого, що він раніше несудимий, характеризується з позитивного боку, активно сприяв розкриттю злочину, сплатив потерпілому кошти в відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди в повному обсязі, попросив у потерпілого вибачення, а останній прохав звільнити його від відбуття призначеного покарання з випробуванням. Колегія суддів також враховує щиросердне каяття обвинуваченого, повне визнав вини, а також ту обставину, що він нещодавно одружився, має стійкі соціальні зв`язки, працює.
Отже, доводи апеляційних скарг обвинуваченого, захисника є слушними, підлягають задоволенню, остільки, на думку колегії суддів, призначення ОСОБА_10 покарання з випробуванням, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, та в повній мірі відповідатиме вимогам ст.ст.65, 66 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 в його інтересах задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року, щодо ОСОБА_10 , в частині призначення покарання,- змінити.
Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 1 ст. 121
КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4