Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/2670/17
Провадження № 1-кп/209/378/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янському Дніпропетровської області кримінальне провадження за обвинувальним актом № 0001289 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- засуджений 14.10.2017 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн., штраф сплачений,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11 липня 2017 року , близько о 14 годині 30 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись в торговому кіоску "Дніпровські зорі" по вул. Воїнів Афганців,4а в м. Кам`янське Дніпропетровської області, де почув розмову ОСОБА_5 про намір придбати мільтиварку. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_4 вини злорчинний умисел, направлений на проотиправне заволодіння грошима ОСОБА_5 у сумі 600 грн. шляхом зловживання довірою останньої.
Реалізуючи свої злочинні наміри, обвинувачений ОСОБА_4 , цілковито усвідомлюючи протиправний хзарактер своїх дій , з корисливих мотивів, шляхом зловдивання довірою, запропонував ОСОБА_5 нібито в якості застави надати йому гроші в суцмі 600 грн., а він свою чергу принесе їй мультиварку . На що ОСОБА_5 , довіряючи обвинуваченому ОСОБА_4 , погодитлася та передала йому в руки гроші в сумі 100 грн. Заволодівши вказаними грошима, та немаючи наміру їх в майбутньому повертати власнику, обвинувачений ОСОБА_4 місце вчинення злочину залишив, отримавши таким чином модливість розпоряджатись вказаними грошима, які в подальшому витратив на власні потреби.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння грошима ОСОБА_5 , 14.07.2017 року, близько 14.00 години (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), обвинувачений ОСОБА_4 знову прийшов до торгового кіоску "Дніпровські зорі" по АДРЕСА_2 , де працювала ОСОБА_5 з метою шляхом зловживання довірою останньої заволодіти її грошима. Будучи впевненим, що ОСОБА_5 не залишить своє робоче місце, обвинувачений ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 передати йому гроші в сумі 500 грн. щоб викупити мультиварку та принести їй, на що ОСОБА_6 погодитлась та передала в руки ОСОБА_4 гроші в сумі 500 грн. Заволодівши вказаними грошима та немаючи наміру в майбутньому їх повертати їх власнику, обвинувачений ОСОБА_4 місце вчинення злочину залишив, отримавши таким чином, мождливість розпоряджатися вказаними грошима, які в подальшому витратив на власні потреби.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 600 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно він підслухав розмову продавця з магазина ОСОБА_5 , що вона хоче придбати мультиварку за 600 грн. Вирішив скористатися ситуацією та зовлодіти грошима потерпілої. Що й зробив. Цивільний позов потерпілої на суму 600 грн. визнав повністю.У скоєному щиросердечно покаявся, а також просить застосувати до нього Закон України "Про амністію у 2016 році", оскільки він є учасником бойових дій, проходив службу у зоні АТО.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії, в межах пред`явленого обвинувачення, суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) .
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він має на утриманні неповнолітню доньку , ІНФОРМАЦІЯ_2 раніше судимий , на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває , за місцем реєстрації характеризується позитивно , є учасником бойових дій.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття у вчиненні злочину.
Обставин, які у відповідності до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Згідно висновку досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної фахівцем з соціальної роботи Кам`янського МВ Південно-Східного ПВКПП МЮ України від 20.11.2017 року, беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 та його спосіб життя, історію правопорушень, існує рівень ризику ймовріності вчинення повторного правопорушення та може становити небезпеку для суспільства у т.ч. окремих осіб. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів , що необхідні для впливу на поведунку ОСОБА_4 з метою виправлення та зхапобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього положень Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» та звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст.2 Закону.
Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченого від покарання за цим вироком та застосування до нього амністії, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Стаття 86 КК України передбачає, що підставою для такого звільнення є відповідний закон України щодо певної категорії осіб.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», в редакції від 06 травня 2014 року, амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування амністії в Україні» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, є учасником бойових дій , що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 виданого 08 листопада 2016 року Дніпродзержинським ОМВК Дніпропетровської області.
Злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 , вчинений ним до набрання чинності Законом України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році», не входить до переліку злочинів, на які амністія не поширюється, зазначених в ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також ст. 9 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».
За таких обставин суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_7 підпадає під дію ст. 2 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 , заявлений у кримінальному провадженні на суму 600 грн., суд задовольняє в повному обсязі та стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст. 127 ч.2 КПК України.
Судові витрати та речові докази по кримінальному провадження відсутні.
Керуючись статтями 368, 370, 374-376, 393, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що складає 850 грн .
Відповідно до положень ст. 2 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного покарання.
Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 600 (шістсот) грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1