справа №619/4222/15-к
провадження №1-кп/619/25/18
УХВАЛА

11 січня 2018 року м. Дергачі
Колегія суддів Дергачівського районного суду Харківської області
у складі : головуючого судді - ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5
захисників- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
представника потерпілого -
розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у відношенні обвинувачених:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ Луганської області, громадянина України, який тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.6, 11, 12, ч.2 ст.115, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України,--

ВСТАНОВИЛА:
07 жовтня 2015 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за фактом скоєння кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.6, 11, 12, ч.2 ст.115, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України , внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000959 від 05.06.2015 року.
Згідно ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 01.12.2017 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було продовжено.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 під вартою, вказавши суду, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 можуть переховувався від органів суду, вчинити інший кримінальний злочин, незаконно впливати на потерпілого та свідків, переховуватись від органів суду.
Захисники обвинувачених, обвинувачені, заперечували проти задоволення клопотання, вважали можливим обвинуваченим застосувати більш м`який запобіжний захід.
Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.
Згідно абз.2 ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Фактичні обставини інкримінованого обвиувачним умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинувачених вказують на обґрунтованість заявленого клопотання.
До того ж, судове провадження про кримінальному провадженню по обвинуваченню не завершено, не допитані всі свідки, при цьому суд вважає, що існують ризики, які передбачені ст.177 КПК України, у зв`язку з цим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 необхідно продовжити.
Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Однак, враховуючи існування зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про підозру про вчинення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_12 кримінального правопорушення і ті обставини, що обвинувачені підозрюються у вчиненні особливо тяжкого злочину, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому вважає запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Керуючись ст.ст. 331 , 392 КПК України суд, -
УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 - задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обвинувачених у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.6, 11, 12, ч.2 ст.115, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України вважати продовженим по 07 березня 2018 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Суддя ОСОБА_1

Судді
ОСОБА_2
ОСОБА_3