№1-кп/243/204/2018
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
27 лютого 2018 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов`янська кримінальне провадження № 0002255 від 05 вересня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Североморськ, Мурманської області, громадянина України, із середньо освітою, неодруженого, не працюючого, інваліда 1 групи, раніше не судимого, зареєстрованого з адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
04.09.2017 приблизно о 22:00 годин водій ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 , керуючи, технічно справним, належним на праві власності ОСОБА_6 , автомобілем марки «ГАЗ 2410 СПГ» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснюючи рух по проїзній частині вулиці Сучасна до вулиці Ленінградська м. Слов`янськ наближаючись до перехрестя вулиць Сучасна, Свободи, Ленінградська, Аеродромна та Смольна м. Слов`янськ всупереч вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, згідно з якими:

12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди

діючи необережно - проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення не врахував дорожню обстановку, не переконався у відсутності пішоходів на проїзній частині, не зменшив швидкість та не зупинився, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, скоїв наїзд передньою частиною керованого ним автомобілю лівою-боковою-задньою частиною тулуба ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , який переходила проїзну частину вулиці Ленінградська справа-наліво відносно напрямку руху автомобілю.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_7 заподіяне туча сполучена травма: забита рана волосяної частини голови, закриті переломи 3-6 ребер справа, закритий перелом лобкової та седалищної кісток зліва, розрив перепончатої частини уретри, закритий черезвертлюжний перелом лівого стегна зі зміщення, закритий трьохлодижковий перелом правої гомілки, що відносяться до тяжких тілесних у шкоджень, як небезпечних для життя у момент їх заподіяння.

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходились в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути кримінальне провадження без його присутності. Цивільний позов на момент розгляду кримінального провадження у суді не заявляв.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав повністю та пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті скоїв інкриміноване йому діяння. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена письмовими доказами.

Протоколом огляду місця ДТП від 04.09.2017 р., схемою та таблицями зображень до нього (а.с.53-59); зафіксоване місце ДТП, яка мала місце по вул. вулиці Ленінградська, м. Слов`янська 04 вересня 2017 року.

Протоколом огляду транспортного засобу від 07.09.2017 року (а.с. 60);

Висновком судової експертизи з визначення технічного стану транспортного засобу автомобіля ГАЗ 2410 (а.с. 65-74 ), відповідно до якої встановлено, що безпосередньо, перед даною ДТП, рульове управління, гальмівна система і колеса автомобіля ГАЗ 2410 знаходилися у працездатному стані і виконували покладені на них функції. Безпосередньо, перед даною ДТП, гумові покришки, всіх чотирьох робочих коліс автомобіля ГАЗ 2410 знаходилися у працездатному стані і були придатні до експлуатації на даному транспортному засобі. Непрацездатний стан стоянкової гальмівної системи автомобіля ГАЗ 2410 виник не раптово, при русі або після встановлення автомобіля на штрафний майданчик, а значно раніше, при цьому, водій автомобіля ГАЗ 2410 СПГ держ. номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 мав об`єктивну можливість виявити непрацездатний стан стоянкового (ручного) гальма шляхом перевірки натягу важеля управління стоянковим гальмом (не вимагає розбирання), до моменту виїзду автомобіля на лінію, і відказатися від керування автомобілем ГАЗ 2410 СПГ держ. номер НОМЕР_2 . Будь якого непрацездатного стану робочої гальмівної системи, рульового управління і коліс автомобіля ГАЗ 2410 СПГ держ. номер НОМЕР_2 , що могли бути причиною (знаходитися в причинному зв`язку) виникнення даної дорожньо- транспортної пригоди, не встановлено. Непрацездатний стан стоянкового гальма автомобіля ГАЗ 2410 СПГ держ. номер НОМЕР_2 , в умовах даної дорожньої пригоди, не міг сприяти і не сприяв виникненню і течії даної дорожньої пригоди.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.09.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_7 (а.с. 75-76);

Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.09.2017 року зі схемою та таблицями зображень до нього за участю обвинуваченого ОСОБА_8 (а.с. 77-79);

Висновком авто технічної експертизи від 27.09.2017 року (а.с. 81-85) відповідно до якої встановлено, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля ГАЗ 2410 СПГ держ. номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.2 і п.12.3 Правил дорожнього руху України, тобто, він повинен був вести транспортний засіб з такою швидкістю, щоб була можливість зупинити автомобіль у межах видимості елементів дороги, але не більше ніж 60 км/год, а з моменту об`єктивної видимості, з робочого місця водія автомобіля ГАЗ 2410 СПГ, пішохода-чоловіка, що рухався по смузі руху автомобіля ГАЗ 2410 СПГ держ. номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_4 , зобов`язаний був застосувати гальмування. З технічної точки зору, в умовах даної дорожньої пригоди, водій автомобіля ГАЗ 2410 СПГ держ. номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 , при своєчасному застосуванні гальмування, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода. З технічної точки зору, в розглянутій дорожній ситуації, дії водія автомобіля ГАЗ 2410 СПГ держ. номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 відповідали вимогам п.12.2 ПДР України і не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в розглянутій дорожній ситуації, дії водія автомобіля ГАЗ 2410 СПГ держ. номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 які не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, знаходились у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Оцінка дій пішохода ОСОБА_7 , на відповідність вимогам Правил дорожнього руху України, виходить за рамки компетенції експерта автотехніка, так як вказана оцінка не вимагає застосування спеціального технічного знання, оскільки в діях пішохода не вбачається технічного аспекту. Оцінити дії пішохода ОСОБА_7 на відповідність вимогам Правил дорожнього руху України, слідство чи суд може самостійно, стосовно до вимог глави 4 «Обов`язки і права пішоходів» ПДР України. Оцінка дій пішохода ОСОБА_7 , на відповідність вимогам Правил дорожнього руху України, не входить до компетенції експерта автотехніка, і може бути дана слідством чи судом самостійно, стосовно до вимог глави 4 «Обов`язки і права пішоходів» ПДР України. Дослідження питання про причинний зв`язок дій пішохода ОСОБА_7 з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, у даному конкретному випадку, виходить за рамки компетенції експерта автотехніка і може бути проведено слідством чи судом самостійно, на основі правового аналізу матеріалів кримінального провадження з урахуванням висновків проведеної експертизи.

Висновком судово-медичної експертизи № 344 від 22.09.2017 року (а.с. 86-87), відповідно до якої встановлено, що виявлена у гр. ОСОБА_7 при звернені за медичною допомогою травма: забита рана волосяної частини голови, закриті переломи 3-6 ребер зправа, закритий перелом лобкової та седалищної кісток зліва, розрив перепончатої частини уретри, закритий через вертлюжний перелом лівого стегна зі зміщенням, закритий трьохлодижковий перелом правої гомилки. Виявлені тілесні ушкодження являють собою єдиний комплекс травми, який утворився у швидкій послідовності друг за другом, практично одномоментно, що могло мати місце в умовах ДТП при наїзді рухаючогося транспортного засобу на пішохіда у зазначений термін та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Проаналізувавши усі зібрані у ході судового розгляду докази у їх сукупності, давши їм належну оцінку, суд прийшов до висновку, що водій ОСОБА_4 допустив порушення п. 12.3 ПДР.

Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, вважає, що вина ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні доведена, і його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Разом з тим, суд враховує, що згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного суду України, що містяться в п. 20 постанови № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 19 грудня 2008 року № 18, при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Судом також беруться до уваги роз`яснення, надані у п. 21 згаданої Постанови ВСУ, відповідно до яких у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Згідно із роз`ясненнями викладеним у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є повне визнання своєї вини та його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій відповідно до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної моральної та майнової шкоди і наслідків, відомості про особу обвинуваченого (характеризується за місцем проживання посередньо, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2001 року, працездатний, раніше не судимий).

Враховуючи вище зазначене, а також те, що потерпілий не наполягав на суворому покаранні, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75,76 КК України, суд переконаний, що це буде справедливим, необхіднім і достатнім для її виправлення і перевиховання та запобігання вчинення нових злочинів.

Враховуючи сімейний і матеріальний стан обвинуваченої, суд дійшов висновку про те, що немає підстав для призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього амністії, оскільки він є інвалідом І групи.

Прокурор не заперечував проти застосування амністії відносно обвинуваченого, звільнивши його від відбування покарання, оскільки у нього є на утриманні знаходяться матір та батько, які досягла 70-річного віку, повністю визнає свою вину та з наслідками застосування амністії ознайомлений в присутності захисника.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно з ч. 2 ст. 86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.

Згідно п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в України» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженої від відбування покарання.

Згідно матеріалів справи на утриманні обвинуваченого ОСОБА_4 перебуває його матір ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка досягла 70-річного віку та батько ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який досяг 70-річного віку.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази - автомобіль марки ГАЗ 2410 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - залишити ОСОБА_4 .

Під час досудового розслідування по справі були проведені судові експертизи втрати на проведення яких загалом склали 1977,40 грн., які на підставі положень частини 2 статті 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, необхідності в його застосуванні при судовому провадженні не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376, 392-393, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України і призначити йому покарання і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі положень статей 75 та 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину, і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

? повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи,

?не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі пункту «є» статті 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Речові докази: автомобіль марки ГАЗ 2410 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 відповідно до зберігальної розписки залишити ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Североорськ, Мурманської області, зареєстрованого з адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави витрати за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 2/19-246 від 15.09.2017 року в сумі 988 грн. 70 коп.

Стягнути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Североорськ, Мурманської області, зареєстрованого з адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави витрати за проведення судової автотехнічної експертизи № 2/19-247 від 27.09.2017 року в сумі 988 грн. 70 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення всіма учасниками судового розгляду, а засудженим з моменту отримання ним копії вироку.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1