ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5181/17
провадження № 1-кп/753/332/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_6 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві із застосуванням відеоконференцзв`язку із Державною установою «Київський слідчий ізолятор» кримінальне провадження №0000045 від 02.01.2017 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, українця, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-19.06.2017 р. Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в сумі 850 грн.;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.01.2017 близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, 15, користуючись послугами таксі «Уклон», знаходячись в автомобілі марки «Daewoo Lanos» державний номерний знак НОМЕР_1 , вирішив відкрито викрасти мобільний телефон марки «Samsung» модель GT19000 чорного кольору, який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, з метою відкритого викрадення чужого майна ОСОБА_9 присів на переднє пасажирське сидіння таксі «Уклон» автомобіля марки «Daewoo Lanos» державний номерний знак НОМЕР_1 та коли таксі під`їхало до будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, вирвав із руки водія вказаного таксі ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung» модель GT19000 чорного кольору, вартістю 1335 гривень, з сім карткою мобільного оператора МТС номер НОМЕР_2 , на рахунку якої грошових коштів не було. Викравши вказаний мобільний телефон з метою обернення викраденого майна на свою користь, ОСОБА_9 швидко вибіг з таксі і побіг в невідомому напрямку, таким чином отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном як своїм власним.
У подальшому ОСОБА_9 разом з викраденим майном, що належить ОСОБА_8 із місця скоєння злочину зник, завдавши при цьому потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1335 гривень.
Відкрито викрадаючи мобільний телефон марки «Samsung» модель GT19000 чорного кольору, ОСОБА_9 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, а саме посягання на чужу власність, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання матеріальних збитків для потерпілого ОСОБА_8 і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 02.01.2017 близько 14 год. 30 хв. він, перебуваючи в автомобілі таксі «Уклон» за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, 15. та відчуваючи потребу в грошах, вирішив вкрасти у водія таксі мобільний телефон. Для цього вирвав із руки водія мобільний телефон «Samsung» GT19000, після чого вибіг з таксі та втік. Найменування та вартості викраденого телефону ОСОБА_4 не оспорював. У скоєному щиро покаявся.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно з ч.3 ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується негативно, не працює та не навчається, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Крім того, при призначенні покарання суд враховує висновок органу пробації, який викладений в досудовій доповіді, складеної відносно неповнолітнього обвинуваченого 01.12.2017 р. З висновку вбачається, що ризик повторного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення є середнім та ймовірність вчинення повторного правопорушення в майбутньому є достатньо високою. Таким чином на думку органу пробації виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства є неможливим. Зазначений висновок був складений на підставі оцінки як соціально- побутових умов, в яких проживає обвинувачений, освіти, стану здоров`я обвинуваченого, стосунків в суспільстві і сім`ї, особистих якостей, ставленні до правопорушення, так і впливу криміногенних факторів на поведінку неповнолітнього.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, розмір матеріальної шкоди, яка усунена внаслідок повернення потерпілому викраденого майна, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі.
Разом з тим в судовому засіданні захисником було заявлено клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі п. а) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.», оскільки він на момент вчинення злочину був неповнолітнім.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі положень Закону України «Про амністію у 2016 р.».
Відповідно до положень п.а) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.» - звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Оцінивши можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі положень Закону України «Про амністію у 2016 р.», суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення злочину був неповнолітнім.
Заборон щодо застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 р.» до ОСОБА_4 судом не встановлено.
Крім того, встановлено, що відсутні і заборони, визначені ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 р., у тому числі п. е), оскільки ОСОБА_4 засуджений за злочин, вчинений 02.01.2017 р., тобто до застосування до нього амністії вироком Сквирського районного суду Київської області від 19.10.2017 р.
Таким чином, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання на підставі положень п. а) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.».
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин по цій справі до постановлення стосовно нього вироку Фастівським міськрайонним судом Київської області від 19.06.2017 року, але оскільки по цій справі він звільняється від відбування покарання у зв`язку з актом амністії, тому вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.06.2017 року слід виконувати самостійно.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 / один/ рік.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі п. а) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.06.2017 року стосовно ОСОБА_4 виконувати самостійно.
Речові докази: мобільний телефон «Samsung» GT19000 залишити у власності потерпілого ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Головуючий суддя ОСОБА_1