Справа № 539/2868/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області кримінальне провадження про обвинувачення :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Дрюківщина Лохвицького району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, має неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
20.09.2016 року близько 20 години, в темний час доби, ОСОБА_7 , керував транспортним засобом - автомобілем DAF ТЕ95ХF 380 державний номер НОМЕР_1 із напівпричепом VAN HOOL державний номер НОМЕР_2 та рухався по проїзній частині автошляху Київ-Харків-Довжанський. Проїжджаючи 172 км + 630 м зазначеного автошляху та рухаючись у Лубенському районі Полтавської області водій ОСОБА_7 під час виконання маневру розвороту ліворуч допустив неуважність, порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, тобто перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху; перед розворотом ліворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, при розвороті ліворуч поза перехрестям не з крайнього лівого положення не надав дорогу попутному транспортному засобу та допустив зіткнення із автомобілем VOLKSWAGEN Т4 державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 , котрий рухався по головній дорозі в попутному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому тіла правої великогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, з наявністю забито-рваної рани в проекції перелому, перелому правої малогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням відламків, перелому медіального відростка лівої великогомілкової кістки, перелому дистального метаепіфіту правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, скальпованої рани тім`яної ділянки голови, які, згідно висновку експерта № 382 від 21.10.2016 року, за результатами проведеної судово-медичної експертизи по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта № 453 від 28.09.2017 року за результатами проведеної автотехнічної експертизи в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля DAF ТЕ95ХF 380 державний номер НОМЕР_1 із напівпричепом VAN HOOL державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогам п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, відповідно до яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам.

Порушення цих вимог водієм ОСОБА_7 з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням вищевказаної пригоди та її суспільно небезпечними наслідками. В умовах даної події водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, для чого у нього не було будь- яких перешкод технічного характеру.

В судовому засіданні ОСОБА_7 вину визнав та пояснив, що 20.09.2016 року близько 20 год. рухався по а/д Київ-Харків на автомобілі Даф з напівпричепом, та йому необхідно було здійснити маневр розвороту, при цьому він транспортним засобом із напівпричепом перекрив всі смуги для руху в попутному напрямку та надав перевагу в русі зустрічному транспорту, однак допустив зіткнення із автомобілем під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку.

Крім цього, вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України повністю підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що 20.09.2016 року близько 20 год. він рухався на автомобілі Фольксваген по а/д. Київ-Харків, коли здалеку помітив габаритні вогні чого саме зразу не зрозумів і перестроївся в ліву смугу, однак коли наблизився, то побачив, що смуга для руху перекрита напівпричепом та застосував екстрене гальмування, однак не вдалося запобігти зіткненню транспортних засобів. В результаті ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження;

- висновком судово - медичної експертизи від 21.10.2016 року № 382, відповідно до якого ОСОБА_5 у даній ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді : відкритого перелому тіла правої великогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, з наявністю забито-рваної рани в проекції перелому, перелому правої малогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням відламків, перелому медіального відростка лівої великогомілкової кістки, перелому дистального метаепіфіту правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, скальпованої рани тім`яної ділянки голови, які, по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень;

- висновком судової автотехнічної експертизи від 28.09.2017 року № 453, згідно якого в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля DAF ТЕ95ХF 380 державний номер НОМЕР_1 із напівпричепом VAN HOOL державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогам п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, відповідно до яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Порушення цих вимог водієм ОСОБА_7 з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням вищевказаної пригоди та її суспільно небезпечними наслідками. В умовах даної події водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, для чого у нього не було будь- яких перешкод технічного характеру;

- висновком судової транспортно трасологічної експертизи від 17.10.2016 року № 75, відповідно до якого місце зіткнення автомобіля VOLKSWAGEN Т4 державний номер НОМЕР_3 та автомобіля DAF ТЕ95ХF 380 державний номер НОМЕР_1 із напівпричепом VAN HOOL державний номер НОМЕР_2 знаходиться на додатковій смузі руху для гальмування а/д Київ Харків в межах лівого сліду гальмування переднього колеса автомобіля VOLKSWAGEN в районі кінцевого положення автомобілів VOLKSWAGEN Т4 державний номер НОМЕР_3 та DAF ТЕ95ХF 380 державний номер НОМЕР_1 із напівпричепом VAN HOOL державний номер НОМЕР_2 , в момент первинного контакту кут між повздовжніми осями автомобілів складав близько 142 градусів +- 15 градусів.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження, встановлена і доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України обставин справи, що обтяжують та пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд не вбачає.

Суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_7 , який задовільно характеризується по місцю проживання, одружений, має неповнолітню дитину, раніше не судимий, вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом із тим, 28 листопада 2017 року обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою в якій прохав застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року та звільнити його від призначеного покарання на підставі статті 1 пункту «в» Закону України «Про амністію у 2016 році».

В судовому засіданні обвинувачений подану заяву підтримав, прохає застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від відбування покарання, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого необережного злочину, будучи тверезим, визнає свою вину, має неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Захисник подану обвинуваченим заяву про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» підтримав, вважає, що є всі підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за даний злочин.

Прокурор, потерпілий та представник потерпілого вважали, що обвинувачений підлягає звільненню від основного та додаткого покарання згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

За змістом ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Згідно ч.2 ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році». Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається що обвинувачений має неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно якої не позбавлявся, є винним у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. ОСОБА_7 даний злочин вчинив до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обвинувачений ОСОБА_7 дав згоду на застосування відносно нього амністії.

Обмежень щодо застосування відносно ОСОБА_7 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлено, амністія щодо нього раніше не застосовувалась.

Згідно ст. 15 ЗУ «Про амністію у 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію.

Отже, на обвинуваченого поширюється дія Закону України "Про амністію у 2016 році" та останній підлягає звільненню від відбування основного та додаткового покарання, призначеного за даним вироком.

Речові докази по справі : автомобіль VOLKSWAGEN Т4 державний номер НОМЕР_3 необхідно повернути потерпілому ОСОБА_5 , а автомобіль DAF ТЕ95ХF 380 державний номер НОМЕР_1 із напівпричепом VAN HOOL державний номер НОМЕР_2 повернути ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.2 ст.122, ч.2 ст.124 КПК України витрати за проведення експертизи здійснюються за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.

Матеріали справи містять витрати на залучення експерта, а саме : у зв`язку з проведенням експертизи від 28.09.2017 р. №453 в сумі 790,96 грн., експертизи від 17.10.2016 року № 75 в сумі 1540,70 грн.

Враховуючи, що судом ухвалено обвинувальний вирок, вказані витрати на залучення експерта в сумі 2331 грн. 66 коп. суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст. 374 КПК України,
З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення експертизи від 28.09.2017 р. №453 в сумі 790,96 грн., від 17.10.2016 року № 75 в сумі 1540,70 грн., а всього в сумі 2331 грн. 66 коп.

Речові докази по справі : автомобіль VOLKSWAGEN Т4 державний номер НОМЕР_3 - повернути потерпілому ОСОБА_5 , автомобіль DAF ТЕ95ХF 380 державний номер НОМЕР_1 із напівпричепом VAN HOOL державний номер НОМЕР_2 повернути ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1