Справа № 592/2783/18
Провадження № 1-в/592/166/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
представника виправної колонії ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми подання начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№ 116)» про застосування заходу стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) до засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого, засудженого вироком Іванківського районного суду Київської області від 31.05.2005 р., зміненого ухвалою Верховного Суду України від 26.10.2006 р. за ст.ст. 289 ч. 2 (у редакції Закону України від 22.09.2005 р.), 187 ч. 4, 121 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього майна,

в с т а н о в и в :
Подання мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_4 вчинив правопорушення, яке полягає в наступному. 13.03.2018 р. близько о 14 год. 20 хв. засудженому відділення СПС № 4, який утримується в ДІЗО установи за порушення вимог режиму тримання ОСОБА_4 запропоновано згідно графіку 2 годинного відпрацювання, затвердженого начальником установи прибрати сніг біля приміщення ДІЗО установи. Засуджений був забезпечений інвентарем та одягом, двічі роз`яснено вимоги ч. 5 ст. 118 КВК України, однак не відреагував, на пропозицію надати письмове пояснення з приводу відмови від прибирання снігу не відреагував. Таким чином засуджений своїми діями грубо порушив ч. 5 ст. 118 КВК України. Засуджений не вперше порушує вимоги режиму тримання засуджених та своєю поведінкою подає негативний приклад іншим засудженим, не бажає робити для себе позитивних висновків з метою свого виправлення та повернення до суспільства після звільнення повноправним його членом. За період відбування покарання ОСОБА_4 характеризується негативно, систематично допускає порушення вимог режиму відбування покарання, за що має 96 стягнень, 80 з яких погашено. У відношенні представників адміністрації не ввічливий, вперто не бажає виконувати їх вимоги, потребує постійного посиленого контролю за їх виконанням; на виробництві не працевлаштований у зв`язку з відсутністю бажання працювати; перебуває на профілактичному обліку як злісний порушник вимог режиму відбування покарання та схильний до різного виду правопорушень та організатор азартних ігор під матеріальну зацікавленість. В особистості засудженого залишається високий рівень суспільної небезпеки, він вперто не бажає ставати на шлях виправлення. Просять застосувати стягнення у виді поміщення засудженого строком на 3 місяці до приміщення камерного типу як такого, що під час відбування покарання виявляє високій ступінь соціально-педагогічної занедбаності, потяг до продовження протиправної поведінки, не проявив готовності до самокерованої соціально-правомірної поведінки, може негативно впливати на процес виправлення інших засуджених.

У судовому засіданні представник виправної колонії подання з наведених у ньому підстав підтримав.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти задоволення подання категорично заперечували.

Засуджений вказував на упереджене ставлення до нього з боку адміністрації установи, оскільки до 2 годинного відпрацювання у ДІЗО залучали тільки його, інших вказаних у графіку до відповідальності не притягують. Відчинили двері кімнати, на стільці лежав інвентар він не виходив з кімнати та не висловлювався, оскільки його знімали на відео, чим порушували гідність. На стан здоров`я не скаржився.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 вказував, що ОСОБА_4 запропонували прибирати сніг там, де він був відсутній, раніше накладені стягнення застосовані незаконно у зв`язку з чим подана скарга до прокуратури та вищестоячому керівництву. Вказував на упереджене ставлення до засудженого, оскільки до засідання комісії вже було готове подання до суду. Протокол засідання дисциплінарної комісії не відповідає дійсності, оскільки виступів на комісії не було, що свідчить про грубе порушення процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності. Територія ДІЗО не є житловою зоною чи виробничою зоною, а тому засуджені не підлягають до залучення суспільно корисних робіт сам на цій ділянці.

Заслухавши осіб, які беруть участь у судовому розгляді, думку прокурора, який подання підтримав, дослідивши матеріали особової справи засудженого, надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
За вимогами ч. 5 ст. 118 Кримінально - виконавчого кодексу України (далі - КВК України) засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.
За невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців (ч. 1 ст. 132 КВК України).
Згідно ч. 6 ст. 135 КВК України поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за рішенням суду. У разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом із рішенням комісії.
Пунктом 13 - 2 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 31.05.2005 р. вироком Іванківського районного суду Київської області, який було змінено ухвалою Верховного Суду України від 26.10.2006 р. за ст.ст. 289 ч. 2 (у редакції Закону України від 22.09.2005 р.), 187 ч. 4, 121 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього майна. Початок строку відбування покарання 09.02.2005 р., кінець строку 22.08.2018 р.

З 07.02.2005 р. ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі «Сумська виправна колонія (№116)», за час відбування характеризується негативно, вимоги режиму тримання та розкладу денного порушує, за що має 96 стягнень, з яких 80 погашено у встановленому законом порядку. За характером конфліктний, схильний до провокаційних дій, збудливий, неврівноважений. На заходи виховного впливу реагує не завжди вірно, до заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим норма і вимогам суспільно-корисної діяльності ставиться негативно. Не працевлаштований у зв`язку з власним не бажанням працювати.

13.03.2018 р. близько о 14 год. 20 хв. засудженому ОСОБА_4 , який утримується в ДІЗО установи за порушення вимог режиму тримання, запропоновано згідно графіку 2 годинного відпрацювання, затвердженого начальником установи прибрати сніг біля приміщення ДІЗО установи. Засуджений був забезпечений інвентарем та одягом. Засудженому роз`яснено вимоги ч. 5 ст. 118 КВК України, однак він не відреагував, стояв мовчки. Скарг на стан здоров`я не висловлював.

Засудженому ОСОБА_4 повторно роз`яснено вимоги ч. 5 ст. 118 КВК України, на що він знову не відреагував, на пропозицію надати письмове пояснення з приводу відмови від прибирання снігу пояснень не надав.

Таким чином ОСОБА_4 , будучи залученим до виконання робіт з благоустрою колонії у порядку черговості, відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України виконувати їх відмовився, при цьому жодним чином не мотивувавши свою відмову.
Зазначені обставини підтверджуються Актами про відмову надати письмове пояснення від 13.03.2018 р., Графіком 2-х годинного відпрацювання засуджених відділення СПС № 4 на березень 2018 року, рапортами співробітників колонії.

З Протоколу № 18 від 19.03.2018 р. засідання дисциплінарної комісії Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» з розгляду матеріалів про правопорушення у відношенні засудженого ОСОБА_4 вбачається, що дисциплінарна комісія прийняла рішення помістити засудженого до приміщення камерного типу строком на 3 місяці.

Доводи захисника, що даний протокол не відповідає дійсності та знятому ним протоколу, на увагу не заслуговують, оскільки захисник зняв витяг з протоколу, а не повний протокол засідання дисциплінарної комісії.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що у 2018 році до ОСОБА_7 застосовувалися три стягнення: 07.02.2018 р. ДІЗО 14 діб за відмову від 2-х годинного відпрацювання, 02.03.2018 р. ДІЗО 14 діб за невиконання законних вимог адміністрації установи та 02.03.2018 р. догана за порушення локалізації, що свідчить про безуспішність застосування до засудженого інших заходів впливу. За час відбування покарання до засудженого застосовано 90 стягнень.

Згідно з ч. 9 ст.134 КВК України стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Встановлені судом факти свідчать, що засуджений ОСОБА_4 своїми діями порушив вимоги режиму відбування покарання, своєю поведінкою подає негативний приклад іншим засудженим, не бажає робити для себе позитивних висновків з метою свого виправлення та повернення до суспільства після звільнення.

Ураховуючи обставини і мотиви вчинення порушення, поведінку засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, беручи до уваги, що інші заходи стягнення, які застосовувалися до засудженого під час відбування покарання, зокрема у 2018 році не мали виховного впливу, суд дійшов висновку про обґрунтованість подання про застосування заходу стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Щодо доводів сторони захисту на упереджене ставлення адміністрацією виправної колонії до засудженого суд зазначає, що згідно поданої останнім заяви з 06.02.2018 р. ОСОБА_4 надається правова допомога захисником ОСОБА_5 (Т. 4 особової справи а.с. 95, 118 - 121), проте доказів оскарження дій чи бездіяльності адміністрації виконання покарань у судовому порядку, зокрема у порядку адміністративного судочинства, як передбачено п. 13-1 ч. 1 ст. 537 та ч. 9 ст. 539 КПК України суду не надано.

Раніше застосовані до ОСОБА_4 дисциплінарні стягнення у лютому та 02.03.2018 р. оскаржені до прокуратури Сумської області та Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції 21.03.2018 р., тобто вже після надходження на розгляд суду подання, що є предметом даного судового розгляду.

Доводи сторони захисту про відсутність снігу на території, яку запропонували прибрати та плюсову температуру 13.03.2018 р. на увагу не заслуговують, оскільки на ці обставини ОСОБА_4 не посилався 13.03.2018 р., як на підставу відмови у відпрацюванні, так і на засіданні дисциплінарної комісії, безпосередньо суду підтвердив, що весь час мовчав і не підписував папери.

Крім того суд зазначає, що процедура засідання дисциплінарної комісії не є самостійним предметом оцінки судом відповідно до вимог ст. 537 КПК України.
З огляду на викладене, враховуючи тяжкість і характер конкретного проступку засудженого, ураховуючи що він не віднесений до злісного порушення установленого порядку відбування покарання (ст. 133 КВК України) суд вважає відсутні підстави для переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) у максимально визначений ч. 1 ст. 132 КВК України строк.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Подання начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№ 116)» - задовольнити частково.

Застосувати до засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Іванківського районного суду Київської області від 31.05.2005 р. за ст.ст. 289 ч. 2 (у редакції Закону України від 22.09.2005 р.), 187 ч. 4, 121 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього майна захід стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) строком один місяць п`ятнадцять днів.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1