Справа №: 630/641/17 Провадження №1-кп/630/12/18
У Х В А Л А
20 лютого 2018 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю

прокурора ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3 ,

захисників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

законних представників ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин, Харківської області обвинувальний акт за кримінальним провадженням №0000687 відносно неповнолітніх ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 31 серпня 2017 року повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України.

Судове засідання призначено на 20 лютого 2018 року об 11 год.00 хв.

В судове засідання з`явилися прокурор, законні представники та захисники неповнолітніх обвинувачених, неповнолітні обвинувачені.

Відповідно до ухвали Люботинського міського суду Харківської області від 18 січня 2018 року відносно ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18 березня 2018 року.

Відносно неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту до 18 березня 2018 року згідно ухвали Люботинського міського суду Харківської області від 18 січня 2018 року.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про заміну запобіжного заходу неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_11 із цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою.

В обґрунтування заявлено клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_11 16 лютого 2018 року слідчим Холодногірського відділу поліції повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. Як вбачається із повідомлення про підозру, ОСОБА_11 15 лютого 2018 року о 03.00 год. ночі рухався по вул. Ярославській №9 в м. Харків, тобто порушив покладені на нього відповідного до ухвали суду обов`язки не залишати приміщення.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні визнав, що він достовірно знаючи про дію відносно нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, залишив о 02 голині ночі своє помешкання та знаходився на вулиці. Як пояснив неповнолітній ОСОБА_11 ,того дня його мати була на роботі в нічну зміну, він до того два дні не їв, йому було погано, він пішов до магазину. ОСОБА_13 шкодує за своєю поведінкою, зазначає, що більше не буде порушувати покладених на нього обов`язків.

Захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки в ухвалі суду про обрання відносно його підзахисного запобіжного заходу у виді домашнього арешту не вирішувалося питання про застосування електронних засобів контролю, які б дозволяли контролювати переміщення ОСОБА_11 .

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_11 ОСОБА_7 покладалися на розсуд суду при вирішенні клопотання.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 та його законний представник покладалися на розсуду суду при вирішенні клопотання. Захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти думки ОСОБА_4 щодо незастосування до ОСОБА_11 електронних засобів контролю, оскільки неповнолітнім обвинуваченим порушено саме обраний відносно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_12 та його законний представник не заперечували проти задоволення клопотання. Захисник ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_6 підтримав думку захисника ОСОБА_4 .

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ухвали Люботинського міського суду від 18 січня 2018 року відносно неповнолітнього обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 18 березня 2018 року.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_13 достовірно знав про покладені на нього обов`язки, ознайомлений з ухвалою суду. Як встановлено в судовому засіданні, що визнав сам ОСОБА_11 він дійсно допустив порушення встановленого цілодобового арешту та залишив місце мешкання о 02.00 годині ночі.

Тобто судом застосовувався більш м`який запобіжний захід, але він виявився недостатнім запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На даний час неповнолітньому ОСОБА_11 пред`явлено підозру в Холодногірському ВП ГУНП України в Харківській області у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні інших тяжких злочинів.

Конституційний Суд України також зазначив, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_11 тяжких злочинів, свідчать про підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість заявленого прокурором клопотання.

Судом розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.о обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів

Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, збільшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він обвинувачуються в скоєнні зокрема тяжкого кримінального правопорушення, відсутні належні гарантії та підтвердження соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики їх ухилення від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, тиску на потерпілого та свідків, які не були допитані судом, доцільно вирішувати питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченому, відповідності особи обвинуваченого та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду, а тому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, але неповнолітній обвинувачений самостійно залишив житло о 02.00 год. ночі, що свідчить про ставлення до виконання ухвали суду.

Поряд з тим, суд не може прийняти до уваги те, заперечення захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_4 щодо незастосування до обвинуваченого електронних засобів контролю, оскільки із застосуванням запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту в обов`язковому порядку не передбачено застосування електронних засобів контролю, до того ж від сторін таке клопотання не надходило.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 181, 194, 197 199 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про заміну запобіжного заходу відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді цілодобового домашнього арешту припинити.

Обрати міру запобіжного заходу відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 , 20 травня 2001 року у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань №27 Державної пенітенціарної служби України на 60 днів до 19 квітня 2018 року включно без внесення застави.

Строк тримання ОСОБА_11 . під вартою рахувати з 20 лютого 2018 р. з моменту взяття під варту.

Строк дії ухвали закінчується 19 квітня 2018 р.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя(підпис) ОСОБА_1