Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
25 січня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
його захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 , матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001738 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Рівне, неодруженого, з повною середньою освітою, не судимого, жителя АДРЕСА_1 , - звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрито.
Також судом вирішено питання речових доказів у кримінальному провадженні та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 у дохід держави 880 /вісімсот вісімдесят/ гривень 40 /сорок/ копійок витрат на залучення експерта.
Судове рішення обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, добровільно звернувся до лікувального закладу та розпочав з 18 травня 2017 року курс лікування від наркотичної залежності в Комунальному закладі «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного прийому канабіноїдів та психостимуляторів в умовах утримання, що виключають їх вживання.
Не погодившись з судовим рішенням, прокурор яка брала участь у розгляді провадження судом першої інстанції - ОСОБА_8 оскаржила його в апеляційному порядку.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, вважаючи ухвалу місцевого суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що судом неправильно застосовано Закон України про кримінальну відповідальність та істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону. Стверджує, що ч.4 ст.309 КК України застосована до обвинуваченого ОСОБА_6 необґрунтовано, оскільки він не є наркозалежним і не потребує лікування від наркоманії. Зазначає, що суд, розглядаючи кримінальне провадження, не перевірив з якою метою ОСОБА_6 звернувся до лікаря-нарколога: чи мав на меті лікування від наркоманії, чи зробив це з метою ухилення від кримінальної відповідальності, чи дійсно він проходив курс лікування, не допитав з цього приводу лікаря, який лікував ОСОБА_6 . Також зазначає, що суд стягнув з обвинуваченого судові витрати за проведення експертизи, хоча таке стягнення з осіб, звільнених від кримінальної відповідальності, не допускається.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого та його захисника щодо доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Наведені вимоги закону, як вважає колегія суддів, під час ухвалення рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, судом першої інстанції дотримані повністю.
Так відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другої статті 284 цього Кодексу.
Згідно з п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 4 статті 309 КК України передбачено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Таким чином, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а підставою такого звільнення є певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує, зокрема добровільне звернення до лікувального закладу і розпочате такою особою лікування від наркоманії.
Верховний Суд України у постанові Пленуму «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, звернув увагу судів на те, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлене особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадженні та слідує зі змісту судового рішення від 09 листопада 2017 року, суд першої інстанції розглянув клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України, яке підтримав і захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , та задовольнив його, встановивши, що ОСОБА_6 добровільного звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування від наркоманії.
Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 добровільно пройшов курс лікування від наркоманії, і що він потребував такого лікування ґрунтується на поясненнях самого обвинуваченого, довідці Комунального закладу «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» від 29.05.2017 року, які свідчать про те, що ОСОБА_6 з 18.05.2017 по 29.05.2017 року пройшов курс стаціонарного лікування в наркологічному відділенні з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного прийому канабіноїдів та психостимуляторів в умовах утримання, що виключають вживання.
Суд першої інстанції належним чином мотивував свої висновки щодо добровільності проходження курсу лікування обвинуваченого та встановив потребу у проходженні такого лікування.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що прокурором не доведено належними та допустимим доказами вимушеного звернення обвинуваченого до лікувального закладу з метою уникнути кримінальної відповідальності. Не надано таких доказів прокурором і в ході апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.
Водночас, в ході апеляційного розгляду матеріалів провадження знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправомірного стягнення судом з обвинуваченого ОСОБА_6 , як особи яка звільняється від кримінальної відповідальності, судових витрат за проведення експертизи.
Так, питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у підсумковому рішенні (викладеному у формі вироку), яким відповідно завершується провадження на стадії судового розгляду згідно п.13 ч.1 ст.368, п.1 ч.4 ст.374 КПК України. А покладення судових витрат на осіб, звільнених від кримінальної відповідальності, у справах публічного обвинувачення кримінальним процесуальним законом, відповідно до ст.124 КПК України, не передбачено.
Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Таким чином як з`ясовано колегією суддів, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема в частині вирішення питання судових витрат застосував закон, який не підлягав застосуванню, що у відповідності з вимогами п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.
З огляду на викладене, ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 підлягає зміні в частині вирішення питання судових витрат, в решті підлягає залишенню без змін.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року, якою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України й кримінальне провадження щодо нього закрито змінити в частині вирішення питання щодо судових витрат.

Виключити з ухвали покликання на стягнення з ОСОБА_6 в дохід держави витрат на залучення експерта в розмірі 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 40 (сорок) копійок.
В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
С У Д Д І :

________________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3