Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/43/18

Справа № 711/9/18

11 січня 2018 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 , за участю:
секретар ОСОБА_2 , захисник ОСОБА_3 , підозрюваний ОСОБА_4 ,
розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на постанову прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання про проведення процесуальних дій в рамках кримінального провадження №0000250,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою, в якій просить скасувати постанову від 27.11.2017р., винесену прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про відмову у задоволенні його клопотання від 22.11.2017р. про передачу кримінального провадження №0000250 для подальшого досудового розслідування до Національного антикорупційного бюро України незаконною та зобов`язати відповідного заступника Генерального прокурора України в межах своїх повноважень розглянути таке клопотання від 22.11.2017р. відповідно до вимог ст.ст.218, 220 КПК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що досудове розслідування здійснюється з порушенням правил підслідності, оскільки з огляду на зміст оголошеної ОСОБА_4 підозри, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню має здійснюватись слідчим підрозділом НАБУ.

У судовому засіданні захисник підтримав доводи своєї скарги та наполягав на її задоволенні. Зауважив, що прокурором грубо порушується право на захист ОСОБА_4 , оскільки проведення досудового розслідування неналежним органом створює ряд незручностей для учасників кримінального провадження та перешкоджає належній участі в кримінальному провадженні сторони захисту. Окремо наголосив на невідповідності оскаржуваної постанови прокурора вимогам законодавства щодо обґрунтованості та вмотивованості.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи свого захисника та наполягав на задоволенні скарги.

Прокурор в судове засідання не з`явився, що згідно ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_3 та підозрюваного ОСОБА_4 , дослідивши надані слідчому судді письмові докази, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З огляду на зміст п.1, 7 ч.1 ст.303 КПК України в контексті положень ч.3, 4 ст.21 КПК України, ст.55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постанова прокурора про відмову у передачі кримінального провадження іншому органу досудового розслідування може бути оскаржена до слідчого судді.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим підрозділом прокуратури Черкаської області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000250, в рамках якого ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.364, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.197-1, ч.5 ст.27 ч.2 ст.197-1, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28 ч.3 ст.197-1, ч.5 ст.27 ч.3 ст.209 КК України. До складу групи прокурорів, що здійснюються процесуальне керівництво кримінального провадження входять прокурори Генеральної прокуратури України, зокрема, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .. Старшим групи прокурорів є заступник Генерального прокурора України ОСОБА_7 ..

22.11.2017р. захисник ОСОБА_3 , діючи в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , звернувся до заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 з клопотанням, в якому просив передати кримінальне провадження №0000250 для здійснення подальшого досудового розслідування до НАБУ.

Зазначене клопотання було розглянуте прокурором ОСОБА_6 , який 27.11.2017р. виніс постанову про відмову у задоволенні такого клопотання сторони захисту.

Не погоджуючись зі змістом такого рішення прокурора та порядком розгляду клопотання сторона захисту звернулась до слідчого судді з даною скаргою.

Надаючи оцінку обґрунтованості доводам скарги варто звернути увагу, що правила визначення підслідності досудового розслідування кримінальних правопорушень передбачені ст.216 КПК України. Необхідність суворого дотримання зазначених правил обумовлена дією принципу законності в кримінальному провадженні, який передбачає обов`язок будь-яких службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Порушення таких правил може мати наслідком визнання зібраних під час досудового розслідування доказів недопустимими (ст.86 КПК України).

Системний аналіз змісту ст.ст.36, 216, 218 КПК України свідчить, що під час досудового розслідування підслідність визначається постановою прокурора, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням. Забезпечення контролю з правомірності дій прокурора та органу досудового розслідування, щодо дотримання належної процедури досудового розслідування, зокрема і дотримання правил підслідності, гарантується передбаченою законом процедурою кримінального провадження, яка передбачає перевірку таких обставин та надання їм оцінки судом під час розгляду кримінального провадження.

Аналіз змісту КПК України свідчить, що його норми не передбачають компетенції суду (слідчого судді) втручатися в порядок визначення органу досудового розслідування, оскільки це є виключним повноваженням сторони обвинувачення. Зазначений висновок обумовлюється і порядком розгляду спорів про підслідність, який визначений ч.5 ст.218 КПК України.

Отже питання визначення органу досудового розслідування є компетенцією прокурора, який бере участь у кримінальному провадженні. Враховуючи зазначене, слідчий суддя не втручаючись у зміст такої компетенції при розгляді скарги перевіряє лише дотримання відповідною службовою особою процедури прийняття такого рішення та наявності у такої особи правомочності його прийняття.

Таким прокурором є відповідні посадові особи прокуратури, які визначаються згідно положень ст.37 КПК України. При цьому за змістом даної норми закону в кримінальному провадженні може брати участь група прокурорів, але кожен з яких згідно ст.ст.36, 37 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

В даному випадку прокурори ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 входять до складу групи прокурорів в кримінальному провадженні №0000250, а відтак кожен має рівний обсяг компетенції щодо розгляду клопотань сторони захисту. Таким чином доводи захисника щодо неповно важності прокурора ОСОБА_6 вирішувати клопотання сторони захисту про передачу кримінального провадження іншому органу досудового розслідування є помилковим.

Необґрунтованим є доводи і захисника щодо того, що його клопотання від 22.11.2017р. мав вирішувати виключно Генеральний прокурор або його заступник. В цьому контексті слід звернути увагу, що такі посадові особи мають виключне право вирішувати лише спори про підслідність, а не клопотання учасників кримінального провадження. Тож для підтвердження наявності спору з питань підслідності кримінального провадження мають бути обставини, які свідчать про розбіжність вирішення такого питання між сторонами кримінального провадження. Стороною захисту не надано доказів того, що між сторонами кримінального провадження на момент подання клопотання від 22.11.2017р. існував спір щодо підслідності, а відтак доводи про необхідність розгляду такого клопотання виключно в порядку, передбаченому а.2 ч.5 ст.218 КПК України є передчасними.

Таким чином, вирішення прокурором ОСОБА_6 клопотання захисника ОСОБА_3 від 22.11.2017р. здійснено у спосіб, передбачений законом і в межах його компетенції. До того ж аналіз змісту оскаржуваної постанови прокурора свідчить, що вона відповідає вимогам ст.110 КПК України в частині мотивування та обґрунтування висновків прокурора. В цьому контексті доводи захисника про наявність в оскаржуваній постанові прокурора посилань на норми КПК України, які не регулюють вирішуваного процесуального питання, не спростовують загальних ознак відповідності такого рішення вимогам законності, а тому не є підставою для його скасування.

За таких обставин, постанова прокурора від 27.11.2017р. про відмову у задоволенні клопотання захисника є такою, що за своїм змістом відповідає положенням ст.ст.110, 220 КПК України, винесена з врахуванням засад кримінального провадження, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений 15 січня 2018 року о 08год 50хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1