Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/15/18
Провадження № 1-кс/499/1/18
У Х В А Л А

Іменем України
"11" січня 2018 р. смт.Іванівка

Слідчий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню за №0000008, внесеного до ЄРДР від 08.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню за №0000008, внесеного до ЄРДР від 08.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 07.01.2018 року о 18 годині 50 хвилин на автодорозі Київ-Одеса 412 км.+4м. у напрямку м. Одеси автомобіль ВАЗ 21099 державний знак НОМЕР_1 , зеленого кольору, під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , 1967 року народження, який здійснював перехід автодороги в неустановленому місці. В результаті ДТП ОСОБА_6 загинув на місці пригоди.
В ході огляду місця події було тимчасово вилучено автомобіль ВАЗ 21099 державний знак НОМЕР_1 , зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить водію ОСОБА_5 , який після проведення огляду місця події ДТП було направлено до стоянки Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області за адресою вул. Центральна 81, смт. Іванівка Іванівського району Одеської області.
Вищезазначений автомобіль був тимчасово вилучений з метою подальшого проведення ряду судових експертиз та інших слідчих дій, для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, при його вилучені було складено акт огляду та затримання транспортного засобу, копію якого вручено ОСОБА_5 .
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.
Власник майна у судове засідання не з`явився, надав до суду телефонограму про розгляд клопотання у його відсутність.
Слідчий суддя, заслухавши думку слідчого, прокурора, вивчивши документи та матеріали, якими обґрунтовується клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.
Статтею 41 Конституції України передбачений виключно судовий порядок позбавлення права власності.
Як вбачається з ч. ч. 1, 2 і 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є, зокрема, забезпечення кримінального провадження.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, тощо.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема,: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчим доведено, що вилучені речі, а саме : автомобіль ВАЗ 21099 державний знак НОМЕР_1 , зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить водію ОСОБА_5 - може бути визнаним речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України та обґрунтована необхідність заборони у користуванні та розпорядженні зазначеним майном, оскільки існує ризик того, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, втрачене, використане, перетворене, відчуджене, передане, пересунуте, може зникнути, що призведе до втрати слідів, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні.
Таким чином, враховуючи вище наведенні ризики відносно вилученого майна як доказу у даному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги, що його втрата або зникнення значно ускладнить або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого у частині накладення арешту на майно підлягає задоволенню.
При цьому враховується розумність та співрозмірність обмеження права володіння завданням даного кримінального провадження.
Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні іншої частини клопотання, а саме поміщення арештованого майна на зберігання на майданчик Іванівського ВП Роздільнянського ВН ГУНП в Одеській області, оскільки матеріали справи не місять відомостей про пристосування даного місця для зберігання таки речових доказів, як автомобіль.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 107, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню за №0000008, внесеного до ЄРДР від 08.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню за №0000008, внесеного до ЄРДР від 08.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме на: автомобіль ВАЗ 21099 державний знак НОМЕР_1 , зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить водію ОСОБА_5 .
В задоволенні решти клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1