АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/514/2018 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження № 00000595 від 27.05.2017 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 ( п`ять тисяч сто) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 26 травня 2017 року приблизно о 23 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Деу-Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Тростянецька в м. Києві зі сторони вул. Вербицького в напрямку Харківського шосе., наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти будинку № 8 по вул. Тростянецька в м. Києві, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3, підпункту «б» та 18. 4 Правил дорожнього руху України, не впевнився у відсутності пішохода на пішохідному переході, не знизив швидкість свого автомобіля і не зупинився перед ним, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_9 , в результаті чого здійснив наїзд на останню. В наслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок і затвердити угоду про примирення, укладену між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 11 жовтня 2017 року та закрити кримінальне провадження.

Вказує, що вирок суду є незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду, під час якого залишилася недослідженою обставина, з`ясування якої могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, а саме те, що 11 жовтня 2017 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було укладено угоду про примирення, зміст якої був озвучений ОСОБА_10 під час судового засідання, однак через відсутність захисника не був наданий в письмовому вигляді до суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно вимог ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Це пов`язано з дотриманням вимог іншої норми процесуального закону, а саме ст. 474 КПК України щодо порядку розгляду угоди, з`ясування, при цьому певних питань, у тому числі розуміння обвинуваченим та потерпілим наслідків укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, добровільності їх укладення тощо.

Невідповідність угоди вимогам КПК України зазначеним у ст. 474 цього закону є підставою для відмови в затвердженні угоди.

Разом з тим як вбачається з матеріалів кримінального провадження, такі дії судом не здійснювались.

Укладена угода про примирення між підозрюваним та потерпілою до суду не надавалась, як не була вона надана й прокурору під час досудового розслідування кримінального провадження, а отже необхідні дії передбачені ст. 474 КПК України, ані судом, ані прокурором не виконувались.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за обставин викладених у вироку, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, і є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час судового розгляду дотримані вимоги ст. 22 КПК України про те, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, зберігалась об`єктивність та неупередженість, створювались необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, і не було допущено будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону, про що зазначається в апеляційній скарзі.

Покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і є правильним.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому він має бети залишений без змін, а апеляційна скарга щодо його скасування без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді _______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4