Справа № 308/8970/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.10.2017 м. Ужгород Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої)
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області молодшого радника юстиції ОСОБА_8 , погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого начальником юридичного відділу Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України,
та застосовано йому запобіжний захід у виді домашнього арешту, з забороною залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , у час доби з 22 год.00 хв. по 07 год. 00 хв. строком до 11 листопада 2017 року включно, з покладенням наступних обов`язків:
прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першим викликом;
не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
з метою уникнення будь-якого тиску на свідка ОСОБА_9 спілкуватися з останнім лише з дозволу слідчого, прокурора та суду;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Органом досудового розслідування, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він в період часу з червня місяця 2017 року по 11 вересня 2017 року вчинив пособництво в одержанні суддею Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_10 , який займає відповідальне становище, неправомірної вигоди в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень для себе за прийняття позитивного рішення на користь ОСОБА_9 за позовною заявою останнього до Управління соціального захисту населення Мукачівської РДА про визнання дій останніх неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок щорічної разової допомоги, чим вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 27 , ч. 3 ст. 368 КК України (із змінами внесеними згідно із Законами № 1698-VIІ від 14.10.2014, № 770-VIII від 10.11.2015, № 889-VIII від 10.12.2015).
11.09.2017 року о 15.00 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, одразу після вчинення злочину.
12.09.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що стороною обвинувачення не було доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні та дійшов висновку, що відповідним і достатнім у кримінальному провадженні є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В свою чергу, слідчим суддею були враховані дані про особу підозрюваного, те що останній раніше не судимий, його вік та стан здоров`я, наявність у нього постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, одружений, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 з сім`єю, яка складається з дев`яти осіб, його дружина ОСОБА_11 є інвалідом ІІ групи з 2009 року та непрацездатною, за місцем роботи підозрюваний характеризується виключно з позитивної сторони, а також його роль у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу в розмірі 60 розмірів мінімальної заробітної плати та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за який йому загрожує покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, і тому лише в межах ізоляції від суспільства можливо запобігти існуючим ризикам, передбаченими п.п. 1, 2, 3 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Просить врахувати, що частина свідків у кримінальному провадженні, працівників Мукачівського міськрайонного суду та Мукачівського об`єднаного управління ПФ України, які є знайомими підозрюваного, ще не допитана та призначено ряд важливих експертиз, на хід проведення яких може впливати підозрюваний, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Додає, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_6 несе загрозу національним інтересам держави, а отже обраний у даному кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відповідно до ст. 177 КПК України не досягне своєї мети по забезпеченню належної процесуальної поведінки підозрюваного. З цього приводу просить врахувати практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справі «Амбрушевич проти Польщі», де наголошено, що у особливих випадках позбавлення волі може бути єдиним способом забезпечення кримінального провадження з урахуванням тяжкості злочину та покарання, що загрожує підозрюваному.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, захисника і підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити рішення слідчого судді без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
Cлідчим суддею було належним чином досліджено матеріали судового провадження та не встановлено виключних обставин для тримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину, як зазначив слідчий суддя, не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.
Апеляційний суд погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що слідчий та прокурор не змогли довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Не зміг довести обставин необхідності тримання ОСОБА_6 під вартою під час апеляційного розгляду і прокурор.
Слід зазначити, що під час апеляційного розгляду прокурор лише частково підтримав актуальність доводів своєї апеляційної скарги. Повідомив, що наразі свідки у кримінальному провадженні допитані, а отже ризик можливого незаконного впливу на них з боку підозрюваного відпав, втім, просив врахувати, що з урахування тяжкості кримінального правопорушення існує дуже висока ймовірність переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Будь-яких даних про порушення підозрюваним процесуальної поведінки та умов обраного щодо нього запобіжного заходу прокурорм наведено не було.
На переконання апеляційного суду, вищевказані доводи прокурора, а саме тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та міра покарання, яка йому загрожує у разі визнання винуватим, були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано наступний за суворістю запобіжний захід, який співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого злочину та його наслідками, і підстав вважати його занадто м`яким не має.
Так, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Також апеляційний суд вважає недоречним посилання прокурора на рішення ЄСПЛ " Амбрушевич проти Польщі", оскільки власне цим рішенням було констатовано порушення п.1 ст. 5 Конвенції (Європейської Конвенції по захисту прав та основоположних свобод), тобто незаконне взяття особи під варту.
Посилаючись на те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурор не навів міркувань, які саме докази чи обставини можуть про це свідчити.
Таким чином, відповідно до вищенаведеного, апеляційний суд враховує в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється, очікуване покарання в разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, відсутність відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування і суду, сімейні обставини підозрюваного, пов`язані із його хворобами та його дружини - інваліда , та вважає, що такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт, в змозі запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, як це визначив суд першої інстанції.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404,405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд , -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора відділу організації діяльності у сфері забезпечення та протидії корупції прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2017 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_6 підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України залишити без зміни.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: