Справа № 372/1043/17
Провадження № 1-кп-86/18
У Х В А Л А
іменем України
02 лютого 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітньої особи, відносно якої внесено
клопотання про застосування заходів виховного характеру
ОСОБА_6 ,
неповнолітньої особи, відносно якої внесено клопотання про застосування
заходів виховного характеру ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000333 від 05.03.2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в місті Українка Обухівського району Київської області, учня 9-Б класу української ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

щодо вчинення діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
09.01.2018 року до Обухівського районного суду Київської області надійшло клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000333 від 05.03.2016 року.

В судовому засіданні прокурор просила призначити справу до судового розгляду.

Законний представник неповнолітнього потерпілого не заперечила.

Захисник заперечив проти призначення справи до судового розгляду, заявив клопотання про повернення клопотання прокурору, посилаючись на недоліки його оформлення.

Неповнолітня особа, відносно якої внесено клопотання про застосування заходів виховного характеру та його законний представник підтримали думку і клопотання захисника.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування та інші додатки, суд приходить до наступного висновку.

Застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, які не досягли віку кримінальної відповідальності регламентовано статтями 498-501 КПК України.

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру повинно відповідати вимогам ст. 291 КПК України, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати відповідно до приписів ст. 292 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Проте, як вбачається з поданих суду матеріалів, при складанні клопотання слідчим не було дотримано зазначених вимог закону.

Так, клопотання складено не у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, оскільки у ньому не містяться дані про те, які саме дії вчинив неповнолітній, зокрема, фактично не викладено твердження щодо вчинення діяння із викладом детальних обставин інкримінованого діяння, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та права на захист.

Відсутність у клопотанні вказаних вище відомостей може призвести до порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. 21 КПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», які вже отримали правову оцінку у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року, «Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 року.

Поряд з тим, у клопотанні зазначено відомості про формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , хоч у межах цього кримінального провадження він не є обвинуваченим і не може бути в силу вимог чинного законодавства, оскільки не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Також слідчим у клопотанні викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, хоч клопотання стосується суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення.

Крім того, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення (а насправді діяння) слідчим не зазначено відомостей про обставини заподіяння матеріальної шкоди внаслідок вчинення ОСОБА_7 інкримінованого діяння, правова кваліфікація визначена таким чином, що діяння не включає в себе кваліфікуючі ознаки злочину проти власності або іншого злочину, пов`язаного із заподіянням матеріальної шкоди. Зазначення після цього у клопотанні відомості про заподіяну шкоду в частині її розміру суперечать вимогам цивільного позову та не узгоджуються із доданими до нього документами. За таких обставин, наведені у клопотанні відомості про вчинення діяння в аспекті заподіяння шкоди є протирічливими, неконкретизованими, що суттєво порушує право на захист.

Суд вважає, що при направленні до суду клопотання неналежно було дотримано приписи п.п.2,3 ч.4 ст.291 КПК України, оскільки до клопотання додано розписки про отримання копій обвинувального акту, однак у цій справі обвинувальний акт відсутній. При цьому розписки про отримання саме копій клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру суду не подавалось. Викладені у наявних розписках відомості є протирічливими.

Також слід звернути увагу на неконкретизованість вимог клопотання у резолютивній його частині відносно інформації про захід виховного характеру, який пропонується застосувати відповідно до приписів ст. 292 КПК України.

Зазначені вище встановлені в підготовчому судовому засіданні обставини вказують на наявність суттєвих порушень КПК України, які допущені прокурором на стадії направлення клопотання до суду, що унеможливлює належне проведення судового розгляду.

Згідно ч.1 ст.500 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника та представників служби у справах дітей і кримінальної міліції у справах дітей, якщо вони з`явилися або були викликані в судове засідання, згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Розділом IV чинного Кримінального процесуального кодексу України, передбачено, що підготовче судове засідання є відповідною стадією судового провадження.

Положення ч. 1 ст. 314 КПК України передбачають, що після отримання судом, в тому числі клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд не пізніше 5 днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Положеннями ч.2 ст.314 КПК України визначені судові рішення, які можливо прийняти за результатами проведення підготовчого судового засідання. При цьому п.3 та 5 ч.2 ст.314 КПК України передбачена можливість повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру або призначення судового розгляду на підставі такого клопотання.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання в судовому провадженні у суді першої інстанції є обов`язковою і самостійною стадією кримінального процесу, в якій суд визначає можливість на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Положення ч. 2 ст. 314 КПК України регламентують, що саме в підготовчому судовому засіданні, після виконання вимог ст.ст. 342-345 КПК України, судом з`ясовується думка учасників судового провадження щодо наявності чи відсутності перешкод для призначення судового розгляду, а за результатами обговорення цього питання суд приймає одне з передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність повернення клопотання прокурору для виконання вимог діючого кримінального процесуального законодавства.

Таким чином клопотання захисника слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 315, 384, 500 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника задовольнити.

Клопотання слідчого про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000333 від 05.03.2016 року відносно ОСОБА_7 щодо вчинення діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1