Справа № 308/9271/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ромської національності, уродженця та мешканця. АДРЕСА_1 , освіта початкова середня, тимчасово не працюючого, не одруженого, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
05.03.2015 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_4 матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи на території ст. Ужгород-3 ВП «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця», за допомогою пилки для різки металу, викрали частину алюмінієвого проводу марки А-185, який після викрадення відвезли до громадянки ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 де і залишили в якості металобрухту.
Крім того, 07.03.2015 року ОСОБА_4 матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії , діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань та з метою заволодіння чужим майном, повернулись на територію ст. Ужгород-3 ВП «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця», де за допомогою пилки для різки металу, викрали решту наявного алюмінієвого проводу марки А-185, загальною довжиною 1000 метрів, вагою 536 кг., який відвезли до громадянки ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_2 де залишили його в якості металобрухту, чим завдали потерпілому ВП «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» матеріальну шкоду на суму 10 720,00 грн.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що за спливом часу точної дати не пам`ятає , він разом з ОСОБА_7 пішли збирати залізо, перебуваючи на території ст. Ужгород-3 помітили дріт, який був обірваний та звисав, за допомогою наявної пилки для різки по металу відрізали алюмінієвий провід, скрутили його і відвезли в с. Холмок де здали на металобрухт. Через декілька днів разом з ОСОБА_7 знову пішли на територію ст. Ужгород-3 звідки викрали решту алюмінієвого проводу, який також відвезли в с. Холмок де здали на металобрухт, однак не встигли отримати кошти, оскільки були затримані працівниками поліції, а дріт був вилучений.
Відповідно до експертного висновку Закарпатської торгово промислової палати про вартість № О 53 від 20.03.2015р. , вартість проводу алюмінієвого неізольованого ( кабелю) марки А-185, вагою 536,00 кг. що перебував в експуатації, з врахуванням зносу , станом на 05.03.2015 року складає 10 720,00 грн. Зокрема, відповідно до даного висновку , вартість 1 кг. нового проводу становить 40,00 грн.
В судові засідання представник потерпілого ПАТ « Українська залізниця» не з`являвся, надіслав на адресу суду заяву в якій просив розглянути кримінальне провадження у його відсутності, у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання. Враховуючи, що потерпілим є юридична особа , представники якої не були свідком вказаних подій, суд, керуючись ст.325 КПК України, ухвалив рішення про проведення судового розгляду за його відсутності.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінальногоправопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого увчиненні криміналь-ного правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбаченихстаттею 91 цього Кодексу покладається наслідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений, захисник, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, захисник, прокурор правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням експертного висновку про вартість № О-53 від 20.03.2015р. , калькуляції вартості нанесених збитків ДТГО «Львівська залізниця» від 11.03.2015р., даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши експертний висновок про вартість № О-53 від 20.03.2015р. , матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який не судимий, за місцем проживання характеризується негативно та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання обвинуваченим своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання, судом згідно статті 67 КК України не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 всі пом`якшуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 вчинив злочин 05.03.2015 року , тобто до ухвалення вироку Ужгородським міськрайонним судом від 05 січня 2017 року, яким він засуджений за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч. 3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.277 КК України із застосуванням ст.70, ч.4 ст. 70 КК України.

Відповідно до розяснень п.25 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.
За таких обставин ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України призначивши покарання за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком, та за злочини, передбачені за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч. 3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.277 КК України, за які його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 05 січня 2017 року, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання, більш суворим та вбачає можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Що стосується заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову ДТГО «Львівська залізниця» про стягнення в солідарному порядку з обвинувачених заподіяної шкоди в розмірі 115 367,97 грн., суд вважає за необхідне зазначити, що вказаний цивільний позов вирішений при ухваленні вироку відносно ОСОБА_7 у справі № 308/4997/15к.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішено при ухваленні вироку відносно ОСОБА_7 у справі № 308/4997/15к.
Судові витрати - відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком та за злочини, передбачені за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч. 3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.277 КК України, за які його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 05 січня 2017 року, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, ОСОБА_4 у остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням на засудженого ОСОБА_4 обов`язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1