Справа № 308/9591/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0003756 старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородського місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:

З клопотання слідує, що 26 жовтня 2016 року слідчим відділом Ужгородського ВП ГУНП Закарпатської області розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003756.
В ході досудового розслідування встановлено, що службовими особами Ужгородської міської ради підроблено окремі документи та незаконно передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :23:001:0016 площею 0,13 га, розміщеної за адресою: АДРЕСА_1 , строком на п`ять років ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ( п. 2.2. рішення VIII сесії Ужгородської міської ради VII скликання №416 від 18.10.2016). Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , показав, що 10.10.2016 р. ним було подано інформаційний запит до Ужгородської міської ради щодо надання копій документів, які слугували підставою для передачі в користування гр. ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,13 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :23:001:0016 для змішаного використання; копій документів, які слугували підставою для розробки проекту рішення про поновлення оренди землі (п.2.3 №413) чергової сесії Ужгородської міської ради, засідання якої призначено на 18.10.2016 р., щодо надання цієї ж земельної ділянки в оренду (гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 ); викопіювання з генплану із зазначенням функціонального призначення даної території; акт обстеження вищезазначеної ділянки. 13.10.2016 р. йому була надана відповідь за підписом заступника міського голови ОСОБА_9 із копіями відповідних документів, зокрема, витягів із рішень Ужгородської міської ради №727 від 23.05.2008 р., №1144 від 19.06.2009 р., №1367 від 05.02.2010, викопіювання із генплану міста, витяг з акту обстеження цільового використання вищезазначеної земельної ділянки, проект рішення №413 «Про поновлення договору оренди земельної ділянки».

В ході перегляду даних документів було виявлено, що надання земельних ділянок в користування відбувалося із грубим порушенням чинного законодавства та не відповідає містобудівній документації (генплану м. Ужгород). На даний час на земельній ділянці за кадастровим номером :23:001:0016 проводяться будівельні роботи без дозвільних документів та інформаційно-будівельного стенду, що суперечить чинному законодавству.

Враховуючи, що земельна ділянка з кадастровим номером :23:001:0016 площею 0,13 га, є речовим доказом вчинення кримінального правопорушення, є предметом злочину щодо якого здійснюється досудове розслідування та матиме доказове значення у даному кримінальному провадженні, наявність обґрунтованих ризиків відчуження земельної ділянки, і з огляду на зазначене, слідчий просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :23:001:0016 площею 0,13 га, розміщеної за адресою: АДРЕСА_1 .
У відповідності до ч. 2 п. 1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому слідчий у клопотанні просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :23:001:0016 площею 0,13 га, розташована АДРЕСА_1 , яка є комунальною власністю та перебуває в оренді у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України розглянути клопотання без повідомлення власника майна.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав та мотивів, викладених у ньому.

У відповідності до ч.2 ст.172 КПК України клопотання розглянуто без повідомлення власника майна.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора з приводу внесеного клопотання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0003756 від 26.10.2016 року, попередня правова кваліфікація ч.1 ст. 366 КК України.

Слідчим суддею також встановлено, що відповідно до договору оренди землі № 1942 від 22.12.2016 року земельна ділянка з кадастровим номером :23:001:0016 площею 0,13 га, розташована АДРЕСА_1 , яка є комунальною власністю перебуває в оренді у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строком до 22.12.2021 року.

Вказані обставини підтверджуються також даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права№ 84737660 від 11.04.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів (в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Під час розгляду клопотання прокурором доведено, що земельна ділянка з кадастровим номером :23:001:0016, площею 0,13 га, розташована на території АДРЕСА_1 , у відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дана земельна ділянка є комунальною власністю в особі Ужгородської міської ради та перебуває в оренді у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у кримінальному проваджені №0003756 відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту земельної ділянки, враховує можливість використання її як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0003756 старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородського місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :23:001:0016, площею 0,13 га, розташована на території АДРЕСА_1 , яка є комунальною власністю в особі Ужгородської міської ради та перебуває в оренді у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шляхом заборони використовувати, відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином зазначеною земельною ділянкою.

Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її ухвалення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1