Провадження № 1-кп/331/141/2018

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«16» лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої особи ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003265 від 13.11.2017 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артем Приморського краю Російської Федерації, громадянина України, освіта базова загальна середня, який офіційно не працевлаштований, сімейний стан розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не має судимості в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
13 листопада 2017 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у торговому залі супермаркету «Варус-45», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, 83/85, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно взяв з торгівельних полиць зазначеного супермаркету, майно, що належить ТОВ «Омега», а саме: одну пляшку горілки «Фінляндія платинум» об`ємом 0,7 л., вартістю 465 гривень 51 копійка (без врахування ПДВ), сховавши її під своєю курткою та пройшов через касову зону не сплативши за вищевказаний товар, чим намагався спричинити ТОВ «Омега» матеріальну шкоду на вказану суму.

Однак, не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони супермаркету з викраденим товаром після проходження касової зони та в подальшому переданий працівникам поліції.

Своїми умисними діями, що виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), не доведеного до кінця з причин, що не залежали від волі винного, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування, 23 листопада 2017 року між представником потерпілої особи ОСОБА_4 та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 , на підставі вимог ст. ст. 468, 469 КПК України укладено угоду про примирення, яка відповідно до ст. 471 КПК України разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Виходячи зі змісту даної угоди, представник потерпілої особи та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував матеріальну шкоду, шляхом повернення викраденого майна, у зв`язку з чим представник потерпілої особи претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має. Згідно даної угоди, сторони погодилися на призначення покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт строком на сто годин і останній погодився на його призначення. Також вказаною угодою передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно із ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Представник потерпілої особи ОСОБА_4 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Прокурор та захисник не заперечують проти затвердження угоди про примирення.

В судовому засіданні суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого між ним та представником потерпілої особи виду та розміру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між представником потерпілої особи ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженого сторонами виду та розміру покарання.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 23 листопада 2017 року, укладену між представником потерпілої особи ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.
Речові докази:

- одна пляшка горілки «Фінляндія платинум», об`ємом 0,7 л., яка передана на відповідальне зберігання під розписку представнику СМ «Варус-45» залишити у законного власника за належністю (т. 2, а.п. 10-11);

- паперовий конверт, в якому знаходиться DVD - диск, який містить відеозапис з камери спостереження за 13.11.2017 року, встановленої в супермаркеті «Варус-45», який долучений до матеріалів даного кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (т. 2, а.п. 13-14).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником з підстав: призначення судом покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч. 6-7 ст. 474 КПК України;

- прокурором з підстав затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1