Справа № 377/52/18 Головуючий у І інстанції Теремецька
Провадження № 11-сс/780/90/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 16.02.2018

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
власника майна ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді клопотання задоволено та на належний ОСОБА_6 автомобіль марки «Volkswagen Touran», д.н.з. Республіки Польща НОМЕР_1 накладений арешт.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на належний йому транспортний засіб «Volkswagen Touran», д.н.з. Республіки Польща НОМЕР_1 . Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що протокол огляду транспортного засобу від 27 січня 2018 року є недопустимим доказом, оскільки огляд транспортного засобу, проводився без присутності понятих, а фактично автомобіль перебуває на штрафмайданчику з 01.11.2017р. за його добровільною згодою для проведення експертних досліджень, тому клопотання про арешт подано з пропуском строку, визначеного ч.5 ст.171 КПК України, і з клопотанням про поновлення такого строку слідчий до суду не звертався.
Заслухавши доповідь судді, третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст.170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
З ухвали слідчого судді слідує, що наведені в клопотанні підстави для накладення арешту на майно, перевірялися судом першої інстанції, при цьому, були з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Так, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість визнання вказаного транспортного засобу речовим доказом та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Із змісту ухвали випливає, що слідчий суддя визнав статус тимчасово вилученого майна у автомобіля з 27.01.2018р.
Доводи апеляційної скарги про те, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано після закінчення строків, передбачених ч.5 ст.171 КПК України, не ґрунтується на матеріалах, що додані до клопотання.
За змістом ч.3 ст.168 КПК України негайно після здійснення тимчасового вилучення майна слідчий зобов`язаний скласти відповідний протокол.
З копії протоколу огляду транспортного засобу вбачається, що автомобіль слідчим оглянутий і вилучений 27.01.2018р. , а клопотання до суду подано у понеділок 29.01.2018р., тобто на наступний робочий день, у строки, визначені КПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль перебував на штрафмайданчику з 01.11.2017р. правильності висновків судді не спростовують, оскільки перебування його на території відділу національної поліції не надає йому статусу тимчасово вилученого майна.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.
За таких обставин, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно є такою, що відповідає вимогам ст.ст.170-173 КПК України, та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.404,407,419,422 КПК України, колегія суддів,
Суддя: Суддя: Суддя: