В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2018 року Справа № 608/154/18
Номер провадження1-кп/608/92/2018
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с.Молодилів, Коломийського району, Івано-Франківської області,українця, громадянина України, освіта середня, військовозобов`язаного,одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, жителя АДРЕСА_1 , працівника ФОП « ОСОБА_4 »,не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
08.07.2017 о 18 годині 07 хвилини водій ОСОБА_3 , керував автобусом марки «SЕТRА 215HD» р.н. НОМЕР_1 з технічними невідповідностями вимогам п.31.4.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), оскільки на праве внутрішнє колесо задньої вісі автобуса встановлена шина з надмірним зносом малюнка протектора бігової доріжки.
Вказаним автобусом ОСОБА_3 , рухався з п`ятдесят чотирма пасажирами, автодорогою М-19 «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече», що по вул. Шевченка с. Нагірянка Чортківського району Тернопільської області з боку м. Чернівці у бік м. Тернопіль. Проїжджаючи відрізок 412 км + 500 м вказаної автодороги, ОСОБА_3 на заокругленні дороги праворуч ігноруючи попереджувальні дорожні знаки 1.1 «Небезпечний поворот», 1.4.1 «Напрямок повороту», 1.7 «Крутий спуск» вів керований транспортний засіб із швидкістю не менш як 72 км/год., перевищивши тим самим, як допустиму за умов заносу так і максимально дозволену в населеному пункті швидкість, чим порушив вимоги п.п. 12.1. та 12.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими під час вибору в установлених межах безпечної швидкості водій повинен в населеному пункті вести транспортний засіб із швидкістю, яка б не перевищувала 60 км/год., враховуючи при цьому дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Внаслідок допущених порушень водій автобуса «SЕТRА 215HD» ОСОБА_3 , втратив контроль над керованістю транспортного засобу і останній в стані заносу виїхав спочатку на зустрічну смугу та зустрічне узбіччя, а потім поза їх межі, де у кюветі, вході перекидання зіткнувся із стовбуром дерева.
Під час перекидання автобуса «SЕТRА 215HD» та його зіткнення із стовбуром дерева пасажири: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала в АДРЕСА_2 , через вікно випала із салону, де в подальшому була здавлена кузовом вказаного транспортного засобу до ґрунтового покриття кювету. Внаслідок такого здавлення грудей та живота потерпілої, настала механічна асфіксія від якої ОСОБА_8 , загинула на місці події; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 житель АДРЕСА_2 отримав тілесні ушкодження, а саме травму правого колінного суглобу у вигляді часткового пошкодження медіального(внутрішнього) меніска, травму зв`язкового апарату колінного суглобу (неповний розрив внутрішньої бічної зв`язки) та синовіїту (запальні зміни оболонки що вистеляє порожнину суглобу), які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 12.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілій ОСОБА_9 а також заподіянням потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та погодився зі встановленими в ході досудового розслідування обставинами вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також його кваліфікацією. Суду показав, що працює водієм в ФОП " ОСОБА_4 " і 08.07.2017 року виконував роботу по перевезенню пасажирів з м.Коломия Івано-Франківської області до м.Чорноморськ Одеської області.Пройшовши техогляд транспортного засобу в ході якого було встановлено, що автобус справний, виїхав о16 годині 08.07.2017 року з м.Івано-Франківська до м.Коломиї. Пасажирів було 54 чоловіка.Крім нього був ще один запасний водій, направились на Одесу. Погодні умови були небезпечні падав сильний дощ, по дорозі текла вода. Проїзджаючи в с.Нагірянка Чортківського району зі швидкістю 50-60 км/год побачивши знак поворот ліворуч почав гальмування мотором. Але швидкість не зменшувалась, автобус не тормозив, тоді він включив гальмівну систему, але і це нічого не дало. Він тоді хотів вивернути руль і відбулося перекидання автобуса та зіткнення з деревом в кюветі. В результаті чого загинула одна пасажирка, а один був потерпілий травмований. До того він два роки працював водієм. Водійське посвідчення в нього з 2009 року. Щиро розкаюється у скоєному, просить його суворо не каракти та звільнити від призначеного покарання згідно Закону України про амністію в 2016 році так як на утриманні в нього малолітня дитина. Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 суду пояснив, що по рекомендації гр. ОСОБА_10 була зібрана група людей для поїздки на відпочинок до м.Чорноморська Одеської області і вона запевняла, що група застрахована. Він був одним із пасажирів автобуса, який мав їх перевезти на море. Виїхали 08.07.2017 року з м.Коломия. Перевізник був з Івано-Франківська.Погода була погана, мокро, падав дощ. Керував автобусом обвинувачений. Рухались десь зі швидкістю 60-65 км/год. В селі Нагірянка був крутий спуск і автобус перекинувся, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження, а одна пасажирка загинула. Просить обвинуваченого суворо не карати так як він молодого віку і на утриманні має маленьку дитину. Визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_6 , змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України доведеною. Вислухавши обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 , суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_11 , а також заподіяло потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 ( ст. 67 КК України) не встановлено. До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 ( ст. 66 КК України) слід віднести щире каяття, та добровільне відшкодування завданого збитку. Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України, суд відповідно до загальних положень цього Кодексу, враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, вчинений ОСОБА_3 відноситься до категорії тяжких. По місцю проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності. на утриманні має малолітню дитину. При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наслідки , які настали, вважає що слід призначити покарання згідно санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі. Однак, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який вперше притягається до кримінальної відповідальності,у вчиненому розкаюється,вину визнав, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має малолітню дитину, працює, його молодий вік, думку потерпілих, які просять його суворо не карати, суд вважає можливим застосувати положення ст.ст.75,76 КК України зі звільненням ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо протягом встановленого судом іспитового строку він не вчинить нових злочинів та виконає покладені на нього обов`язки. З цих же підстав, суд вважає можливим не призначати ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення спеціального права. Крім цього, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про застосування до нього акту амністії, про що подав відповідну заяву. Пунктом "в" статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу Україниосіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами. Як видно з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_3 має неповнолітнього сина ОСОБА_12 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перебуває на його утриманні і відносно якого він не позбавлений батьківських прав на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році». Відповідно до п. «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб, яких засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, вчинене особою у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України у відсутності будь-яких обтяжуючих обставини, тобто на момент вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, він не перебував. З постанови №14 Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.) вбачається, що відповідальність за статтею 286 КК України настає лише за умови, що винна особа внаслідок порушення певних правил спричинила з необережності потерпілому середньої тяжкості чи тяжке тілесне ушкодження або його смерть. Отже, злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, є тяжким злочином, вчиненим з необережності, і підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році». Крім цього, з матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_3 , раніше не судимий , акт амністії до нього раніше не застосовувався. Згідно ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом. Отже, з наведеного видно, що ОСОБА_3 вчинив злочин 08 липня 2017 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році". При цьому, ОСОБА_3 підпадає під критерії, визначені п. "в" ст. 1 цього Закону і обмежень щодо застосування відносно нього атку амністії не існує. А тому, суд приходить до висновку, що останній підлягає звільненню від відбування призначеного йому покарання в силу п. "в" ст.1 Закону України № 1810-VIII від 22.12.2016 року. . Судові витрати, пов`язані із залученням експертів, становлять 4082 гривні 10 копійок, які згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Речові докази вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373,374 КПК України, п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році",-
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред"явленому обвинуваченні передбаченому ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 /два/ роки.
Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі пункту «в» ст. 1, ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року ОСОБА_3 від відбування призначеногопокарання звільнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати, пов"язані із проведенням судових експертиз в сумі 4 082 /чотири тисячі вісімдесять дві / гривні 10 коп..
Речові докази: автобус марки «SЕТRА 215HD» р.н. НОМЕР_1 , переданий на зберігання власникові ОСОБА_13 -залишити в його користуванні.
Вирок може бути оскаржений до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Тернопільської області через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1