УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №276/766/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
секретаря ОСОБА_6 ,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в кримінальне провадження № 276/766/17 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2017 року відносно
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, як незаконний, і постановити новий ворок, в якому визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим терміном 1 рік. Вважає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Рахує, що суд першої інстанції належно не врахував відповідні пом`якшуючі обставини, а саме: тяжкість злочину, який є злочином середньої тяжкості, його сприяння в розкритті цього злочину, добровільне повернення потерпілій викраденого майна, відсутність цивільного позову, повне усвідомлення ним характеру ним вчиненого, визнання вини та щире каяття. Підсумовуючи свої апеляційні вимоги, наголошує, що у суду першої інстанції були всі обґрунтовані підстави до застосування при призначенні покарання положень ст.75, 76 КК України.
Згідно вироку Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2017 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислено з моменту виконання вироку.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог с.100КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, повторно, 07.08.2017 року у період часу з 08 години по 08 годин 30 хвилин у ОСОБА_8 , який перебував всередині будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Nокіа 200» з силіконовим чохлом, картою пам`яті марки «Nокіа» Міcrо СD 2 Gd, сім карткою мобільного оператора «КиївСтар» та мобільного телефону марки «Ріхus» з сім карткою мобільного оператора «КиївСтар», які належать ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , перебуваючи у спальній кімнаті вищевказаного будинку, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу з ліжка, викрав, належний останній, мобільний телефон марки «Nокіа 200», вартістю 489 гривень, в якому знаходилась SІМ-картка мобільного оператора «Київстар Україна», вартістю 25 гривень, а також картка пам`яті Місrо СD 2 Gd, вартістю 90 гривень, та шляхом вільного доступу з підлоги, викрав, належний останній, мобільний телефон марки «Ріхиз», вартістю 1329 гривень, в якому знаходилась SІМ-картка мобільного оператора «Київстар Україна», вартістю 25 гривень, та який був у силіконовому чохлі, вартістю 100 гривень.
Викраденим ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, а саме зберігав у власному домоволодінні за місцем проживання, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 2058 гривень.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.185 КК України, в апеляційній скарзі не оскаржуються, визнавались обвинуваченим під час судового розгляду в суді першої інстанції, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.
Як передбачено ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання дотримався вище наведених вимог закону.
Апеляційні доводи останнього про неналежне врахування судом при призначенні покарання ступеня тяжкості вчиненого правопорушення та його особи, мають необ`єктивний характер, є необґрунтованими.
Призначаючи обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК України, суд першої інстанції належно врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке є середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання посередньо (а.п.95), негативно характеризується органом Хорошківським районним відділом з питань пробації (а.п.42-43), не працює, був раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності (а.п.93-94). Звільнившись з місць позбавлення волі в 2016 році, обвинувачений в серпні 2017 року вчинив новий умисний корисливий злочин, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та вказує на підвищену суспільну небезпечність його особи для суспільства. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом першої інстанції було враховано його щире каяття у вчиненому, за відсутності обтяжуючих обставин.
Вищенаведені обставини в своїй сукупності виключають будь-які обґрунтовані підстави пом`якшення обвинуваченому покарання, в тому числі і із застосування норм ст.75 КК України.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді 2-х років позбавлення волі, з врахуванням санкції ч.3 ст.185 КК України, є необхідним й достатнім покаранням для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень, що на переконання апеляційного суду відповідає справедливості і меті покарання.
Ухвалений судом першої інстанції вирок в частині призначення обвинуваченому покарання є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді: