Справа № 702/925/17
Провадження № 1-кп/693/88/17
В И Р О К
Іменем України

22.12.2017 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження, а саме:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Жашків кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000251 від 06.08.2017 року, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Коритня Монастирищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України; суд

встановив:
ОСОБА_6 , 6 серпня 2017 року, близько 20 год. 00 хв., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в домоволодінні по АДРЕСА_2 , у ході раптово виниклої сварки, під час обопільної бійки, намагаючись відштовхнути ОСОБА_8 , не маючи наміру на заподіяння смерті, необережно наніс один удар кулаком правої руки в область голови останнього, спричинивши ОСОБА_8 тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події.

Згідно п.1, п.2 підсумків Висновку експерта Уманського МРВ КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №319 від 18.09.2017 року закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_8 утворилась від травматичної (-их) дії (-й) тупого твердого предмету (-ів), має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, яке небезпечне для життя (згідно п.2.1.1.а. «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Синці грудної клітки, синці правого плеча та кисті, синці лівого передпліччя та кисті, садна правої гомілки утворилися від дії тупого твердого предмету (-ів), мають ознаки легких тілесних ушкоджень, та не стоять в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_8 . Смерть ОСОБА_8 настала від закритої черепно-мозкової травми, що ускладнилась набряком, набуханням та дислокацією головного мозку. Між закритою черепно-мозковою травмою, що ускладнилась набряком, набуханням та дислокацією головного мозку і смертю ОСОБА_8 існує причинний зв`язок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним в тому, що необережно вдарив брата, від чого той помер. Обвинувачений пояснив, що 06.08.2017 року, біля 20 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в АДРЕСА_2 , у нього виник спір з братом - ОСОБА_8 , щодо отримання орендної плати за земельний пай. ОСОБА_9 його ударив в обличчя, розсік брову, почала йти кров. Коли ОСОБА_6 вийшов на двір та хотів вмитися - ОСОБА_9 його ще раз ударив, ОСОБА_10 намагався відштовхнути брата та вдарив його рукою по голові, після чого брат упав на бетонну поверхню двору, ОСОБА_10 злякався, намагався його підняти, робив штучне дихання. Але брат не підводився та не ворушився. ОСОБА_6 викликав швидку медичну допомогу, лікар якої сказав, що брат помер.

Аналогічні покази дав допитаний в судовому засіданні свідок - ОСОБА_11 , який пояснив суду, що є сусідом з ОСОБА_12 , та знайомий з ними з дитинства. 6 серпня 2017 року в кінці дня він зустрівся з ОСОБА_6 з яким вирішили пом`янути померлого товариша. Разом вони зайшли до батьків обвинуваченого, що живуть за адресою: АДРЕСА_2 , мати ОСОБА_6 накрила на стіл та вийшла разом з батьком, і до них підійшов ОСОБА_9 . Брати почали сваритись, через те, що ОСОБА_10 отримав гроші за пай, а ОСОБА_9 вважав, що потрібно було брати зерно. ОСОБА_9 перший вдарив ОСОБА_10 кулаком в обличчя і розсік йому брову. Потім вони вийшли на двір і продовжили сваритись. ОСОБА_13 нагнувся над відром з водою і ОСОБА_14 знову його вдарив, ОСОБА_10 розмахнувся та відштовхнув ОСОБА_15 , сварка продовжилась. Свідок намагався зупинити бійку, але ОСОБА_10 наніс удар кулаком ОСОБА_15 десь у голову і той упав на спину в подвір`ї, ОСОБА_10 намагався його підняти. ОСОБА_11 подумав, що ОСОБА_9 притворився, полив його водою, але ознак життя не було. Збіглися люди і свідок пішов додому.

На запитання прокурора свідок зазначив, що ця подія сталася 6 серпня 2017 року в кінці дня. Ініціатором конфлікту став ОСОБА_9 і першим він почав бійку. Свідок стверджував, що брати мали добрі стосунки як між собою так і з батьками, він впевнений, що ОСОБА_6 не мав наміру вбити брата.

Допитана в судовому засідання свідок - ОСОБА_16 , пояснила, що 06.08.2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 знаходились в будинку по АДРЕСА_2 та говорили за землю, вона вийшла на двір. Згодом вибіг ОСОБА_10 з кров`ю на обличчі, потім вийшов ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , сказали, що ОСОБА_9 ударив ОСОБА_10 . Вона бачила, як ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_10 , який намагався його відштовхнути, після чого ОСОБА_9 впав та більше не підводився. Свідок стверджувала, що проміж братів завжди були гарні стосунки, тому все, що сталося було для неї несподіванкою.

В судовому засіданні досліджено висновок експерта Уманського МРВ КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №319 від 18.09.2017 року, ОСОБА_8 завдані тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми (секційно: садно лоба, садна волосистої частини голови, синці обличчя, синець правої лобно-тім`яно-скроневої ділянки голови, розрив стінки базилярної артерії, базальний субарахноідальний крововилив з проривом в систему шлуночків мозку та поширенням на конвекситальні поверхні обох півкуль мозку; гістологічно: крововиливи в м`які мозкові оболонки №1 фрагменту правої тім`яної долі з передньої третини з ділянки міжпівкульової щілини, №2 фрагменту лівої тім`яної долі з передньої третини з ділянки міжпівкульової щілини, №3 фрагменту правої скроневої долі по конвекситальній поверхні, №4 фрагменту лівої скроневої долі по конвекситальній поверхні, №5 фрагменту моста та довгастого мозку, без клітинної реакції; синців грудної клітки, синців правого плеча та кисті, саден правої гомілки.

Закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_8 утворилась від травматичної(-их) дії (-й) тупого твердого предмету (-ів), має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечна для життя (згідно п.2.1.1.а. «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Синці грудної клітки, синці правого плеча та кисті, синці лівого передпліччя та кисті, садна правої гомілки утворилися від дії тупого твердого предмету (-ів), мають ознаки легких тілесних ушкоджень, та не стоять в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_8 . Смерть ОСОБА_8 настала від закритої черепно-мозкової травми, що ускладнилась набряком, набуханням та дислокацією головного мозку. Між закритою черепно-мозковою травмою, що ускладнилась набряком, набуханням та дислокацією головного мозку і смертю ОСОБА_8 існує причинний зв`язок.

Відповідно до п.1, п.3 підсумків Висновку експерта Уманського МРВ КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №21 від 09.10.2017 року за додатковою судово-медичною експертизою, виявлена у ОСОБА_8 черепно-мозкова травма могла виникнути мінімум від 1-кратної травматичної дії тупого твердого предмету (-ів). Враховуючи наявні судово-медичні дані виникнення виявленої у ОСОБА_8 черепно-мозкової травми внаслідок падіння з висоти положення стоячи на площину неможливе. Можливий проміжок часу між отриманням тілесних ушкоджень та смертю ОСОБА_8 міг складати від 5-15 хв.

Після допиту свідків, дослідження матеріалів судово-медичної експертизи, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, кваліфіковано не вірно, тому що така кваліфікація не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Так, нанесення удару кулаком, під час обопільної сварки, ще не свідчить про наявність умислу на вбивство, а органом досудового розслідування пояснення обвинуваченого, який заперечував наявність умислу на вбивство, нічим не спростовані.

Відповідно до ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від вбивства через необережність. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі вчинення вбивства через необережність, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема необхідно врахувати, спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст.119 чи ст. 128 КК.

Не можна, зокрема, розглядати як умисне вбивство випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Такі дії, залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується показами свідків, дії ОСОБА_6 не були умисними та цілеспрямованими, він не мав наміру на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому. В свою чергу суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу (прямого або непрямого). Мотив і мета злочину підлягають з`ясуванню, оскільки у ряді випадків вони є кваліфікуючими ознаками цього злочину. Як встановлено судом, в ході досудового слідства не встановлено ані мотиву, ані мети вбивства ОСОБА_6 свого брата.

В свою чергу, злочин, передбачений ст. 119 КК, вчиняється тільки з необережності.

Таким чином, оцінюючи в сукупності, всі докази зібрані по справі, в результаті їх повного, усестороннього та об`єктивного дослідження, суд приходить до висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 необережної вини щодо злочинного наслідку смерті іншої людини та про доведеність його вини, у вчиненні ним вбивства через необережність.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України вбивство через необережність.
При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме, те що обвинувачений повністю визнає свою вину у наслідках, які сталися через його необережність, вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України, у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов по матеріалах провадження не заявлявся.
Речові докази диски з відеозаписами слідчих експериментів за участю свідків та підозрюваного залишити на зберіганні при матеріалах судової справи, відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст. ст. 337, 342351, 363-368, 370, 374, 376 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу, домашній арешт, засудженому ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Речові докази диски з відеозаписами слідчих експериментів за участю свідків та підозрюваного залишити на зберіганні при матеріалах судової справи.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області через Жашківський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій. У разі подачі апеляцій, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду. Копія вироку суду негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3