Дата документу Справа № 323/2923/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/1323/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 323/2923/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

представника третьої особи адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за спільною апеляційною скаргою ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про арешт майна.

Накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 2106 зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , дві сокири з дерев`яними рукоятками та дві бензопили зеленого кольору, одна з яких марки «Сабер», інша - «GRUNHELM», які тимчасово вилучені та перебувають за адресою: АДРЕСА_1 , а також визначено місцем зберігання територію Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся в суд з клопотанням, яке погоджене з прокурором, про накладення арешту на автомобіль марки ВАЗ 2106 зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , дві сокири з дерев`яними рукоятками та дві бензопили зеленого кольору, одна з яких марки «Сабер», інша - «GRUNHELM», які тимчасово вилучені та перебувають за адресою: АДРЕСА_1 , а також визначити місцем зберігання територію Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області. В клопотанні зазначав, що в провадженні СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000910 від 26.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.10.2017 року невстановлена особа спилювала повалені дерева в лісополосі, котра розташована між с. Юрківка та с. Новояковлівка Оріхівського району Запорізької області. 25.10.2017 року в ході огляду місця події на території Таврійської територіальної громади Оріхівського району Запорізької області слідчим було вилучено: автомобіль марки ВАЗ 2106 зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , дві сокири з дерев`яними рукоятками та дві бензопили зеленого кольору, одна з яких марки «Сабер», інша - «GRUNHELM». На стадії досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події 25.10.2017 року, оскільки воно зберегло на собі сліди злочину, а також містить відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому накладення арешту є необхідним для збереження речового доказу.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшла до висновку, що до клопотання слідчого додані докази, які вказують на те, що майно, зазначене у клопотанні слідчого, а саме автомобіль марки ВАЗ 2106 зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , дві сокири з дерев`яними рукоятками та дві бензопили зеленого кольору, одна з яких марки «Сабер», інша - «GRUNHELM», зберегли на собі сліди злочину, а також містять відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому накладення арешту є необхідним для збереження речового доказу.

В спільній апеляційній скарзі ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_9 вважають ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Так, зі змісту ухвали слідчого судді випливає, що досудовим розслідуванням встановлено відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, оскільки «спилювання, повалених дерев в лісополосі» не є самоправством. Тому, справа повинна бути закрита у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України. Натомість, працівники поліції незаконно вилучили майно ОСОБА_8 , а слідчий суддя незаконно наклав арешт на це вилучене майно. Крім того, третя особа, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, володілець майна та особа у якої вилучено майно ОСОБА_8 не є зазначеною в ухвалі слідчого судді «невстановленою особою», оскільки 25.10.2017 року не знаходився в лісосмузі, котра розташована між с. Юрківка та с. Новояковлівка Оріхівського району Запорізької області. Також відсутня заява про вчинене кримінальне правопорушення у відношенні ОСОБА_8 або щодо вилученого у нього майна. Тобто, жодна особа не вказувала на ОСОБА_8 , як на особу, яка спилювала дерева або на використання арештованого майна під час вказаного спилювання дерев. Вважають, що слідчим суддею порушені вимоги ч. 1 ст. 170 КПК України. Ухвала слідчого судді не містить жодного посилання на доказ злочину, тобто на те, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину. Також не містить ухвала слідчого судді й жодного посилання на те, що арештоване майно підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Крім того, вважають, що відсутні достатні підстави вважати, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На підставі викладеного, просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; представника третьої особи, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що спільна апеляційна скарга ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арештом майна згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону та виходячи із підстав заявленого клопотання випливає, що прокурор та слідчий повинні довести, у даному конкретному випадку, що майно, яке на їх думку, підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст. 170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Судова колегія вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про накладення арешту на майно слідчим суддею дотримані в повній мірі.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що Оріхівським ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 356 КК України.

Із витягу ЄРДР випливає, що 26.10.2017 року слідчим до реєстру внесені відомості про те, що 25.10.2017 року невстановлена особа, спилювала повалені дерева в лісополосі, котра розташована між с. Юрківка та с. Новояковлівка Оріхівського району Запорізької області.

У поданому до суду клопотанні слідчий вказував, що вищевказане майно має ознаки речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, адже зберегли на собі сліди злочину, а також містять відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки необхідним є призначення експертиз по їх дослідженню.

Частинами 1, 3 ст. 170 КПК України передбачена можливість накладення арешту на майно будь-якої фізичної або юридичної особи з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Отже, слідчий суддя, врахувавши усі обставини даного провадження у їх сукупності, прийшла до обґрунтованого висновку про задоволення клопотання слідчого на підставі ст. 170 КПК України.

Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним на даному етапі кримінального провадження.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження прав завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає, оскільки обставини кримінального провадження вимагають вжиття саме такого заходу державного регулювання як арешт майна.

Настання будь-яких негативних наслідків, які б переважали завданням цього кримінального провадження та суттєво позначалися на діяльності певних осіб, з матеріалів кримінального провадження не вбачається та апелянтом не доведено.

В апеляційній скарзі фактично акцентується увага на тому, що ОСОБА_8 та майно, яке було у нього тимчасово вилучено під час огляду місця події 25.10.2017 року, жодним чином не причетний до обставин, які зазначені у фабулі витягу з ЄРДР.

Разом з тим, доводи, викладені в апеляційній скарзі, стосуються обставин, які підлягають дослідженню під час розгляду кримінального провадження по суті (подія і склад кримінального правопорушення). Колегія суддів вважає, що на теперішній стадії процесу матеріали, які були долучені до клопотання слідчого про арешт майна свідчили про наявність обставин, які дали слідчому обґрунтовані підстави для звернення із відповідним клопотанням.

Питання щодо причетності чи не причетності ОСОБА_8 , а також майна, на яке було накладення арешт, може бути остаточно вирішене саме під час проведення досудового розслідування.

Відтак, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що втручання в обмеження майнових прав, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування, або за результатами судового розгляду, не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом злочину.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
спільну апеляційну скаргу ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про арешт майна та накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 2106 зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , дві сокири з дерев`яними рукоятками та дві бензопили зеленого кольору, одна з яких марки «Сабер», інша - «GRUNHELM», які тимчасово вилучені та перебувають за адресою: АДРЕСА_1 , а також визначено місцем зберігання територію Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4