Справа № 640/889/18
н/п 1-кс/640/1211/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
підозрюваного - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
перекладача - ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в :
07.02.2018 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вилучено у останнього 06.02.2018 при проведенні обшуків, а саме на:
Під час досудового розслідування встановлено, що у продовж 2017 року по теперішній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно збуває наркотичний засіб «канабіс» на території Шевченківського району м. Харкова за допомогою ОСОБА_8 , до функцій якої входить фасування наркотичного засобу «канабіс» порціями по 1 граму, після чого вона їх передає особам, а саме Мохамед Сулейману, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які безпосередньо передають наркотичний засіб клієнту, отримуючи грошові кошти. Крім того, встановлено що громадянин Єгипту ОСОБА_12 , здійснює постачання наркотичних засобів Амер Давуд Ід, для подальшого незаконного збуту.
У зв`язку із викладеним, 06.02.2018 слідчий, діючи у відповідності до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, затримав у порядку ст.208 КПК України в ході якого провів особистий обшук ОСОБА_4 , провів обшук за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та провів обшук автомобіля «KIA CEED» держ.номер НОМЕР_11 , на якому останній пересувався, в ході яких вилучено вище вказане майно.
07.02.2018 ОСОБА_4 вручене повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Орган досудового розслідування має підстави вважати, що вилучене майно, відповідає вимогам ст.170 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки вилучене майно є доказом кримінального правопорушення, містить в собі інформацію про контакти та факти збуту наркотичної речовини, грошові розрахунки за це, а тому з метою збереження речових доказів та можливої конфіскації майна, просить накласти арешт на вказане майно.
В судовому засіданні прокурор підтримала подане слідчим клопотання, просила його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на порушення органом досудового розслідування вимог КПК України при проведенні обшуків.
Слідчий суддя, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши клопотання слідчого приходить до висновку про необхідність повернення даного клопотання прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.
Згідно ч. 2. ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати;3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Однак, всупереч ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна та документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Крім того, прохальна частина клопотання слідчого про арешт майна не конкретизована, а саме не розмежовано яке саме майно було вилучене у підозрюваного в ході особистого обшуку, за місцем мешкання та в автомобілі, в тому числі не зазначено де саме було вилучене майно; не вказано власника (власників) вилученого майна. Так, згідно інформаційної довідки № 106843958 з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.12.2017, квартира АДРЕСА_4 на праві приватної власності належить ОСОБА_13 , а власником автомобіля «KIA CEED» державний номер НОМЕР_11 є ОСОБА_14 .
Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, що були отримані під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження.
Згідно до вимог ч.1, 2 ст. 104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.
Якщо за допомогою технічних засобів фіксується допит, текст показань може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.
Запис, здійснений за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні.
Стаття 107 ч. 1, 3, 6 КПК України передбачає фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Виконання ухвали слідчого судді, суду про проведення обшуку в обов`язковому порядку фіксується за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Право безперешкодного фіксування проведення обшуку за допомогою відеозапису надається стороні захисту.
У матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії яких зберігаються окремо.
Незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.
Відповідно до ч.3, 9 ст. 236 КПК України, перед початком виконання ухвали слідчого судді особі, яка володіє житлом чи іншим володінням, а за її відсутності - іншій присутній особі повинна бути пред`явлена ухвала і надана її копія. Слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку. Особа, у житлі чи іншому володінні якої проводиться обшук, має право користуватися правовою допомогою адвоката на будь-якій стадії проведення обшуку. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність.
Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.
Так, в порушення вимог ст. 104 КПК України, слідчим у протоколах обшуках не зазначено даних щодо фіксування за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів проведення обшуку, що є невід`ємним додатком до протоколу.
Крім того, слідчим не надано даних щодо проведення обшуків за участю захисника.
Крім того, з протоколу обшуку квартири АДРЕСА_4 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_15 особі, у якої проведено обшук, не міститься запис про отримання останньої другого примірника протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності), що не відповідає вимогам ч. 9 ст. 236 КПК України.
Також, у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 , зазначено про те, що до протоколу додається опис вилученого майна у гр. ОСОБА_4 , однак вказаного опису слідчим до клопотання не додано.
Вказані підстави позбавляють слідчого суддю в повній мірі дослідити докази, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та прийняти рішення по справі.
Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю власника майна.
Однак, слідчим не зазначено в клопотанні власника (власників) вилученого майна та їх контактних даних (номеру телефону, адреси електронної пошти), з урахуванням визначеного ст. 172 КПК України стислого строку розгляду клопотання, що виключає надіслання повідомлення поштою, фактично позбавляє слідчого суддю можливості дотримання вимог ст. 22, 24-28, 172 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків у строк 72 години.
Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити прокурору право звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, відповідно до вимог ст. 171 КПК України у встановленому порядку.
На підставі викладеного і керуючись ст. 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя - ОСОБА_1