Справа № 726/1388/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.10.2017 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000085 від 27.08.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Чернівці та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, колишнього військовослужбовця Державної прикордонної служби України ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_1 ) категорії ІНФОРМАЦІЯ_3 у військовому званні «старший сержант», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_9 27.08.2016 близько 15:30 години, будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України ІНФОРМАЦІЯ_2 ) категорії ІНФОРМАЦІЯ_3 у військовому званні «старший сержант», керуючи автомобілем «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Головна в с. Васловівці Заставнівського району Чернівецької області, в світлу пору доби в умовах достатньої видимості, не врахувавши дорожньої обстановки, рухаючись із перевищенням допустимої швидкості руху в межах населеного пункту, а саме більше 80 км/год., не своєчасно вжив заходів до зменшення швидкості руху при з`їзді з асфальтової дороги на гравійну дорогу раптово збільшив швидкість руху керованого ним автомобіля, на дорозі із гравійним покриттям, внаслідок чого відбувся виїзд автомобіля за межі проїзної частини дороги із подальшим наїздом на громадянку ОСОБА_12 , поруч з домоволодінням №36 на вказаній вулиці та з подальшим перекиданням автомобіля.

В результаті даної пригоди, згідно висновку експерта №132 від 15.08.2017 громадянка ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження: консолідовані злами правої ключиці, лонної та сідничної кісток миски зліва, малогомілкової кістки з права, сповільнено консолідуючий злам великогомілкової кістки з формуванням паталогічної мозолі та можливим утворенням хибного суглобу, помірне порушення функцій правого колінного та правого гомілково -ступневого суглобів, які привели до стійкої втрати працездатності і за ступенем тяжкості із застосуванням критерію «ступінь стійкої втрати загальної працездатності», ці ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як такі, що призвели до виникнення стійкої втрати загальної працездатності більше ніж на 1/3 (не менше 33 %).

ОСОБА_13 своїми діями порушив п.п. 2.9 (а), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, згідно яких:

п. 2.9 Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Грубе порушення ОСОБА_9 п.п. 2.9 (а), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, врезультаті якої ОСОБА_12 оримала тяжкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинуваченні. Пояснив, що 27.08.2017 о 09:00 год. під час сніданку випив 150 грам горілки та пива, а в подальшому перебував вдома, займаючись домашніми роботами. О 15:30 год. до нього зателефонувала дружина і попросила, щоб він під`їхав на автомобілі на початок села, щоб забрав її, оскільки в неї були важкі сумки. Перед виїздом за дружиною він ще випив 50 грам горілки, і сівши з своєю дочкою ОСОБА_14 в автомобіль, поїхав на зупинку, яка знаходиться на початку с.Васловівці Заставнівського району. Забравши дружину, яка сіла позаду, поїхав назад до дому. Обвинувачений вказав, що рухався із швидкістю 80 км/год., оскільки дорога з асфальтним покриттям. В послідуючому, продовжуючи рух уже по гравійній дорозі він не зменшував швидкість. По дорозі його автомобіль почало кидати із сторони в сторону, він продовжував рух неконтрольованим автомобілем близько 20 метрів. За 15 метрів до будинку АДРЕСА_2 побачив ОСОБА_15 , яка перебувала біля свого будинку і малювала бордюр огорожі, вивернув руль в ліву сторону, збільшивши швидкість, щоб уникнути заносу. Однак даний маневр нічого не допоміг в результаті чого автомобіль збив ОСОБА_12 та його праву задню частину занесло в паркан будинку АДРЕСА_2 . Вивернувши руль в праву сторону він в`їхав в фундаментний блок, в результаті чого відбулося перекидання автомобіля. Обвинувачений вказав, що після перекидання автомобіля він майже нічого не пам`ятає, оскільки вдарився головою об кермо. Як йому стало відомо пізніше дружина та донька вибралися із автомобіля самостійно. В послідуючому приїхали працівники поліції та карета швидкої медичної допомоги, яка госпіталізували ОСОБА_12 , а його було доставлено до Заставнівського ВП та в Заставнівську ЦРЛ, де в нього відібрано кров для встановлення стану алкогольного сп`яніння. Крім того обвинувачений вказав, що після ДТП він здавав кров для потерпілої, навідувався до неї в лікарню, цікавився її здоров`ям. Автомобіль на якому він рухався належить йому на праві користуванні, власником його являється ОСОБА_16 . Цивільний позов заявлений законним представником потерпілої визнає частково.

Законний представник потерпілої ОСОБА_10 в судовому засіданні вказала суду, що являється матір`ю малолітньої потерпілої ОСОБА_12 . Остання в той час, коли сталося ДТП білила фундамент під парканом. ОСОБА_10 вказала, що перебувала на подвір`ї, почула, що їде автомобіль, після чого почула сильний шум. Вибігши на дорогу побачила, що автомобіль, яким керував ОСОБА_9 перевернутий, а її донька лежить непритомною, викликала швидку та працівників поліції. В послідуючому вона із донькою було доставлена до Заставнівської ЦРЛ, а потім до лікарні швидкої медичної допомоги в м. Чернівці, що по вул. Фастівській. Законний представник потерпілої вказала, що ОСОБА_12 внаслідок ДТП отримала забій головного мозку, та численні переломи різних частин тіла. З часу ДТП по даний час доньці було зроблено сім операцій, поклали пластини на ногу та наростили імпланти. Донька періодично знаходиться на лікуванні, її визнано дитиною інвалідом. Цивільний позов, поданий нею підтримує повністю.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що сторони не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого,законного представника потерпілої, дослідженням висновків медичних експертиз та матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Як вбачається з висновку експерта №1131 від 3.08.2016 при судово-токсикологічній експертизі крові ОСОБА_9 ( відібраної у ОСОБА_9 27.08.2016 о 18:20 годині) виявлено етиловий спирт в кількості 2, 87 проміле.

Відповідно до висновку експерта №157 від 08.09.-26.09.2016 за наслідками проведення первинної комісійної судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_12 наявні наступні тілесні ушкодження: - забій головного мозку; - закритий перелом лобкової та сідничної кістки зліва з розривом лобкового симфізу; - закритий перелом кісток правої гомілки; - закритий перелом правої ключиці; - травматичний шок II ст.; - забійно-рвана рана завушної ділянки зліва; - забійна рана чола. Вищевказані тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів або від ударів об такі, цілком можливо при дорожньо-транспортній пригоді у вигляді наїзду механічного транспортного засобу на пішохода, яка мала місце 27.08.2016 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості, як такі що потягли за собою тривалий розлад здоров`я (а.с.112-119).

Згідно висновку експерта №132 від 19.06.-15.08.2017 за результатами проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи на момент проведення даної експертизи наслідками травмування неповнолітньої ОСОБА_12 стали: консолідовані злами правої ключиці, лонної та сідничної кісток миски зліва, малогомілкової кістки справа; сповільненокосолідуючий злам правої великогомілкової кістки з формуванням патологічної мозолі та можливим утворенням хибного суглобу, помірне порушення функції правого колінного та правого гомілково-ступневого суглобів, які призвели до виникнення стійкої втрати загальної працездатності. Враховуючи дані ст. 151 а) та 152 а) «Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько-страхової експертизи» №2 від 08 січня 1986 року (донині є діючою в Україні), стійка втрата загальної працездатності у неповнолітньої ОСОБА_12 дорівнює 35% + 25% = 60%, відповідно, при кваліфікуванні спричинених неповнолітній ОСОБА_12 ушкоджень за ступенями тяжкості із застосуванням критерію - «ступінь стійкої втрати загальної працездатності», ці ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як такі, що призвели до виникнення стійкої втрати загальної працездатності більш ніж на 1/3 (не менш 33% ) ( а.с.114-123 судової справи).

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 доведена повністю, його дії кваліфіковано органом досудового слідства правильно за ч.2 ст.286 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно до п.п.20,21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації і транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При призначенні покарання суд враховує, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_9 кримінальне правопорушення належить до необережного тяжкого злочину. Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину, оскільки ОСОБА_9 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, під час досудового розслідування та судового розгляду надавав послідовні визнавальні показання, а також приймав участь у лікуванні потерпілої, що свідчить про часткове добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння щодо малолітньої дитини.

Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, вчинив злочин, будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 , посередньо характеризується по місцю служби, на даний час не має постійного місця роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При обранні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та наслідки які настали для потерпілої, яка є малолітньою особою та внаслідок завданих в ДТП тілесних ушкоджень отримала інвалідність та ці ушкодження призвели до виникнення у неї стійкої втрати загальної працездатності більш ніж на 1/3 (не менше 33%), а також приймає до уваги думку представника потерпілої та її законного представника, які мають претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого і просили призначити обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.286 КК України, що на думку суду є достатнім для його виправлення і запобігання здійснення ним нових правопорушень, а також пропорційним скоєному.

Застосування щодо засудженого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами ґрунтується на вимогах ст. 55 КК України та роз`ясненнях, наведених у пунктах 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Виходячи з цих вимог додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України як факультативне, підлягає застосуванню в разі, якщо з урахуванням особливостей конкретного злочину, даних про особу винного та інших обставин, зазначених у ст. 65 КК України, суд визнає неможливим збереження за винним відповідного спеціального права.

Позбавлення такого права покликане насамперед сприяти досягненню визначеної у статтях 50, 65 КК України мети спеціальної превенції шляхом усунення умов, які суттєво підвищують ризик вчинення засудженим нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_9 додаткового покарання суд враховує характер допущеного обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху та наслідки, що настали, зокрема те, що грубо порушуючи правила дорожнього руху, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (2,87 проміле), загрожуючи життю і здоров`ю своєї дружині та дитини, з перевищення допустимої швидкості руху в населеному пункті, в світлу пору доби, здійснив наїзд на потерпілу, яка є малолітньою дитиною, таким чином спричинивши їй непоправні тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до її інвалідності.

Наведене свідчить про підвищену суспільну небезпечність та необхідність з метою виправлення і перевиховання обвинуваченого призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний, передбачений ч.2 ст.286 КК України строк.

При вирішенні цивільного позову, поданого законним представником потерпілої ОСОБА_10 , суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Приписами ст. 23, ч.1 ст. 1166, ст. 1187 ЦК України передбачено право особи на відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок протиправних дій. Частиною 1 ст.1199 ЦК України передбачено , що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування.

При цьому суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі позовну вимогу про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 9031,78 грн. витрат на лікування, розмір яких визнано обвинуваченим та доведено наявними в справі доказами.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

П.9 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховує характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо).

Судом враховано, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення малолітній потерпілій ОСОБА_12 були завдані тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона тривалий час неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в медичних закладах (перенесла сім хірургічних втручань), відчувала та продовжує відчувати сильний фізичний біль, внаслідок перелому нижньої кінцівки не спроможна повноцінно ходити (без милиць) виконувати елементарні побутові речі. Будучи дитиною, позбавлена можливості відвідувати школу, вести активний спосіб життя, гармонічно спілкувати з друзями, повністю залежить від турботи та утримання близьких, що приносить їй особливі моральні страждання.

Отже, визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди потерпілій ОСОБА_12 суд приймає до уваги характер правопорушення, ступінь фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої, позбавлення можливості їх реалізації та втрати працездатності, що призвело до її інвалідності, тяжкість вимушених змін у її життєвих відносинах, часу і зусиль, необхідних для відновлення попереднього фізичного стану здоров`я потерпілої. Одночасно суд враховує ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_9 , його матеріальний стан та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що заявлену позовну вимогу слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 в особі її законного представника ОСОБА_10 75000 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди. За таких обставин цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Також суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_9 слід стягнути на користь держави витрати за проведення експертиз по справі в сумі 1319,4 гривень.

З метою вжиття заходів запобігання спробам ОСОБА_9 ухилитися від відбування покарання або вчинити інший злочин, суд вважає за необхідне, у відповідності до ст.176 КПК України до набрання вироку законної сили застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із залу суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 відраховувати з дня проголошення вироку та взяття його під варту, а саме з 27.10.2017 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк покарання, призначеного за даним вироком період його попереднього ув`язнення з 27.10.2017 року по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави вартість витрат за проведення по справі експертиз в сумі 1319,4 гривень.

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_12 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 в особі її законного представника ОСОБА_10 9031,78 гривень у відшкодування матеріальної шкоди та 75000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Речові докази: автомобіль марки «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_2 , переданий на зберігання до Заставнівського ВП Кіцманського ВПГУНП в Чернівецькій області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на автомобіль марки «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_2 , що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів військової прокуратури Чернівецького гарнізону-повернути ОСОБА_16 (як правонаступнику власника).

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_9 , що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів військової прокуратури Чернівецького гарнізону направити до Заставнівського районного сектору з питань пробації в порядку виконання даного вироку в частині позбавлення ОСОБА_9 права керувати транспортним засобом.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_17