Справа № 297/236/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.02.2018 м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості від 31.01.2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 11.01.2018 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, громадянина України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:
01 лютого 2018 року з Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшов для розгляду обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 31.01.2018 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 11.01.2018 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою судді Берегівського районного суду від 05.02.2018 року призначено підготовче судове засідання.

Прокурор ОСОБА_3 під час підготовчого судового засідання просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та підозрюваним ОСОБА_5 , оскільки під час вирішення слідчим суддею про обрання запобіжного заходу підозрюваний визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Крім того, пояснив, що датою затвердження обвинувального акту слід вважати дату його складення, а тому окремо така зазначена не має бути.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором, оскільки укладення угоди було добровільним, свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав. Пояснив, що йому відомо тільки про те, що наслідком затвердження угоди стане призначення йому міри покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки зі звільненням його від відбування покарання строком на 1 рік. Щодо застосування відносно нього ст. 76 КК України в разі затвердження угоди, обвинуваченому не відомо.

Захисник ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ОСОБА_5 та прокурором.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого чи цілком він розуміє, зокрема, наслідки укладення та затвердження угоди та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В підготовчому судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинуваченому ОСОБА_5 не було роз`яснено належним чином зміст та наслідки затвердження угоди, наслідки невиконання такої. Також обвинуваченому не було роз`яснено, що в разі затвердження угоди, до нього буде застосовано обмеження, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що слід відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, так як затвердження такої призвело б до порушення прав та законних інтересів обвинуваченого.

Відповідно до п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє у затвердженні угоди, в тому числі і якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Разом з тим, всупереч п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не містить дату його затвердження прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Однак, як вбачається з доданої до матеріалів обвинувального акту розписки, копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування отримав тільки підозрюваний ОСОБА_5 , а захисник своїм підписом тільки засвідчив отримання таким вказаних матеріалів. При цьому встановлено, що в порушення вимог ст. 293 КПК України, прокурор надав захиснику копію обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування не під розписку, так як в матеріалах кримінального провадження відсутня відповідна розписка захисника.

Також, як вбачається з розписки, даної ОСОБА_5 , останньому було вручено примірник обвинувального акту з перекладом, однак переклад реєстру матеріалів досудового розслідування на угорську мову мову, якою він вільно володіє, останньому не було вручено.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Суд вважає, що не вручення обвинуваченому реєстру матеріалів досудового розслідування на угорській мові, якою він вільно володіє, є порушенням права обвинуваченого на захист, передбаченого ч. 3 ст. 6 Конвенції, що на думку суду, є грубим і таким, що призвело до перешкоджання затвердження угоди.

Вищенаведені обставини унеможливлюють призначення даного обвинувального акту до судового розгляду в загальному порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, в тому числі, і відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу.
На підставі вищевикладеного, суд вважає в затвердженні угоди про визнання винуватості від 31.01.2018 року, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 11.01.2018 року відмовити та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 474 КПК України,

ухвалив:
У затвердженні угоди про визнання винуватості від 31.01.2018 року, укладеної між прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 11.01.2018 року відмовити.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 11.01.2018 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України повернути прокурору Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 для продовження досудового розслідування.

Копію ухвали негайно вручити прокурору Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 для вирішення усунення, зазначених в ухвалі недоліків обвинувального акта.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1