Справа № 529/269/18
УХВАЛА
Іменем України
17 квітня 2018 року смт. Диканька

Слідчий суддя Диканського районного суду Полтавської області:

ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю

скаржника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні районного суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 26 березня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000040, -

ВСТАНОВИВ:
Скаржник ОСОБА_3 у своїй скарзі вказує, що 26 березня 2018 року слідчим СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 була винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000040 за фактом неналежного виконання професійних обов`язків лікарем Великобудищанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини ОСОБА_7 , що призвело до смерті його сина ОСОБА_8 у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Посилаючись на те, що вказана постанова слідчого є необгрунтованою та незаконною, адже слідчим в порушення вимог законодавства не було здійснено неупереджене та об`єктивне дослідження всіх обставин кримінального провадження, так як при ухваленні вказаної постанови слідчий керувався лише висновком службової перевірки, проведеної колегами ОСОБА_7 , взяв до уваги лише свідчення осіб, безпосередньо зацікавлених у закритті кримінального провадження та не вказав у тексті постанови про проведення допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , виклик яких було ініційовано ним, скаржником, вказуючи на те, що слідчий не вказав у резолютивній частині постанови конкретних осіб, у діях яких відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України, скаржник просить скасувати вищевказану постанову про закриття кримінального провадження та направити матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 його представник підтримали вимоги скарги та просили їх задоволити з підстав, вказаних у скарзі та в судовому засіданні.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував. При цьому вказував, що в ході досудового розслідування було встановлено відсутність у діях лікаря Великобудищанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини /далі - Великобудищанської АЗПСМ/ ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України. Вказане було встановлено слідчим на підставі всебічної перевірки обставин кримінального провадження та сукупністю наявних доказів, а саме результатами службового розслідування стосовно лікаря ОСОБА_7 , поясненнями свідків, висновком комісійної судово-медичної експертизи, згідно яких відсутній причинно-наслідковий зв`язок між смертю ОСОБА_8 та припиненням введення призначених йому медичних препаратів з 19 серпня 2016 по 22 серпня 2016 року. Посилаючись на вказані обставини, просив відмовити у задоволенні скарги за безпідставністю.

Розглянувши матеріали скарги, вислухавши доводи скаржника, його представника, прокурора, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження скаржник подав у десятиденний строк з дня отримання ним копії вказаної постанови, що відповідає положенням ст. ст. 303, 304 КПК України, та яка відповідно до положень ч. 1 ст. 306 КПК України розглядається слідчим суддею місцевого суду.

Із наданих на запит слідчого судді та досліджених ним самостійно матеріалів закритого кримінального провадження № 0000040 вбачається, що після внесення 05 квітня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України у вигляді неналежного виконання професійних обов`язків лікарем Великобудищанської АЗПСМ ОСОБА_7 , що призвело до смерті сина скаржника - ОСОБА_8 , слідчим Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 була проведена перевірка наявності у діях ОСОБА_7 як ознак, так і складу вказаного кримінального правопорушення.

З наявних у матеріалах закритого кримінального провадження протоколів допиту ОСОБА_3 вбачається, що 15 серпня 2016 року він звернувся до Великобудищанської амбулаторії сімейної медицини для організації денного стаціонару за місцем проживання та забезпечення лікування його сина ОСОБА_8 , яке було призначене хірургом Диканської ЦРЛ. Лікар вказаної амбулаторії ОСОБА_7 цього дня відмовилася вводити ОСОБА_8 призначені медичні препарати, посилаючись на відсутність у неї медичного персоналу. 17 серпня 2016 року після неодноразових звернень до лікарів, на прохання ОСОБА_3 працівник Великобудищанської АЗПСМ ОСОБА_12 розпочав введення необхідних ліків його сину ОСОБА_8 . Введення ліків перервалося 19 серпня 2016 року у зв`язку із тим, що ОСОБА_12 не міг здійснити необхідні маніпуляції через сімейні обставини. Введення ліків ОСОБА_8 продовжилося лише у другій половині 21 серпня 2016 року. Після проведення маніпуляцій, ОСОБА_12 відразу поїхав на іншу роботу до м. Полтави. 21 серпня 2016 року близько 23 години його сину ОСОБА_8 стало гірше. Не змігши зв`язатися по телефону з лікарями, ОСОБА_3 звернувся до дружини ОСОБА_12 , яка зателефонувала до ОСОБА_7 . Лікар ОСОБА_7 не прийшла додому до хворого, а лише викликала карету швидкої допомоги з Диканської ЦРЛ. По приїзду лікарі швидкої допомоги розпочали вводити його сину якісь ліки, однак йому лише гіршало. Потім, один із членів бригади швидкої допомоги дав йому, ОСОБА_3 , якийсь документ, який він, не читаючи, підписав цей документ. Після цього швидка допомога поїхала. Як з`ясувалося пізніше, він, ОСОБА_3 підписав відмову від госпіталізації сина. Близько 01 години ночі ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

З наявних у матеріалах закритого кримінального провадження протоколів допиту свідків лікаря Великобудищанської АЗПСМ ОСОБА_7 та середнього медичного працівника Великобудищанської АЗПСМ ОСОБА_12 вбачається, що 15 серпня 2016 року до Великобудищанської амбулаторії сімейної медицини звернувся ОСОБА_3 , який надав консультативний висновок від хірурга Диканської ЦРЛ, згідно якого його синові ОСОБА_8 встановлено діагноз "хронічна виразкова хвороба дванадцятипалої кишки" та призначено лікування на денному стаціонарі за місцем проживання хворого. З 15 серпня 2016 року по 17 серпня 2016 року включно ОСОБА_12 було введено хворому ОСОБА_8 в повному обсязі всі медичні препарати згідно рекомендацій хірурга. ОСОБА_7 повідомила батька хворого - ОСОБА_3 про те, що стан його сина тяжкий, а тому його необхідно госпіталізувати до Диканської ЦРЛ, однак ОСОБА_3 відмовився. 21 серпня 2016 року стан хворого погіршився, після дзвінка дружини ОСОБА_12 , якій ОСОБА_3 повідомив, що його синові значно погіршало, лікар ОСОБА_7 викликала швидку медичну допомогу. Коли приїхала бригада швидкої допомоги, ОСОБА_3 відмовився від госпіталізації свого сина. Вранці ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 і ОСОБА_12 дізналися, що вночі ІНФОРМАЦІЯ_1 син скаржника ОСОБА_8 помер вдома.

З матеріалів закритого кримінального провадження вбачається, що створеною комісією було проведено службове розслідування за фактом неналежного виконання професійних обов`язків сімейним лікарем Великобудищанської АЗПСМ ОСОБА_7 під час лікування ОСОБА_8 , за результатами якого було встановлено відсутність фактів відмови щодо огляду, лікування та виконання призначень лікаря-хірурга Диканської ЦРЛ, медична допомога хворому ОСОБА_8 надавалася у повному обсязі, що можливий при амбулаторному лікуванні, згідно до функціональних обов`язків медичних працівників, проведення маніпуляцій, призначених лікарем-хірургом проводилося середнім медичним працівником Великобудищанської АЗПСМ ОСОБА_12 , фактів неналежного виконання своїх службових обов`язків лікарем ОСОБА_7 під час лікування ОСОБА_8 встановлено не було.

З наявних у матеріалах закритого кримінального провадження протоколів допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 вбачається, що вказані особи були членами комісії, яка проводила службове розслідування за фактом неналежного виконання професійних обов`язків сімейним лікарем Великобудищанської АЗПСМ ОСОБА_7 , в ході якого було встановлено, зокрема те, що з 15 серпня 2016 року ОСОБА_8 перебував на денному стаціонарі за місцем проживання та йому надавалося лікування з 15 серпня 2016 по 17 серпня 2016 року включно згідно з консультативним висновком лікаря-хірурга Диканської ЦРЛ ОСОБА_16 21 серпня 2016 року стан хворого погіршився, була викликана екстрена медична допомога, батько хворого від госпіталізації відмовився. Фактів неналежного виконання своїх службових обов`язків лікарем Великобудищанської АЗПСМ ОСОБА_7 під час лікування хворого ОСОБА_8 встановлено не було.

Згідно висновку експерта № 958 від 23 серпня 2016 року причиною смерті ОСОБА_8 стала гостра серцево-судинна недостатність, яка розвинулася при ішемічній хворобі серця, про що свідчить комплекс макроскопічних ознак і дані лабораторних методів дослідження, яку, що зазначено у висновку судово-медичної експертизи, без повідомлення самим хворим скарг та проведення певних діагностичних заходів виявити неможливо.

З наявного у матеріалах закритого кримінального провадження висновку експерта № 44 за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи вбачається, що смерть ОСОБА_8 настала від гострої серцево-судинної недостатності внаслідок ішемічної хвороби серця. Проведенням судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 23 серпня 2016 року об`єктивних судово-медичних даних про наявність шлунково-кишкової кровотечі та виразки дванадцятипалої кишки не виявлено. Відсутність призначеного хірургом Диканської ЦРЛ лікування у період з 19 серпня 2016 року по 22 серпня 2016 року жодною мірою не могло призвести до настання смерті ОСОБА_8 , тобто між припиненням введення призначених медичних препаратів і смертю ОСОБА_8 причинно-наслідковий зв`язок не вбачається.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України характеризується: 1) діянням (дією чи бездіяльністю) - невиконанням чи неналежним виконанням медичним або фармацевтичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення; 2) наслідками у вигляді тяжких наслідків для хворого; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідками.

Викладені у сукупності обставини свідчать про відсутність у діях лікаря Великобудищанської АЗПСМ ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України, адже смерть ОСОБА_8 настала від гострої серцево-судинної недостатності внаслідок ішемічної хвороби серця, а відсутність призначеного хірургом Диканської ЦРЛ лікування у період з 19 серпня 2016 року по 22 серпня 2016 року жодною мірою не могло призвести до настання смерті ОСОБА_8 , тобто між припиненням введення призначених медичних препаратів і смертю ОСОБА_8 причинно-наслідковий зв`язок не вбачається, а тому слідчий, встановивши вказані вище обставини, обгрунтовано прийняв постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя критично оцінює твердження скаржника про те, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною у зв`язку із тим, що слідчим у цій постанові не було вказано про допит заявлених ним, скаржником свідків, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та взято до уваги лише результати службового розслідування, проведеного колегами ОСОБА_7 та ОСОБА_12 і свідчення осіб, безпосередньо зацікавлених у закритті кримінального провадження, не звернувши уваги на його покази про те, що за декілька днів до смерті у сина відкрилася шлункова кровотеча, однак належної медичної допомоги він не отримав, виходячи з наступного.

З досліджених слідчим суддею матеріалів закритого кримінального провадження вбачається, що 16 січня 2018 року у якості свідків було допитано ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

З протоколів допиту ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вбачається, що 22 серпня 2016 року до кожної з них додому прийшов ОСОБА_3 та, повідомивши про смерть сина, попрохав допомогти підготовувати тіло до похорону, що вони й зробили. Кожна із свідків вказала, що їй не відомо про причину смерті ОСОБА_8 .

З рапорта інспектора Диканського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_17 вбачається, що ОСОБА_10 не було допитано у зв`язку із відсутністю її за місцем проживання та відсутністю будь-якого іншого зв`язку із нею.

Як вбачається із показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , цими особами не було вказано якихось важливих та необхідних для розслідування кримінального провадження обставин.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обгрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

З аналізу змісту вищевказаної норми закону вбачається, що постанова слідчого повинна містити юридично значимі факти і обставини, які встановлені в процесі слідства, тобто чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку слідчого при ухваленні постанови та, зокрема постанови про закриття кримінального провадження вказувати зміст кожного документу, який знаходиться у матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи те, що показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_9 не містили жодних юридично значимих та необхідних для слідства обставин, слідчий суддя вважає, що незазначення вказаних показань у постанові про закриття кримінального провадження не є достатньою підставою для визнання цієї постанови незаконною та необгрунтованою.

Як вбачається зі змісту постанови від 26.03.2018 року висновок про закриття кримінального провадження було прийнято слідчим не лише на підставі, як вважає скаржник, сумнівних результатів службового розслідування дій ОСОБА_7 , а також із врахуванням пояснень інших свідків та висновків двох судово-медичних експертиз, одна з яких була комісійна, в яких категорично стверджується, що причиною смерті ОСОБА_8 була не шлунково-кишкова кровотеча та припинення введення медичних препаратів з метою лікування виразкової хвороби дванадцятипалої кишки, як вважає скаржник, а гостра серцево-судинна недостатність внаслідок ішемічної хвороби серця і між припиненням вказаного лікування і смертю ОСОБА_8 відсутній причинно-наслідковий зв`язок.

Слідчий суддя також критично оцінює твердження скаржника про те, що підставою для визнання незаконною постанови про закриття кримінального провадження є неконкретизованість її резолютивної частини, адже згідно положень чинного законодавства слідчий суддя при розгляді скарги повинен перевіряти саме законність та обгрунтованість постанови слідчого, а не правильність її текстуального викладу, а тому незазначення слідчим в резолютивній частині постанови конкретної особи, в діях якої відсутній склад злочину, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України при наявності відомостей про зміст прийнятого процесуального рішення, що передбачено вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, та враховуючи те, що скаржнику було відомо, що кримінальне провадження було порушено стосовно однієї особи, а саме ОСОБА_7 , не являється достатньою підставою для визнання вказаної постанови незаконною.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що винесена слідчим постанова про закриття кримінального провадження № 0000040 від 26.03.2018 року є вірною та обгрунтованою, а тому враховуючи відсутність підстав для її скасування, вважає за необхідне відмовити у повному обсязі в задоволенні скарги ОСОБА_3 за безпідставністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 26 березня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000040 за ст. 140 ч. 1 КК України відмовити за безпідставністю.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Диканського районного суду Полтавської області ОСОБА_1