АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/362/18 Справа № 209/579/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по кримінальному провадженню № 0000269 відносно

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпродзержинськ,
який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що слідчий суддя неправильно встановив місце реєстрації ОСОБА_6 , який пояснював суду, що зареєстрований в гуртожитку АДРЕСА_2 , хоча при встановленні анкетних даних підозрюваний називав адресу, де зареєстрований, пояснював суду, що на даний час перебуває в реабілітаційному центрі і за вищевказаною адресою не проживає. Крім того, слідчий суддя не взяв до уваги, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з 28 квітня 2017 року знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000206 відносно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 186 КК України, але, незважаючи на це, ОСОБА_6 знову вчинив умисний тяжкий злочин. Також слідчий суддя не взяв до уваги і доводи прокурора про те, що ОСОБА_6 ухиляється від явки до суду, про що свідчить рапорт, наявний в матеріалах кримінального провадження №0000206.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року задоволено частково клопотання слідчого Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 19:00 годин до 08:00 години, до 04 травня 2018 року, покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.1, 5 ст.177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Однак, прокурором не доведена обставина того, що підозрюваний порушує вимоги запобіжного заходу по іншому кримінальному провадженню, взагалі ту обставину, що відносно нього у іншому кримінальному провадженню обраний будь-який запобіжний захід, який продовжує діяти також відсутні відомості про оголошення підозрюваного у розшук.
Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Розглядаючи клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці, з покладанням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 15 лютого 2018 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269.

05 березня 2018 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, що виразилось у придбанні, зберіганні, носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколом огляду та вилучення боєприпасів; речовими доказами, висновком експертизи зброї.

Слідчий Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував, що є підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ст.177 КПК України, у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, а також, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, через відсутність у нього офіційних джерел доходів через те, що він не працює, відсутність сталих соціальних зв`язків, через те, що він будучі раніше засудженим за ряд умисних, корисливих злочинів, обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового умисного тяжкого кримінального правопорушення, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі. А також вказав, що прокурором не доведена обставина того, що підозрюваний порушує вимоги запобіжного заходу по іншому кримінальному провадженню, взагалі ту обставину, що відносно нього у іншому кримінальному провадженню обраний будь-який запобіжний захід, який продовжує діяти, також відсутні відомості про оголошення підозрюваного у розшук.
Колегія суддів вважає, що сукупність ризиків і доводів, на які послався слідчий, дають підстави для висновку про необґрунтованість застосування найбільш суворого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , оскільки тяжкість інкримінованого злочину, складність справи не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді, та оцінює критично доводи апелянта про те, що відомості про особу підозрюваного дають підстави для застосування до нього більш обтяжливого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про те, що встановлені щодо останнього ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України можуть бути усунуті лише у такий спосіб.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4