АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/471/18 Справа № 200/6270/18 Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000858 про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК,
за участю:
прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 179 КПК.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення вимогу розумної підозри не дотримано в повному обсязі, оскільки слідством не зібрано неспростовних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК. Суд взяв до уваги факт заволодіння чужим майном підозрюваним, що підтвердив в судовому засіданні сам ОСОБА_6 , а також не знайшли підтвердження докази тих ризиків, які були заявлені прокурором та слідчим. Водночас, слідчий суддя прийшов до висновку про причетність ОСОБА_6 до злочину щодо заволодіння чужим майном, тому, спираючись на норми ч. 3 ст. 132, ст.ст.176-178 КПК, для мінімізації тих ризиків, які знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, вважав за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Слідчим суддею прийнято до уваги факт заволодіння чужим майном підозрюваним, при цьому не враховуючи той факт, що до потерпілого було застосовано насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я, що підтверджується довідкою КЗ Дніпропетровська клінічна лікарня №16 ДОР м. Дніпра від 04.04.2018 року та протоколом допиту потерпілого від 04.04.2018 року. Висновки слідчого судді про відсутність заявлених стороною обвинувачення ризиків є необґрунтованими, а також ним не встановлені всі обставини відповідно до ст. 178 КПК, які враховуються при обранні запобіжного заходу. На його думку, пред`явлена підозра ОСОБА_6 є обґрунтованою, а також існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і з підстав, зазначених в скарзі, просив її задовольнити, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Частиною першою статті 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. 1 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; запобіжний захід, який застосовується.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого не були дотримані належним чином. Внаслідок чого ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК.

Так, з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не вбачається жодних висновків слідчого судді щодо обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого злочину, а також існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК та які ризики, на думку слідчого судді, були доведені стороною, що дає підстави взагалі застосувати до підозрюваного запобіжний захід. У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора є належними та обґрунтованими.
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд також приходить до висновку про його обґрунтованість з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Згідно наданих матеріалів, 05 квітня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 3 ст. 289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднане з застосуванням насильства, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 .
Так, апеляційний суд вважає, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема, протоколом обшуку від 04.04.2018 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.04.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , який впізнав ОСОБА_6 як особу, яка застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я, здійснив постріл з предмету, схожого на револьвер в область грудної клітини, після чого заволодів належним потерпілому автомобілем, протоколами допиту потерпілого від 04.04.2018 року, довідкою КЗ «Дніпропетровська клінічна лікарня № 16» ДОР від 04.04.2018 року щодо наявності вогнепального поранення грудної клітини у ОСОБА_9 та іншими доказами, долученими до клопотання слідчого.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, апеляційний суд приходить до висновку, що вони є також обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують та для їх запобігання необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Зокрема, апеляційним судом встановлено, що існують обґрунтовані ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, продовжити вчиняти нові злочини, при цьому колегія суддів у відповідності до ст. 178 КПК враховує тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, що у відповідності до ст. 12 КК є особливо тяжким злочином, вагомість наявних доказів про вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, вік та стан його здоров`я, відсутності в нього судимостей.

Разом з тим, апеляційний суд зважає, що даний злочин був вчинений із застосуванням насильства з особливою зухвалістю та цинізмом у денний час доби, при цьому він міг бути поміченим іншими особами, однак це його не зупинило, внаслідок чого потерпілий отримав вогнепальне поранення, але не зважаючи на це, підозрюваний залишив його, не надавши першу медичну допомогу та заволодівши його транспортним засобом покинув місце вчинення злочину.

З огляду на вищевикладене, доводи прокурора щодо наявності заявлених ризиків та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами справи.

Зважаючи, що у даному провадженні існують ризики, передбачені ст.177 КПК, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для їх запобігання, а також, що злочин вчинений із застосуванням насильства, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК.

Таким чином, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою і такою, що підлягає частковому задоволенню, оскільки за змістом вимог ст. 197 КПК, строк застосування запобіжних заходів, в тому числі і тримання під вартою, може бути встановлений в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст. ст. 181, 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000858 про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 червня 2018 року.

Взяти ОСОБА_6 під варту негайно в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3