АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1782/17 Справа № 202/2314/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000273 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянин України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 05 травня 2014 року Центрально-Міським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, 13 вересня 2016 року звільнений за закінченням відбуття строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати як незаконний і необґрунтований та ухвалити новий законний та вмотивований вирок.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, в порушення вимог КПК України провів судовий розгляд кримінального провадження, поверхнево досліджував наявні докази, та брав до уваги тільки ті, що нібито доказують його вину.

Так, суд не врахував його пояснення в судовому засіданні про те, що він не вчиняв злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, та не здійснював заволодіння грошовими коштами у розмірі 800 гривень.

Також суд не врахував показання потерпілого ОСОБА_9 , який пояснював, що він не пам`ятає подію вчиненого та претензій до нього не має, показання свідка ОСОБА_10 , який не підтвердив той факт, що він обшукував кармани потерпілого.

Крім того, суд безпідставно відмовив у задоволені заявлених ним клопотань про виклик свідка ОСОБА_11 та проведення дактилоскопічної експертизи щодо виявлення його слідів пальців на гаманці.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років; також вирішено питання щодо речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, 06 лютого 2017 року приблизно о 17 годині 15 хвилин ОСОБА_8 , рухаючись по алеї, вздовж будинку № 18 по вул. Петра Калнишевського в м. Дніпро, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, підійшов до раніше незнайомого ОСОБА_9 , який по ходу свого руху раптово впав на асфальт, та роблячи вигляд, що намагається допомогти останньому підвестись, витягнув з кишені одягнутої на ньому куртки портмоне чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в розмірі 800 гривень, пенсійне посвідчення та розрахункова банківська картка на ім`я ОСОБА_9 .

В цей же час, перехожі помітили злочинні дії ОСОБА_8 та почали кричати і намагались вжити заходи, направлені на їх припинення, тоді ОСОБА_8 , розуміючи, що його дії перестали бути таємними та стали явними для оточуючих, бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 800 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Доводи обвинуваченого щодо не доведення його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та дослідженим судом першої інстанції доказам, яким судом у вироку надано належну оцінку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні грабежу, вчиненого повторно, підтверджується:

-показаннями свідка ОСОБА_12 , відповідно до яких він працює патрульним поліцейським, 06.02.2017 року під час несення служби прибув за викликом на пр. Петра Калнишевського у м. Дніпро, де помітив двох чоловіків, один з яких затримав іншого та просив перехожих, щоб вони викликали поліцію, після приїзду патруля цей чоловік показував місце події,

-показаннями свідок ОСОБА_10 про те, що в день події близько 17:20 години він припарковував автомобіль у дворі дому №18 по пр. Петра Калнишевського у м. Дніпро і побачив двох чоловіків, які йшли дуже близько один від одного, потерпілий впав на землю на спину, як від удару. Поруч стояла жінка, яка стала кричати, що потерпілому наніс удар і викрав гаманець той чоловік, що йшов поруч це був обвинувачений ОСОБА_8 , який почав тікати. ОСОБА_10 побіг за ОСОБА_8 , який почав на ходу виказувати йому погрози і говорити про те, що він вдарив потерпілого через те, що той його образив, але свідок продовжив переслідування і коли наздогнав його біля теплотраси, ОСОБА_8 розповів свідку, що вчиняє злочини через важку долю і просив відпустити, витягнув з правої кишені дублянки та викинув на підлогу гаманець і сказав, щоб той повернув його потерпілому, після чого приїхала поліція і затримала ОСОБА_8 ,

- протоколом від 07.02.2017 року впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 , який впізнав ОСОБА_8 , як чоловіка, що 06.02.2017 року викрав гаманець у гр. ОСОБА_9 за адресою м. Дніпро, пр. П. Калнишевського №19.

Зазначений протокол узгоджується із показаннями свідка ОСОБА_10 , підтверджує його показання, а тому як показання свідка, так і протокол впізнання обґрунтовано взяті судом до уваги,

-показаннями свідка ОСОБА_13 , відповідно до яких він працює поліцейським, у лютому 2017 року під час несення служби було затримано грабіжника біля магазину АТБ на вул. Петра Калнишевського. Коли поліцейський приїхав на місце, побачив свідка та правопорушника, який намагався втекти. Поруч із обвинуваченим лежав гаманець з документами на ім`я ОСОБА_9 , як вказав ОСОБА_10 , обвинувачений його вкрав у потерпілого та викинув на землю після того, як останній наздогнав ОСОБА_8 ,

-письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місцевості біля буд. №19-А по вул. П. Калнишевського у м. Дніпро від 06.02.2017 року в ході якого було виявлено чоловічий гаманець чорного кольору, який зачиняється на кнопку, в якому знаходились чеки у кількості 26 штук, чотири пігулки «Спазмалгон», картка «CreditDneprBank № НОМЕР_1 , пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № НОМЕР_2 , два фрагменти аркушів паперу з записами, дві візитки, грошові кошти: купюра 20 грн. 1 шт., купюра 10 грн. 1 шт., купюра 2 грн. 2 шт., купюра 1 грн. 2 шт., 1 карбованець СРСР. Вказаний гаманець з наявними в ньому речами та грошовими коштами визнано речовим доказом відповідно до постанови слідчого від 07.02.2017 року,

-протоколом слідчого експерименту від 27.03.2017 р. за участю підозрюваного ОСОБА_8 , який пояснив, що 06.02.2017 року приблизно о 17:15 годині він побачив невідомого чоловіка, який впав на асфальт на спину і не подавав ознак життя, він зупинився біля потерпілого, нахилився над ним і двома руками схопив потерпілого за куртку та намагався його підняти, потім побачив гаманець (портмоне), яке знаходилось у внутрішній кишені куртки потерпілого, який він взяв та поклав до кишені своєї дублянки, після чого втік.

Судом першої інстанції обґрунтовано покладено зазначені докази в основу вироку та не взято до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки вони спростовуються показаннями свідка ОСОБА_10 , який був очевидцем вчинення злочину обвинуваченим і бачив, як потерпілий, що знаходився біля ОСОБА_8 , впав на землю, після чого обвинувачений почав тікати, а коли свідок його наздогнав зізнався у вчиненому та благав відпустити.

Показання свідка ОСОБА_10 , наведені у вироку суду, не суперечать аудіозапису судового засідання 13.04.2017 року, наведені в апеляційній скарзі суперечності між показаннями свідка, наданими в судовому засіданні, про те, що він не бачив, як обвинувачений обшукував кармани потерпілого, та викладеними у вироку, відповідно до яких свідок вказував на зазначену обставину, не є суттєвими та не впливають на висновки суду, оскільки свідок дійсно був очевидцем того, як обвинувачений дістав із свого карману гаманець потерпілого та викинув його на теплотрасу, що підтверджує заволодіння гаманцем потерпілого саме обвинуваченим, а не іншими особами, крім того, не зазначення у вироку суду про наявність у свідка ножа не впливає на оцінку його показань, оскільки відповідно до аудіозапису свідок не заперечував того факту, що при ньому був ніж, про що він повідомив обвинуваченого у відповідь на його погрозу порізати свідка, що спростовує доводи обвинуваченого про те, що він почав тікати, бо побачив свідка з ножем, а тому твердження апеляційної скарги обвинуваченого щодо надання переоцінки показанням свідка ОСОБА_10 не заслуговують на увагу.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо не підтвердження вчинення ним злочину потерпілим ОСОБА_9 , оскільки потерпілий після травми голови втратив пам`ять, а тому вказана обставина не спростовує доведення вчинення злочину обвинуваченим іншими доказами, наведеними у вироку суду.

Посилання обвинуваченого на те, що судом було допущено неповноту судового розгляду, оскільки не було допитано свідка сторони захисту- ОСОБА_11 , не є слушними, так як у вироку суду наведені причини невиконання клопотання сторони захисту про допит свідка, якими є встановлення під час виконання доручення суду органом досудового розслідування того, що за зазначеною обвинуваченим адресою такий свідок ніколи не проживав, що підтверджується письмовими поясненнями (а.п.98). Отже, судом вживались заходи щодо допиту свідка, а тому відсутні підстави стверджувати про неповноту судового розгляду.

Твердження апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність у нього грошей під час затримання, що спростовує висновки суду про заволодіння коштами обвинуваченого в сумі 800 гривень, не спростовують висновків суду про доведення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що знайшло підтвердження під час апеляційного перегляду, в ході якого сторона обвинувачення послалась на наявність в матеріалах провадження банківської виписки про зняття з рахунку коштів потерпілим в сумі 1000 гривень безпосередньо перед подією злочину за декілька хвилин, показаннями свідків підтверджено заволодіння обвинуваченим гаманцем потерпілого, з яким він втік, а тому відсутні підстави ставити під сумнів заяву потерпілого про викрадення у нього 800 гривень.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо не проведення дактилоскопічної експертизи не свідчать про неповноту судового розгляду, оскільки висновки суду обґрунтовані доказами, що у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину.

Тому колегія суддів вважає позицію обвинуваченого формою захисту від пред`явленого обвинувачення, яка не знайшла підтвердження під час апеляційного перегляду.

За таких обставин місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає, що воно призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з належним врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, характеризується посередньо, відсутності обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтував призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк, передбачений санкцією статті, оскільки ОСОБА_8 неодноразово судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі і не зробив для себе будь яких висновків щодо виправлення, вчинив злочин через неповних п`ять місяців після звільнення з місць позбавлення волі.

Як витікає з вимог ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення і не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку, в матеріалах кримінального провадження не встановлено, не вказував на такі і обвинувачений в своїй апеляційній скарзі та під час апеляційного перегляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не має, а вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2017 року залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, що тримається під вартою, з моменту отримання копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4