Справа № 356/1293/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/108/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 37 18.01.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 29 листопада 2017 року, якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000010 від 09.11.2016 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

повернуто прокурору для усунення недоліків,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 29 листопада 2017 року обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, в обвинувальному акті формулювання обвинувачення в частині посилання на об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, не містить вказівки на те, в чому саме проявилась зухвалість обвинуваченого, грубість порушення громадського порядку з огляду, на істотність заподіяної шкоди, констатацію факту заподіяння чи наявності умислу в обвинуваченого на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, а також на фактичні обставини, що свідчать про виникнення реальної загрози для її життя чи здоров`я.

Як вбачається з обвинувального акту, умисними діями обвинуваченого створено загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також ОСОБА_10 , в рівній мірі кожному. Проте потерпілою визнано лише громадянку ОСОБА_9 при цьому, яка їй заподіяна шкода не зазначено, щодо інших осіб, стосовно яких згідно обвинувального висновку було створено загрозу життю та здоров`ю в обвинувальному акті жодних посилань не має. Окрім того, обвинувальний акт не містить даних щодо місця народження потерпілої ОСОБА_9 .

Також в обґрунтування свого рішення суд першої інстанції посилався на те, що обвинувальний акт не підписаний прокурором, який його надав та затвердив, а підпис, який міститься на першому аркуші є реквізитом грифу затвердження документу прокурором. Очевидні помилки при складенні акту порушують право обвинуваченого на захист, а також повно та всебічно розглянути кримінальне провадження та провести і завершити судовий розгляд протягом розумного строку.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та не відповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичних обставинам кримінального провадження. Призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 чітко зазначені усі його складові відповідно до вимог ст. 291 КПК України: детально викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, сформульовано обвинувачення та зазначено правову кваліфікацію правопорушення. Дії обвинуваченого, а саме не менш як 4 постріли з рушниці в бік воріт та будинку із створенням, при цьому, прямої загрози життю та здоров`ю осіб, на думку прокурора і є проявом особливої зухвалості з боку обвинуваченого. А також, прокурор зазначає, що обов`язок доведення певних ознак об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, покладається на прокурора саме під час судового розгляду.

Прокурор посилається на ч. 2 ст. 55 КПК України, згідно якої права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження, як потерпілого. Вказаних заяв від ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не надходило, тому щодо них не внесені відомості до обвинувального акту, як про потерпілих.

Також звертає увагу на те, що обвинувальний акт підписаний. Посилання суду на те, що обвинувальний акт не підписаний прокурором є помилковим.

Зазначає, що в акті зазначені прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, місце проживання потерпілої. Зазначений учасник судового провадження був присутній підчас проведення підготовчого судовому засіданні, тобто прибув за викликом суду, а отже зазначені в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування анкетні дані є дійсними.

В запереченнях, які надійшли до суду, обвинувачений просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, яка на його думку є законною, залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підтримав викладені в ній доводи та просив її задовольнити, думку обвинуваченого та захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували і просили відмовити в її задоволенні, вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Завданням кримінального провадження є захист будь якої особи від кримінальних правопорушень, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема що до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час закінчення досудового розслідування та звернення до суду прокурора з обвинувальним актом.
Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Згідно п. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб ті інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення.
При цьому, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього кодексу, які виходячи зі змісту, має містити обвинувальний акт в формулюванні обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, - покладається на слідчого, прокурора.
Аналіз обвинувального акту у даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 вказує на те, що прокурором не було дотримано вимог закону, оскільки, як вірно вказано в ухвалі суду першої інстанції, обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції послався на неконкретність пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення.
З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки в силу ст. 91 КПК України вказані обставини підлягають обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженні. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення, тобто відображати всі елементи складу злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, оскільки містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, обвинувачення є конкретним спростовуються текстом обвинувального акту.
Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Як вбачається з фактичних обставин кримінального правопорушення умисними діями обвинуваченого створено загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також ОСОБА_10 , в рівній мірі кожному.
Проте потерпілою, згідно обвинувального акту, визнано лише громадянку ОСОБА_9 , при цьому не вказано жодних фактичних обставин, які б вказували на характер спричиненої їй шкоди, яка б свідчила про вчинення ОСОБА_6 злочину відносно неї. Що ж стосується ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , стосовно яких в обвинувальному висновку зазначено, що було створено загрозу їх життю та здоров`ю, то в обвинувальному акті жодних посилань на них як потерпілих, чи що вони мають інший статус, не має.

Посилання суду про відсутність в обвинувальному акті відомостей щодо місця народження потерпілої ОСОБА_9 хоча і є слушним, однак вказаний недолік не є грубим. Разом з тим, за наявності інших вагомих недоліків, допущених при складанні обвинувального акту, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акта, складеного щодо ОСОБА_6 , вимогам ст. 291 КПК України та рішенням щодо повернення його прокурору для усунення недоліків.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість прийнятого судом першої інстанції рішення про повернення обвинувального акту до прокуратури для усунення недоліків, та про безпідставність поданої апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 29 листопада 2017 року, якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000010 від 09 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків залишити без змін.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4