Дата документу 12.01.2018
Справа № 501/2948/17
В И Р О К
МЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорноморська Одеської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не працюючого, одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
02 вересня 2017 року,приблизно о 22.00 годині ОСОБА_6 , знаходячись біля лави крайнього під`їзду будинку АДРЕСА_2 , побачив сплячого на лавці ОСОБА_4 , знаючи і розуміючи, що його дії будуть непомічені, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, маючи умисел на викрадання чужого майна, шляхом вільного доступу, діючи умисно, викрав майно ОСОБА_4 , а саме: сумку вартістю 100,00 грн, мобільний телефон, вартістю 1500 грн з сім-карткою мобільних операторів «лайфселл» та «Київстар», вартістю 25,00 грн кожна, на рахунку яких грошових коштів не було, банківська картка КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та грошові кошти у сумі 100,00 грн, а всього ОСОБА_6 викрав майно ОСОБА_4 на загальну суму 1750,00 грн, після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння майном потерпілого, 03 вересня 2017 року, о 06.06 годині, ОСОБА_7 , використовуючи платіжну картку КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , шляхом здійснення транзакції на зняття готівки через банкомат, який вмонтований у будівлю КБ «ПриватБанку», розташованого за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Спортивна, 8, умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно викрав грошові кошти у розмірі 200,00 грн, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_4 завдано матеріальних збитків на загальну суму 1950,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми навмисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
29 грудня 2017 року між сторонами кримінального провадження, обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, відповідно до умов якої ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені зазначеного злочину, сторонами погоджено покарання ОСОБА_6 у вигляді громадських робіт на строк 160 годин.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні вказаної угоди. Його позиція підтримана захисником ОСОБА_5 .
Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив, що не має претензій матеріального характеру, підтримує угоду, яку укладено з обвинуваченим, просить її затвердити.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти затвердження вказаної угоди.
Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, думку прокурора, захисника та приходить до наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між обвинуваченим та потерпілим. Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена між потерпілим та обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.
Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченого змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд приходить до висновку, що угода про примирення, укладена між потерпілим ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_6 відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.
Суд врахував наступні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 беззастережне визнання вини, щире каяття.
Обставини, що обтяжують його покарання, відсутні.
За таких обставин суд вважає можливим затвердити укладену між сторонами угоду про примирення та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 узгоджену сторонами міру покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин.
Керуючись ст.ст. 12,186 КК України, ст. ст. 370, 374, 394, 469, 473, 474, 475, 476 КПК України,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 29 грудня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 .
Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 160 годин.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між обвинуваченим та потерпілою про примирення може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана, через суд який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та засудженому. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Суддя