УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Державної установи «Первомайська ВК (№117)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , засудженого: 21 серпня 2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 296 КК України до 03 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 03 роки, 10 червня 2014 року згідно з ухвалою цього ж суду звільненого від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році»; 22 липня 2014 року цим же судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 1200 гривень; 18 травня 2016 року тим же судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 03 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 02 роки; 30 грудня 2016 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі, про застосування до нього закону про амністію, -

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2017 року від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання у ДУ «Первомайська ВК (№117)», надійшло клопотання про застосування до нього ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році». В обґрунтування клопотання засуджений зазначив, що він вчинив умисний злочин середньої тяжкості, має неповнолітню дитину 2010 року народження, щодо якої не позбавлений батьківських прав, а також батька інваліда 3 групи і на день набрання чинності цим Законом відбув не менше половини призначеного строку покарання, у зв`язку з чим він підлягає звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі, або строк призначеного йому покарання підлягає скороченню.

У судовому засіданні ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримав і просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Прокурор та представник адміністрації установи проти задоволення клопотання заперечували, пославшись на обмеження у застосування амністії, визначені у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши документи, додані в обґрунтування клопотання та особову справу засудженого, суд доходить висновку, що клопотання ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд, окрім іншого, має право вирішувати питання про звільнення від покарання на підставі Закону України про амністію.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України №1810-VIIІ від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».
Статтею 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» встановлено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у ст. 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Відповідно до пунктів «в» та «є»ст. 1 наведеного Закону, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають, окрім інших, особи, не позбавлені батьківських прав, що на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, а також які мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Комінтернівським відділом ДРАЦС Харківського міського управління юстиції 17 березня 2016 року, встановлено, що ОСОБА_5 дійсно має дитину 2010 року народження, щодо якої не позбавлений батьківських прав.

Однак, до застосування амністії існують певні обмеження, передбачені ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», які виключають можливість застосування амністії до засудженого ОСОБА_5 .

Зокрема, п. «е» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» передбачає, що амністія не може бути застосована, в тому числі до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.

Як вбачається з матеріалів особової справи, 10 червня 2014 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» був звільнений від покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2012 року, однак знову вчинив умисний злочин, а тому, відповідно до пункту «е» статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія до нього застосована бути не може.

Що ж до посилання ОСОБА_5 , що на день набрання чинності законом про амністію він має батька - інваліда 3 групи, то наведене взагалі не є підставою для застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Також не відповідає дійсності твердження засудженого, що на день набрання чинності законом про амністію він відбув більше половину строку призначеного покарання, оскільки з матеріалів особової справи вбачається, що вирок набрав законної сили 30 січня 2017 року, початок строку покарання 01 березня 2017 року, кінець строку 01 вересня 2020 року, а станом на 07 вересня 2017 року ОСОБА_5 відбув лише 06 місяців і 06 днів.
На підставі викладеного, п. «е» статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від відбування покарання - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1