АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/932/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0005669 за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, який має середню технічну освіту, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.04.1991 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.3 ст. 140, ч.2 ст. 144 КК України до 3 років позбавлення волі, умовно з обов`язковим залученням до праці; 20.07.1992 року вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ст. 17, ч.3 ст. 81, ст. 43 КК України до 4 років позбавлення волі; 11.12.2000 року вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.3 ст. 140, ч.1 ст. 145, ч.2 ст. 141, ч.3 ст. 142, ч.1,2 ст. 117, ст. 17, ч.2 ст. 117, ст.43, ч.2 ст. 142, ч.3 ст.222, ч.2 ст. 206, ст. 42 КК України (1960р.) до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився з місць позбавлення волі 21.06.2010 року умовно-достроково на не відбутий строк 10 місяців 20 днів - на підставі постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.06.2010 року; 28.10.2013 року вироком Жовтневого райсудом м. Харкова за ч.2 ст. 152, ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 393, ч.1 ст. 71 КК України до 11 років 2 місяців позбавлення волі; звільнився 30.06.2017 року по відбуттю строку покарання,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Згідно вироку, 21.09.2017 року, близько 18-00 години, ОСОБА_7 , зайшов до приміщення магазину «АТБ «Продукти-466», розташованого в м. Харкові, Салтівське Шосе, 143, де у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення продуктів харчування та спиртних напоїв з подальшим перепродажем таємно викраденого чужого майна з метою особистого збагачення.
ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні вказаного магазину, діючи умисно та повторно, з корисних мотивів, маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та будучи впевненим, що його дії залишаться непоміченими, таємно викрав зі стелажу з алкогольними виробами одну скляну пляшку рому «Captain Morgan Jamaica», ємністю 0,5 л, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи «285 від 28.09.2017 року - 217,6 грн., яку сховав під одягнену на ньому спортивну куртку чорного кольору. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 підійшов до стелажу з ковбасними виробами, звідки таємно викрав три вакуумні упаковки шинки ТМ Добров «Філейна», вагою 0,091 кг вартістю 21,90 грн. вагою 0,117 кг, вартістю 28,6 грн. та вагою 0,038 кг вартістю 9,14 грн., а загальною вагою 0,246 кг на загальну суму згідно висновку товарознавчої експертизи №285 від 28.09.2017 року 59,2 грн.; дві палки ковбаси ТМ М`ясна лавка «Губернаторська» у вакуумній упаковці, вагою 0,342 кг, вартістю 70,35 грн., вагою 0,348 кг вартістю 71,58 грн., загальною вагою 0,690 кг та вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №285 від 28.09.2017 року 141,93 грн., які сховав під одягнену на ньому спортивну куртку чорного кольору.
Продовжуючи діяти за раптово виниклим корисним умислом ОСОБА_7 підійшов до морозильної скрині,, звідки таємно викрав дві пачки заморожених крабових паличок ТМ «Vici», вагою 240,0 гр. кожна, вартістю за одиницю 25,70 грн., на загальну суму, згідно висновку товарознавчої експертизи №285 від 28.09.2017 року, - 51,4 грн., які також сховав під одягнену на ньому спортивну куртку чорного кольору.
Після цього, ОСОБА_7 , вважаючи, що він виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, намагався покинути місце скоєння злочину, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки о 18-19 годині був затриманий за лінією кас співробітником охорони магазину АТБ «Продукти -466», що належить ТОВ «АТБ-Маркет».
Таким чином, за вищевказаних обставин, ОСОБА_7 умисно намагався спричинити матеріальну шкоду магазину ТОВ «АТБ-Маркет» на загальну суму, згідно висновку товарознавчої експертизи, №285 від 28.09.2017 року 470,13 грн.
Прокурор на підставі ст. 403 КПК України до початку судового розгляду в суді апеляційної інстанції відмовився від поданої ним апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі, не оспорюючи кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені вироком, обвинувачений просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з його суворістю та пом`якшити призначене покарання. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що він погоджується з вироком, проте вважає призначене покарання занадто суворим, оскільки він має батьків похилого віку, які потребують стороннього догляду. Крім того, обвинувачений просить застосувати до нього положення Закону України Про амністію в 2016 році та звільнити його від відбування покарання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як убачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 призначено покарання за закінчений замах таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, - у виді позбавлення волі на строк 2 роки , що передбачено санкцією ст. 185 ч. 2 КК України поряд з іншими альтернативними видами покарань. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але при цьому визнав та врахував обставини, що пом`якшує покарання за вчинення злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а саме щире каяття, та правильно встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання. Крім того суд врахував дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, знов вчинив злочин, маючи при цьому не погашену судимість.
Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, що належить призначити обвинуваченому, і об`єктивно вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення ( арк. 66-67).

Апеляційні доводи обвинуваченого, про зайву суворість призначеного покарання - у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за вчинення умисного злочину проти власності, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом призначення більш м`якого покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження обвинуваченого щодо неналежного їх врахування повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання ( арк. 67), за злочин, передбачений ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Отже, апеляційне прохання обвинуваченого про пом`якшення призначеного покарання та зміни вироку в цій частині, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставним, оскільки воно має суто суб`єктивний характер, тобто наведені ним доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за злочин, вчинений ОСОБА_7 ..

Колегія суддів дійшла висновку про те, що при призначені такого покарання ОСОБА_7 , суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 65, 66, 67, КК України, призначивши покарання в межах санкції 185 ч.2 КК України, у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого та об`єктивно встановивши, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, при цьому було враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст.75, 69, 69-1 КК України.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання колегія суддів не вбачає.

Крім того, обвинуваченим було заявлено клопотання про застосування до нього положень п. «ґ » ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» та звільнення його від відбування призначеного покарання. В своєму клопотанні, обвинувачений зазначає, що він має батьків похилого віку.

Колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю вказаного клопотання, оскільки відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії» амністія не може бути застосована до осіб які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких злочинів та/або особливо тяжких злочинів. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, та правильно вказано у вступній частині оскаржуваного вироку ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення в тому числі тяжких та особливо тяжких злочинів, судимість за які в установленому порядку не погашена.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наявність обмежень відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії» унеможливлює застосування амністії за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його звільнення від відбування покарання відповідно до положень Закону України «Про амністію в 2016 році».

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання ним копії повного тексту судового рішення.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4