АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/4234/14-к Головуючий суддя І інстанції Садовський
Провадження № 11-сс/790/302/14 Суддя доповідач ОСОБА_1
Категорія: В порядку КПК України
УХВАЛА
27 березня 2014 року колегія судців судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
з участю прокурора - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляцією прокурора на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 19 березня 2014 року, якою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, з вищою освітою, розлученого, працюючого на посаді начальника служби матеріально- технічного забезпечення ДП «Харківській завод шампанських вин», раніше судимого: 1) 26.05.2000 року за ч.З т..144 КК України (в редакції 1960 року) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився з місць позбавлення волі 13.06.2003 року умовно-достроково на невідбуту частину 6 місяців 14 днів; 2) 04.08.2008 року за ч.1 т..122 КК України до 2 років позбавлення волі з застосуванням т..75 КК України 2 роки випробувального терміну, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст..146, ч.З ст..190 КК України, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області про зміну раніше застосованого до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Органом досудового слідства встановлено, що влітку 2012 року ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, володіючи інформацією про те, що одинокий громадян ОСОБА_8 , 1939 р.н., мешкає в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить йому на праві власності, розробив злочинний план скоєння вищевказаного злочину, згідно якого вступив у злочину змову, направлену на здійснення зазначеного кримінального правопорушення, зі своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .
У відповідності до злочинного плану скоєння кримінального правопорушення, члени групи ОСОБА_9 та ОСОБА_6 повинні були увійти у довіру до ОСОБА_8 та в подальшому, діючи шляхом обману та зловживаючи довірою останнього, змусити його підписати відповідні правовстановлюючі документи щодо продажу вказаної квартири стороннім особам. В подальшому, з метою виключення можливості з боку ОСОБА_8 якимось чином зашкодити втіленню злочинного плану, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 повинні були незаконно позбавити волі ОСОБА_8 та утримувати його у різних малознайомих осіб, як в межах м.Харкова так і за його межами.
В процесі реалізації даного злочинного плану, в серпні 2012 року ОСОБА_8 , будучи введеним в оману стосовно реальних цілей учасників злочинної групи та довіряючи ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які зловживали його довірою, підписав відповідні правовстановлюючі документи, використовуючи які члени групи реалізували вищезазначену квартиру стороннім особам.
Таким чином, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_8 , спричинивши потерпілому матеріальної шкоди у великих розмірах.
Реалізуючи свій злочинний план, 14.11.2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів та у змові з ОСОБА_10 , використовуючи безпорадний фізичний стан потерпілого ОСОБА_8 та подавляючи його волю до опору шляхом надання можливості постійного вживання спиртних напоїв, незаконно позбавили потерпілого ОСОБА_8 волі та вивезли його з квартири за вказаною адресою. При цьому, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , виконуючи вимоги спільного злочинного плану, розробленого ОСОБА_10 , з метою запобігання можливого опору або спробі втечі потерпілим ОСОБА_8 , застосували до останнього психічне насильство, яке виразилось в попередженні потерпілого про те, що в разі спроби втечі з його боку до нього буде застосоване фізичне насильство, аж до вбивства.
Після цього, в ніч з 14 на 15 листопада 2013 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , реалізуючи спільний з ОСОБА_10 зазначений злочинний план, незаконно утримували ОСОБА_8 у автомобілі «Mercedes Benz Е 280», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який над:: ОСОБА_9 . Вказаний автомобіль ОСОБА_9 розташував на вулиці біля свого міси; мешкання за адресою: АДРЕСА_4 . Після цього, 15 листопада 2013 року, реалізуючи вказаний злочинний план, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_8 .. ОСОБА_9 з відома та згоди ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , домовився із громадянином ОСОБА_11 , не повідомляючи останнього про незаконність своїх дій, який мешкає неподалік від вказаного місця мешкання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_5 , щоб останній залишив ОСОБА_8 на ніч у себе вдома, за що запропонував ОСОБА_11 дві пляшки горілки, на що останній погодився. Таким чином, в ніч з 15 на 16 листопада 2013 року, ОСОБА_8 не маючи можливості самостійно залишити вказану квартиру внаслідок безпорадного фізичного стану, незаконно утримувався за місцем мешкання ОСОБА_11 за вищевказаною адресою.
Надалі, 16.11.2013 року ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , злочинний план, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_8 , вступили у змову зі своїм знайомим ОСОБА_12 , якому запропонували за грошову винагороду 4100 грн. забезпечити подальше незаконне позбавлення волі ОСОБА_8 .
Погодившись на дану незаконну пропозицію ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , ОСОБА_12 на своєму автомобілі вивіз ОСОБА_8 до будинку АДРЕСА_6 , у якому проживає ОСОБА_13 . Прибувши до вказаного будинку, ОСОБА_12 попросив ОСОБА_13 , не повідомляючи його про незаконність своїх дій, надати можливість проживання ОСОБА_8 у даній оселі.
В подальшому ОСОБА_8 , не маючи можливості самостійно залишити вказаний будинок внаслідок безпорадного фізичного стану, продовжував бути незаконно позбавленим волі та незаконно утримувався за вказаною адресою до 20.11.2013, після чого був звільнений співробітниками міліції.
Таким чином у період з липня 2012 року по листопад 2013 року ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_8 , спричинивши потерпілому матеріальної шкоди у великих розмірах.
Крім того, 20.11.2013 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_7 , працівниками міліції було виявлено та вилучено: два пістолети-кулемети «МР-40», виробництва Германії, які є бойовою нарізною вогнепальною зброєю; пістолет «Вальтер» Р-08№7697; пістолет «Вальтер» РРК № 274498К; пістолет «Вальтер» Р-38 №8033; пістолет «Вальтер» Р-3588 №13 Р; пістолет «TT» НМ 11011941; пістолет «Стєчкіна» ГР 613*1954; пістолет невстановленого зразка калібру 6,35 мм; рушниця «Бенелі» № F155824; набої калібру 6.35 мм у кількості 24 одиниць; набої калібру 7.62 мм у кількості Ш одиниць; набої калібру 7.65 мм у кількості 23 одиниці, які ОСОБА_10 , при невстановлених в ході досудового слідства обставинах придбав, носив та зберігав у себе за місцем мешкання без передбаченого законом дозволу.
Як вбачається з протоколу затримання, 20 листопада 2013 року ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.
22.11.2013 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_6 застосовано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
16.1.1014року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова строк тримання під
вартою підозрюваного ОСОБА_6 продовжено до чотирьох місяців, тобто до 19 березня 2014 року. .
17 березня 2014 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_14 , погоджене заступником начальника управління - начальником відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_15 , про зміну раніше застосованого до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2014 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області про зміну раніше застосованого до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Не погодившись з таким рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Покласти на
підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: прибувати до слідчого за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з ОСОБА_8 , 1939 р.н.; ОСОБА_16 , 1975 р.н.; ОСОБА_10 , 1975 р.н.; ОСОБА_17 , 1984 р.н.; носити електронний засіб контролю; не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 19.00 год. до 09.00 год. В обґрунтування вимог посилається на те, що на даний час в рамках кримінального провадження проведена переважна більшість слідчих дій, що свідчить про зменшення ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважає, що такий запобіжний засіб як домашній арешт зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію та просив скасувати ухвалу суду, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до п.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Стаття 200 КПК України визначає право прокурора, слідчого за погодженням з прокурором на звернення в порядку ст. 184 цього Кодексу до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу.
Таким правом скористався слідчий, подавши погоджене з прокурором клопотання про зміну запобіжного заходу. При цьому, слідчий вважав, що на даній стадії досудового розслідування, коли проведена переважна більшість слідчих дій та зникла частина ризиків, які були підставою для тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, можливо застосувати такий запобіжний захід як домашній арешт.
Така позиція слідчого узгоджується з ч.З ст.199 КПК України, яка у випадку звернення з клопотанням про продовження строку тримання під вартою зобов`язує останнього доводити обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. До того ж ч.5 ст.199 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.З цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.
Слідчий суддя відмовляючи в задоволені клопотання слідчого посилається на те, що ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати. Під час розгляду попередніх клопотань слідчий наголошував на можливість впливу з боку підозрюваних на потерпілого, свідків, співучасників, які не розшукані. Нелогічним визнано слідчим суддею позиція органу досудового розслідування продовження строку тримання під вартою співвиконавців ОСОБА_9 та ОСОБА_12 з одного боку, а з другого зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт стосовно ОСОБА_6 . Такі висновки слідчого судді не узгоджуються з положеннями ст.22 КПК України, а також ч.1 ст.183 КПК України, згідно якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу. З огляду на викладене ухвала слідчого судді не є обґрунтованою та підлягає скасуванню.
Апеляційним судом були з`ясовані обставини, передбачені ч.1 ст.194, 200 КПК України та встановлено, що прокурором доведена обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.2, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи посилання слідчого на зменшення ризиків, передбачених п.п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що фактично запобіжний захід щодо ОСОБА_6 відсутній, оскільки строк дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу сулинув, апеляційний суд вважає за можливе клопотання слідчого задовольнити та змінити запобіжний захід у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт, враховуючи що саме такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Таким чином, колегія судів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з винесенням у відповідності до ч.З ст.407 КПК України нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.З ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 19 березня 2014 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області про зміну
запобіжного заходу скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУМВС України в Харківський області про зміну раніше застосованого до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.
Змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки:
-прибувати до слідчого за першою вимогою;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування з ОСОБА_8 , 1939 р.н.; ОСОБА_16 , 1975 р.н.; ОСОБА_10 , 1975 р.н.; ОСОБА_17 , 1984 р.н.;
- носити електронний засіб контролю;
- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 19.00 год. до 09.00 год.
Визначити строк дії даної ухвали в межах строку досудового розслідування, а саме до 20.05.14р.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді: