справа № 462/6525/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2018 року Залізничний районний суд міста Львова
в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, із середньою освітою, проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше не судженого,-
за ч. 2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В :

обвинувачений ОСОБА_4 22 січня 2016 року о 08.05 год. керуючи автомобілем марки «Фольксваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Городоцькій, навпроти будинку №301, у напрямку виїзду за межі м. Львова, порушив Р.1 п.п. 1.5, 1.10, Р.2 п.2.3. (б) та Р.11 п.11.4. Правил дорожнього руху України, що проявилось у тому, що він був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, наближаючись до багатоквартирного будинку №301 на вул. Городоцькій у м. Львові, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, а вподальшому на тротуар, де в цей час знаходилась пішохід ОСОБА_9 , таким чином вчинив наїзд на пішохода, внаслідок чого ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці пригоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винність у скоєному заперечив та пояснив, що 22 січня 2016 року справді відбулась дорожньо-транспортна пригода за його участі, під час керування ним автомобілем марки «Фольксваген Гольф», внаслідок чого ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці пригоди, однак він не порушував Правил дорожнього руху України, його автомобіль був повністю справний, а дорожньо-транспортна пригода відбулась у зв`язку із втратою ним свідомості. Він їхав на роботу, не поспішав, їхав близько 40 км/год, стежив за дорожньою обстановкою та за кількасот метрів мав звернути направо, оскільки там знаходилась його робота. Безпосередньо перед подією він відчув слабкість та втратив свідомість, у зв`язку із чим не пам`ятає як все відбулось, прийшов до тями коли "вистрілила" подушка безпеки та дорожньо-транспортна пригода вже відбулась. Він вийшов з автомобіля та підійшов до потерпілої, однак вона була вже мертвою. Також повідомив, що займається боротьбою та раніше вже втрачав раптово свідомість.

Незважаючи на заперечення своєї винності обвинуваченим, суд вважає, що факт скоєння злочину та винність обвинуваченого у вчиненні злочинних дій стверджується наступними доказами, які суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22 січня 2016 року, відповідно до якого зафіксовано факт дорожньо-траспортної пригоди 22 січня 2016 року за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_9 та її обставини.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 15 березня 2016 року, згідно з яким встановлено подію дорожньо-транспортної пригоди від 22 січня 2016 року за участю ОСОБА_4 , зокрема, ОСОБА_4 під час слідчого експерименту заперечив свої показання під час попереднього допиту щодо того, що 22 січня 2016 року подія відбулась внаслідок того, що він заснув та вказав, що він раптово втратив свідомість.

Висновком експерта №86/2015 від 22 лютого 2016 року, відповідно до якого виходячи з локалізації та висоти розташування ушкоджень на тілі ОСОБА_9 можна стверджувати, що міг відбутись наїзд з первинним контактом (ударом) до тупих виступаючих частин автомобіля в задні поверхні гомілок з послідуючим закиданням тіла на капот і співударяням головою, хребтом з тупими частинами кузова автомобіля від чого утворилися трамва голови, переломи хребта в шийному та поперековому його відділах, ушкодження внутрішніх органів, а вподальшому відкиданням тіла вперед походу руху транспортного засобу. Тупа поєднана трамва голови, хребта, грудної клітки, живота з ушкодженням внутрішніх органів має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки на момент спричинення та перебуває в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 . При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_9 алкологів не було виявлено.

Висновком експерта №136/2016ім від 25 січня 2016 року, згідно з яким кров від трупа ОСОБА_9 , 1957 року народження, відноситься до групи А з ігогемаглютиніном акти-В ізосерологічної системи АВО.

Висновком експерта №326/2016-т від 28 січня 2016 року, відповідно до якого у крові трупа ОСОБА_9 , 1957 року народження не виявлено етилового, метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів.

Висновком експерта №1/94 від 15 лютого 2016 року, згідно з яким на момент огляду робоча гальмівна система, система рульового управління, система освітлення досліджуваного автомобіля «Фольксваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в технічно несправному стані внаслідок ДТП.

Висновком експерта №1/93 від 15 лютого 2016 року, відповідно до якого наїзд автомобіля «Фольксваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_9 відбувся передньою лівою частиною.

Висновком експерта №1/226 від 21 березня 2016 року, згідно з яким місце наїзду автомобіля «Фольксваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_9 знаходиться на лівій стороні дороги вул. Городоцькій у м. Львові (якщо рухатися за місто), а саме на лівому тротуарі або на правій смузі руху (якщо рухатися до центру міста), перед зафіксованим осипом продуктів харчування.

Висновком судової криміналістичної експертизи відео-, звукозапису №1950 від 13 липня 2016 року, відповідно до якого 1050 графічних файлів з назвами від 000003475.png , що відповідають послідовним кадрам ділянки відеозапису, що містять обставини ДТП, записано на оптичний диск TDK DVD-R сер. №NFP337RK30232202 4.

Висновком судової автотехнічної експертизи №1951 від 20 липня 2016 року, згідно з яким водій ОСОБА_4 , рухаючись в межах населеного пункту по ділянці дороги з двостороннім рухом, що має по дві смуги для руху в одному напрямку, відповідно до вимог п.п. 12.1, 12.4, 2.3.(б), 11.4 ПДР повинен був вести керований ним автомобіль «Фольксваген Гольф» з такою швидкістю в межах до 60км/год, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги. При відсутності причин характеру, які б не дали змоги водію ОСОБА_4 виконати вимоги п.п.2.3.(б), 11.4 ПДР по забезпеченню безпеки дорожнього руху і не виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги, виїзд автомобіля «Фольксваген Гольф» на призначений для зустрічного руху бік дороги та вподальшому за межі проїзної частини може свідчити про те, що дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п.2.3. (б), 11.4 ПДР. При відсутності причин характеру, які б обумовили виїзд автомобіля «Фольксваген Гольф» на призначений для зустрічного руху бік дороги, причиною ДТП, з технічної точки зору, могли бути дії (бездіяльність) водія ОСОБА_4 по керуванню транспортним засобом.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи №156 від 12 жовтня 2016 року, відповідно до якого при звернення ОСОБА_4 22 січня 2016 року в травмпункт №3 ЛШМД був встановлений діагноз: «Множинні забої тіла. Забій лівого надпліччя. Забій обох колінних суглобів. Струс головного мозку?», який не підтверджений об`єктивними клінічними даними, а тому при встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається згідно п. 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Наявність у нього будь-яких тілесних ушкоджень лікарями не відмічено. Згідно наданої медичної документації за весь період спостереження ОСОБА_4 в поліклініці від народження видно, що він звертався за медичною допомогою і лікувався амбулаторно з приводу простудних захворювань, забоїв м`яких тканин правих рук та ніг. Вказані захворювання не супроводжуються раптовими втратами свідомості. Встановлений 20 травня 2016 року, тобто після ДТП, невропатологом поліклініки 1-ї МКЛ діагноз: «Доброякісне позиційне пароксизмальне головокружіння» не підтверджений об`єктивними медичними даними і був встановлений на основі скарг ОСОБА_4 . При проведенні експертизи ОСОБА_4 був обстежений та за результатами обстежень, даних огляду і записів у медичних документах, комісія вважає, що у ОСОБА_4 не виявлено захворювань, які б супроводжувались раптовими втратами свідомості.

Медичною карткою та медичними документами ОСОБА_4 , 1997 року народження, якими оглянуто стан здоров`я, звернення, обстеження та наявні захворювання у ОСОБА_4 з народження, зокрема, діагноз встановлений 23 травня 2016 року «Хронічний гастродуоденіт в стадії ремісії, ангіопатія сітківки, токсикокомбуційний синдром, остеохондроз шийного відділу хребта, доброякісне пароксизмальне головокружіння».

Відеозаписом, переглянутим у судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Фольксваген Гольф», безосередньо перед місцем вчинення ДТП перелаштувався у ліву смугу руху та різко почав зміщатись через зустрічну смугу руху ліворуч, внаслідок чого здійснив наїзд на тротуарі на ОСОБА_9 після чого зіткнувся із деревом, внаслідок чого автомобіль зупинився.

Показами потерпілого ОСОБА_10 в судовому засіданні про те, що 22 січня 2016 року близько 09.00 год. до нього подзвонив брат ОСОБА_11 та повідомив про те, що на його матір ОСОБА_9 здійснив наїзд ОСОБА_4 , внаслідок чого вона померла. Він приїхав на місце події та від очевидців дізнався про те, що сталось ДТП та обставини за яких воно сталось. Він зустрічався з батьками ОСОБА_4 , які просили у нього пробачення за ДТП, яке відбулось та пропонувала відшкодувати шкоду, однак він відмовився.

Показами потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що 22 січня 2016 року близько 09.00 год. до нього подзвонив син та повідомив про те, що на його дружину ОСОБА_9 здійснив наїзд ОСОБА_4 , внаслідок чого вона померла. Він приїхав на місце події та від очевидців дізнався про те, що сталось ДТП та обставини за яких воно сталось. Коли він прибув на місце ДТП, близько 10.30 год., обвинуваченого вже не було. У нього обвинувачений пробачення не просив та відшкодування шкоди не пропонував.

Показами свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні про те, що 22 січня 2016 року близько 08.00 год. йому повідомив співробітник, що за участю його сина ОСОБА_4 відбулось ДТП. Прибувши на місце ДТП він підійшов до ОСОБА_4 та намагався дізнатися про подію, яка відбулась, однак син не міг пояснити що сталось та згодом з`ясувалось, що він тратив свідомість. Згодом вони поїхали із дружиною ОСОБА_13 до потерпілих і дали 1000,00 доларів США на похорон. Після цього вони зустрічались з потерпілими та хотіли домовитись про відшкодування шкоди, але потерпілий ОСОБА_10 сказав, що розмір шкоди становить 50000,00 доларів США. Згодом вони ще раз зустрічались та пропонували потерпілим 100000,00 грн. відшкодування шкоди, але потерпілі відмовились. Також, зазначив, що у сина ОСОБА_4 раніше були випадки втрати свідомості.

Показами свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні про те, що 22 січня 2016 року вранці їй повідомили по телефону, що трапилась аварія за участю її сина ОСОБА_4 . Приїхавши на місце ДТП вона побачила сина, який мав тілесні ушкодження та вона спиталась його що трапилось, але син не пам`ятав нічого та не знав як жінка, ким виявилась ОСОБА_9 , опинилась на місці ДТП. Також, вона бачила багато свідків, при спілкуванні з якими вона дізналась, що ОСОБА_4 їхав прямо та різко звернув, виїхавши на бордюр. Очевидці казали, що ОСОБА_9 була на проїждній частині та машина протягнула її кілька метрів. Свідок чоловік, імені якого вона не пам`ятає, казав, що бачив як безпосередньо перед ДТП голова ОСОБА_4 лежала на кермі автомобіля. Також, повідомила, що ОСОБА_4 ніколи не обстежували, проте він раніше втрачав свідомість з приводу навантежень, оскільки займається боротьбою.

Показами свідка ОСОБА_15 у судовому засіданні про те, що 22 січня 2016 року дізнався від батька ОСОБА_4 ОСОБА_12 , з яким разом працює про те, що відбулось ДТП з участю ОСОБА_4 . ОСОБА_12 повідомив йому, що внаслідок ДТП загинула жінка ОСОБА_9 та з метою налагодження контакту з потерпілими та відшкодування шкоди звернувся до нього, оскільки він проживає недалеко від потерпілих та може їх знати. Оскільки він знає ОСОБА_10 , то познайомив батьків ОСОБА_4 із потерпілими та був присутній при тому, як ОСОБА_12 надав 1000,00 доларів США ОСОБА_10 на поховання ОСОБА_9 .

Показами свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні про те, що 22 січня 2016 року близько 08.20 год. він їхав автомобілем по вул. Городоцькій у м. Львові в сторону виїзду з м. Львова та звернув увагу як автомобіль «Фольксваген Гольф», яким керував здійснив обгін його автомобіля за ТзОВ «Львівський мотозавод». Продовжуючи рух зі швидкістю 50 км/год він надалі бачив автомобіль «Фольксваген Гольф», який змістився у ліву смугу за кількасто метрів він побачив, як даний автомобіль почав різко, без поворотвів, зміщатись у сторону та вдарив у дерево. Здійснюючи раптове зміщення, автомобіль «Фольксваген Гольф» не гальмував та гальмівного шляху не було. Здійснивши зупинку, він невідкладно викликав швидку допомогу та підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_4 та спитав його чи все гаразд, після чого побачив жінку, яке лежала неподалік від автомобіля, вона була вся у крові. Водій ОСОБА_4 казав, що не знає, що трапилось та згодом сказав, що втратив свідомість.

Показами свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні про те, що ОСОБА_4 був її пацієнтом із 2005 року та до 18 років, оскільки вона лікар-педіатр. Зазвичай огляд пацієнтів вона проводить 1 раз/рік. Після 18 років матір ОСОБА_4 забрала його медичну картку із закладу та вона вже не володіє даними про здоров`я ОСОБА_4 , однак повідомила, що не пригадує випадків звернення ОСОБА_4 з приводу травм голови, втрати свідомості чи болем голови, він звертався лише з приводу болю живота.

Показами експерта ОСОБА_18 в судовому засіданні про те, що усі пошкодження автомобіля «Фольксваген Гольф» станом на 15 лютого 2016 року були внаслідок ДТП. До моменту ДТП усі системи у автомобілі були у працездатному стані. Згідно даних, на підставі яких ним було проведено дослідження, він не бачив, що машина гальмувала. Також повідомив, що слід коліс, який залишається не завжди означає гальмівний шлях та пояснив, що згідно даних, які у нього були не можливо встановити місце наїзду автомобіля на пішохода та те, де саме перебувала пішохід у момент наїзду.

Показами експерта ОСОБА_19 в судовому засіданні про те, що комісійна судово-медична експертиза №156 від 12 жовтня 2016 року була проведена відповідно до огляду та документації, що була надана комісії. Для проведення даної експертизи комісії була представлена уся медична документація щодо ОСОБА_4 від народження, такої кількості документів було повністю достатньо для проведення експертизи. Та повідомив, що у випадку необхідності експертам надано право витребовувати усю необхідну медичну документацію.

Показами свідка ОСОБА_20 в судовому засіданні про те, що у травні 2016 року він здійснював обстеження ОСОБА_4 приблизно у період з 18 травня 2016 року по 23 травня 2016 року. Внаслідок обстеження ОСОБА_4 поставлено діагноз «Хронічний гастродуоденіт в стадії ремісії, ангіопатія сітківки, токсикокомбуційний синдром, остеохондроз шийного відділу хребта, доброякісне пароксизмальне головокружіння». При такому діагнозі теоретично може бути втрата свідомості, проте такі випадки зустрічаються не часто. Даний діагноз був попередній, на підставі об`єктивних даних, які давали підстави для такого діагнозу, однак для кінцевого діагнозу слід було провести стаціонарне обстеження ОСОБА_4 . Кінцевим був діагноз лише «остеохондроз шийного відділу хребта». Обстеження медичною комісією ОСОБА_4 з складенням відповідного висновку від 12 жовтня 2016 року підствердили певні відхилення у здоров`ї ОСОБА_4 .

Оцінюючи покази свідків, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються іншими доказами та беззаперечно вказують на скоєння ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Однак суд відхиляє показання обвинуваченого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які є батьками обвинуваченого та не можуть бути безсторонніми та об`єктивними, щодо обставин неодноразової втрати обвинуваченим ОСОБА_4 протягом його життя та до описаних подій, оскільки такі свідчення не підтверджені належними та об`єктивними доказами, про такі обставини не свідчать жодні медичні документи та обстеження, які проводились щодо ОСОБА_4 до моменту дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 22 січня 2016 року, а також беззаперечно спростовуються іншими доказами у кримінальному провадженні, зокрема, висновком комісійної судово-медичної експертизи №156 від 12 жовтня 2016 року, переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, з якого чітко вбачається, що у автомобіля «Фольксваген Гольф» в момент виїзду на тротуар засвітились задні гальмівні ліхтарі («стопи»), що свідчить про те, що водій автомобіля у той час гальмував, хоча згідно показань ОСОБА_4 він втратив свідомість та прийшов до тями лише після повної зупинки автомобіля, вказаних розбіжностей, в ході судового розгляду обвинувачений пояснити не зміг.

Як вбачається із протоколу проведення слідчого експерименту від 15 березня 2016 року, сам обвинувачений спочатку у своїх показах стверджував, що дорожньо-транспортна пригода відбулось внаслідок того, що він заснув, та під час слідчого експерименту, який проводився через значний час після події дорожньо-транспортної пригоди, змінив свої покази та покликався на те, що він втратив свідомість.

Також, суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_14 про те, що зі слів свідків, ОСОБА_9 перебувала на проїжджій частині у момент наїзду на неї автомобілем «Фольксваген Гольф», під керуванням ОСОБА_4 , оскільки такі показання є загальними, не конкретними, свідок не змогла назвати будь-яких даних таких свідків та нею не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх показань та з переглянутого у судовому засіданні відеозапису не вбачається жодних осіб, які б були присутні на проїжджій частині на місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди чи безпосередньо у момент дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що за кількасот метрів від дорожньо-транспортної пригоди, мав звернути направо, оскільки там знаходилась його робота, однак не зміг пояснити чому, керуючи автомобілем «Фольксваген Гольф», він хаотично та без увімкнення світлових покажчиків зміни напрямку руху, перелаштувався безпосередньо перед місцем скоєнням дорожньо-транспортної пригоди у ліву смугу руху, що чітко вбачається із дослідженого судом відеозапису даної пригоди.

Також, в ході розгляду справи, обвинувачений надавав непослідовні пояснення з приводу моменту втрати ним свідомості, а саме: зазначав, що втратив свідомість в момент різкої зміни напрямку руху автомобіля та водночас, на запитання суду, щодо причин хаотичного руху та перелаштування смугами руху, зазначив, що вже на час таких перелаштувань у нього була відсутня свідомість. Вказаних розбіжностей, з точки зору логічності та послідовності, обвинувачений пояснити теж не зміг.

Окрім цього, суд відхиляє покликання обвинуваченого ОСОБА_4 на те, що він внаслідок стану свого здоров`я втрачає свідомість, що стверджується діагнозом ОСОБА_20 «Хронічний гастродуоденіт в стадії ремісії, ангіопатія сітківки, токсикокомбуційний синдром, остеохондроз шийного відділу хребта, доброякісне пароксизмальне головокружіння» від 23 травня 2016 року, оскільки такий діагноз не підтверджено висновком комісійної судово-медичної експертизи №156 від 12 жовтня 2016 року, який не спростовано сторонами кримінального провадження, а також згідно показань свідка ОСОБА_20 , наданих у судовому засіданні, даний діагноз був попередній та міг бути кінцевим лише у випадку стаціонарного обстеження.

Також, захисник, в ході розгляду справи, категорично ствердив про відсутність потреби у призначеннй будь-яких додаткових експертиз на предмет визначення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 на час дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок наведеного, заперечення своєї винності обвинуваченим ОСОБА_4 суд відхиляє, оскільки вони є суперечливими та не конкретними, є способом захисту обвинуваченого та мають мету переконати суд у непричетності обвинуваченого до скоєного злочину, уникнення ним відповідальності за скоєне.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що факт скоєння злочину та винність обвинуваченого у вчиненні злочинних дій доведені повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу засудженого, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до необережних тяжких злочинів, а також те, що обвинувачений при вчиненні злочину посягав на життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , що згідно Конституції України є найвищими соціальними цінностями і невід`ємним правом людини та є непоправною втратою для потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , для яких ОСОБА_9 була матір`ю та дружиною, їх наслідки, а саме смерть потерпілої, обставини та мотиви скоєння злочинів, особу обвинуваченого, який є молодого віку, раніше не суджений, добре характеризується за місцем проживання, на обліках у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, попросив вибачення у потерпілих, здійснював спроби відшкодувати шкоду потерпілим на свій розсуд, які потерпілі відхилили, а також категоричну позицію потерпілих щодо позбавлення обвинуваченого ОСОБА_4 волі, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання відсутні, тому покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкцій статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів, як обвинуваченим так і іншими особами, та виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.

Клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу слід задовольнити частково, та до вступу вироку в законну силу, враховуючи тяжкість злочинних діянь, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, навність у нього сталих соціальних зв`язків, а також те, що обвинувачений від суду не ухилявся, з метою забезпечення виконання вироку суду, слід обрати у виді домашнього арешту цілодобово, зобов`язавши обвинуваченого: здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю; не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований та проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди слід задовольнити частково.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди слід задовольнити частково.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 23 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Однак, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, не надано суду жодних належних та допустимих доказів про понесення кожним із них майнових витрат саме у розмірі 30000,00 грн., а відтак суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 , ОСОБА_10 про відшкодування майнової шкоди слід відмовити за їх безпідставністю.
Крім того, згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 внаслідок смерті ОСОБА_9 , завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях та необхідністю докладати зусиль для організації свого життя у зв`язку із смертю матері та дружини позивачів, що є непоправним, а також, на переконання суду, втрату матері та дружини не можливо виразити у грошовому еквіваленті, а тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити повністю.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази: диск відеозапису камери відеореєстратора слід залишити в матеріалах справи, автомобіль «Фольксваген Гольф», ліве переднє колесо автомобіля «Фольксваген Гольф» відповідно до ст. 96-2 КК України слід конфіскувати у дохід держави та звернути до стягнення при виконанні вироку в частині задоволених цивільних позовів.
Судові витрати, вартість проведення судових експертиз №1/94 від 15 лютого 2016 року, №1/93 від 15 лютого 2016 року, №1/226 від 21 березня 2016 року, №1951 від 20 липня 2016 у розмірі 6739,30 грн. слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 284-288, 371, 372 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та обрати йому покарання 5 /п`ять/ років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 /три/ роки.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_1 цілодобово, до вступу вироку в законну силу.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю;

- не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований та проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 500000 /п`ятсот тисяч/ гривень 00 копійок моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 500000 /п`ятсот тисяч/ гривень 00 копійок моральної шкоди.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_10 щодо стягнення матеріальної шкоди відмовити за безпідставністю.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку в частині позбавлення засудженого ОСОБА_4 волі до виконання.

Речові докази: диск відеозапису камери відеореєстратора залишити в матеріалах справи, автомобіль «Фольксваген Гольф», ліве переднє колесо автомобіля «Фольксваген Гольф» відповідно до ст. 96-2 КК України конфіскувати у дохід держави та звернути до стягнення при виконанні вироку в частині задоволених цивільних позовів.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 6739 /шість тисяч сімсот тридцять дев`ять/ гривень 30 копійок судових витрат.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: ОСОБА_1