Провадження № 1-кп/734/95/17 Справа № 734/1113/17
В И Р О К
іменем України
11 жовтня 2017 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні Козелецького районного суду Чернігівської області судове засідання в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Талалаївка Талалаївського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, призваного на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 15.05.2014, командира 3 відділення охорони 3 взводу охорони 1 роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , звільненого в запас 04.04.2017 у зв`язку з вислуженням встановлених строків військової служби у зв`язку з мобілізацією, сержанта запасу, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.01.2017 Талалаївським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, в період з 15.12.2014 по 03.04.2017 включно, самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю і дав суду покази, які за змістом не мають розбіжностей з вищевикладеним та за змістом обвинувального акту.

Щиро розкаявся у вчиненому.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою сторін судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Тому суд обмежився дослідженням фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, та дійшов до висновку про те, що дії ОСОБА_3 за ст. 407 ч. 3 КК України кваліфіковані правильно як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, визнання своєї вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цих законом санкцій, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, однак враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочину, мають місце обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих, суд дійшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_3 можливо на підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин до постановлення вироку Талалаївським районним судом Чернігівської області від 27.01.2017, остаточне покарання слід призначити за сукупністю злочинів - шляхом часткового складання покарань за цим та попереднім вироком на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Талалаївського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2017 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оскаржувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Чернігівської області.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом 30 діб з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя Козелецького районного суду
Чернігівської області ОСОБА_1 .