Дата документу Справа № 310/2394/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1593/17
Єдиний унікальний № 310/2394/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.115 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретарі ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000764, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 серпня 2017 року,відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська, Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня, не працевлаштованого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання обчислюється з моменту його фактичного затримання з 03.03.2017 року, зараховано відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з моменту його затримання до 20.06.2017 року включно, а з 21.06.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі до набрання вироком законної сили. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 3301,50 грн.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно зі змістом вироку, 03 березня 2017 приблизно о 10-30 годині, перебуваючи на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_9 , у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязне них відносин, з метою вбивства ОСОБА_10 , умисно наніс йому один удар лезом сокири в лобну область голови, спричинивши потерпілому згідно висновку судово-медичної експертизи №225 від 20.04.2017 року тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми з рубленою раною лобно-орбітальної області зліва з переходом на верхнє око, зі скальпованою раною нижнього віку зліва з відкритим депресійним переламом лівої орбітальної області, яка супроводжувалася забоєм головного мозку 2 ступеню, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні у момент заподіяння.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить апеляційний суд змінити вирок місцевого суду щодо його підзахисного, та пом`якшити йому покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом при постановленні вироку не в повній мірі були враховані обставини які пом`якшують покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , вказує, що суд першої інстанції невірно кваліфікував його дії, на його думку, його дії відповідають кваліфікації ч.1 ст.121 КК України. Апелянт вказує, що умислу вбивати потерпілого у нього не було, він намагався лише його зупинити від нанесення ударів. Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції не придав значення показанням потерпілого, який просив суд не позбавляти обвинуваченого волі. На думку обвинуваченого, суд призначив йому занадто суворе покарання. Враховуючи викладене, обвинувачений просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з неправильною кваліфікацією його дій за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, кваліфікувати його дії за ч.1 ст.121 КК України.
Заслухавши доповідь судді доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника, який підтримав апеляційні скарги і просив пом`якшити покарання ОСОБА_9 ; прокурора, який заперечував проти задоволення скарг та просив вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчинені злочинупри обставинах, наведених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Так, апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом у разі, якщо вона містить посилання на те, в чому полягає неправильність оскаржуваного вироку та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного вироку.

Доводи зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_9 на предмет неправильної кваліфікації його дій є необґрунтованими.

Як правильно зазначив суд першої інстанції у вироку, обвинувачений завдав удару сокирою ОСОБА_10 , тобто предметом, який має властивості на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, бив лезом сокири у лобну частину голови потерпілого, що є найбільш вірогідним способом вбивства, діяв з прямим умислом, що підтверджується способом заподіяння шкоди здоров`ю і знаряддям злочину, характером та локалізацією тілесних ушкоджень.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_9 у скоєнні злочину за обставинами, викладеними у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, ґрунтуються на повному і всебічному дослідженні наданих доказів, їх аналізі і належній оцінці, відповідають вимогам закону і не викликають сумнівів у своїй правильності. Покази очевидця ОСОБА_11 , правильно встановлені судом першої інстанції та в сукупності з дослідженими в судовому засіданні: протоколами огляду місця події, протоколами слідчого експерименту, висновками експертиз та іншими доказами, доводять винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому злочину.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_9 свідомо виконував дії, що направлені на позбавлення життя ОСОБА_12 , ненастання наслідків у виді смерті не відбулося не з його волі, хоча він виконав для цього усі дії, які вважав за потрібне у момент спричинення. ОСОБА_9 усвідомлював, що внаслідок його дій з невідворотністю настане смерть потерпілого, оскільки наніс удар сокирою у життєво важливий орган голову.
Відтак дії обвинуваченого ОСОБА_9 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції, обираючи вид і міру покарання ОСОБА_9 , належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно вимог ст. 12 КК України кваліфікується як особливо тяжкий злочин; - обставину, що пом`якшують покарання щире каяття; - обставину, що обтяжують покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; - особу винного, який раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, а також думку потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинуваченого.

Обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі були враховані судом при призначенні покарання. Відомості про те, що ОСОБА_9 , характеризується позитивно в матеріалах провадження відсутні, а є лише відомості про задовільні характеристики.

Суд першої інстанції призначив обвинуваченому мінімально покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.115 КК України, яке в повні мірі відповідає його меті і принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, тому колегія суддів не вбачає достатніх підстав для призначення покарання більш м`якого ніж передбачено законом відповідно до ст. 69 КК України і застосування положень ст.75 КК України.

Отже, доводи апелянтів про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 , покарання ступеню тяжкості і особі обвинуваченого, у зв`язку з його суворістю а також неправильності кваліфікації його дій, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи також не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 серпня 2017 року,відносно ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5