Справа № 146/1169/17
УХВАЛА

28 вересня 2017 року Колегія суддів Шаргородського районного суду
Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_4 ,
керівника Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

- у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,
Підготовче судове засідання призначено, згідно з ухвалою колегії суддів Шаргородського районного суду у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 26.09.2017 року, на 28.09.2017 року.
З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 08.06.2017 року та 18.09.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів; 18.09.2017 року та 19.09.2017 року сторони ознайомлені з матеріалами кримінального провадження; 09.06.2017 року слідчим суддею Вінницького міського суду обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк тримання обвинуваченого під вартою продовжено на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду від 03.08.2017 року.
Обвинувальний акт підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, і містить відомості, визначені в ч.2 ст.291 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 зазначив, що означене кримінальне провадження підсудне Шаргородському районному суду на підставі ухвали Апеляційного суду Вінницької області, що обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України і підстав для його повернення немає, а тому просить призначити справу до судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_6 і його захисник адвокат ОСОБА_7 під час підготовчого судового засідання не заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду. Клопотань, пов`язаних із підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, не заявляли.
Потерпіла ОСОБА_10 в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутності (а.п.48).
Прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник адвокат ОСОБА_7 не заперечують щодо розгляду кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні без участі потерпілої.
З`ясувавши думки учасників підготовчого судового засідання, суд вважає за можливе провести підготовче судове засідання у відсутності потерпілої ОСОБА_10 , оскільки з`ясування підстав можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду можливе без її участі, що відповідає положенням ст.325 КПК України.
Прокурор ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про виклик в судовий розгляд для допиту в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які допитувалися в якості свідків на стадії досудового розслідування, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 не заперечують щодо виклику свідків сторони обвинувачення.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, заявлені клопотання, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, колегія суддів приходить до наступних висновків:
- кримінальне провадження підсудне Шаргородському районному суду Вінницької області на підставі ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 22.09.2017 року про визначення підсудності (а.п.33);
- підстав для повернення кримінального провадження прокуророві для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України, немає;
- підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 ст.284 КПК України, немає;
- обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, підстав для його повернення прокуророві немає;
- слід призначити кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 до судового розгляду.
З вказаних мотивів, з метою підготовки до судового розгляду, колегія суддів вважає за необхідне:
- призначити судовий розгляд кримінального провадження на 27 жовтня 2017 року о 13 годині 30 хвилин в залі судових засідань №1 Шаргородського районного суду;
- здійснювати судовий розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у відкритому судовому засіданні, виходячи з вимог ч.2 ст.27 КПК України, та колегіально, виходячи з вимог ч.3 ст.31 КПК України;
- визначити склад осіб, які братимуть участь в судовому розгляді, наступним процесуальний прокурор, обвинувачений ОСОБА_6 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , повідомити потерпілу ОСОБА_10 ;
- здійснити виклик в судовий розгляд для допиту в якості свідків за клопотанням прокурора ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , враховуючи, що з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що вказані особи допитувалися в якості свідків на стадії досудового розслідування, є свідками сторони обвинувачення.
Обов`язок по забезпеченню присутності під час судового розгляду свідків обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом, в силу вимог ч.3 ст.23 КПК України, слід покласти на процесуального прокурора ОСОБА_5 .
В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_6 і його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували щодо продовження дії запобіжного заходу, зсилаючись на те, що обвинувачений має на утриманні малолітніх дітей, від участі в слідчих діях під час досудового розслідування не ухилявся. Просять змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Прокурор ОСОБА_5 заперечував щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не доцільне і не зможе запобігти ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
Вислухавши клопотання прокурора, захисника, думки учасників підготовчого судового засідання з приводу заявлених клопотань, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано за рішенням слідчого судді, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.
Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
При цьому, колегія суддів враховує, що злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , є особливо тяжкими згідно із ст.12 КК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів від 8 до 15 років позбавлення волі за ч.4 ст.187 КК України та від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі за ч.2 ст.115 КК України, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які підлягають виклику до суду, уникати явки до суду, а також, що він іншим чином може перешкоджати кримінальному провадженню, про що зазначено в ухвалах слідчого судді Вінницького міського суду від 09.06.2017 року та від 03.08.2017 року, які надані прокурором в розпорядження суду.
Таким чином, ризики, передбачені ст.177 КПК України і зазначені в ухвалах слідчого судді про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та про продовження строку тримання під вартою не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до правових висновків, висловлених Європейським судом з прав людини у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19.05.2009 року та п.п.89-90 рішення у справі «Гавела проти України» від 16.05.2013 року, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою (див. рішення у справах «Яблонський проти Польщі» п.80 від 21.12.2000 року та «І.А. проти Франції» п.102). До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. рішення у справі «Іловецький проти Польщі» п.61).
З матеріалів, наданих в розпорядження суду прокурором вбачається, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.81 та ч.3 ст.140 КК України в ред. 1960 року, ч.3 ст.206 КК України в ред. 1960 року, ч.2 ст.185 КК України, ч.2 ст.308 КК України, ч.1 ст.263 КК України, ч.1 ст.129 КК України, тобто за вчинення умисних тяжких та середньої тяжкості корисливих злочинів, злочинів проти громадського порядку, громадської безпеки та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів (а.п.65-66).
Колегія суддів бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення умисних тяжких та середньої тяжкості корисливих злочинів, злочинів проти громадського порядку, громадської безпеки та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти життя та здоров`я особи, має незняті та не погашені судимості, після звільнення з місць відбування покарання у 2014 році на шлях виправлення не став і за короткий проміжок часу після цього обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів.
Відтак, колегія суддів прийшла до переконання, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може вчинити інші злочини, так як маючи незняту і непогашену судимість за вчинення умисних корисливих злочинів, злочинів проти громадського порядку, громадської безпеки, проти життя та здоров`я, злочинів у сфері обігу наркотичних засобів останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжких умисних корисливих злочинів, один з яких є злочином проти життя та здоров`я особи, що є новим ризиком, передбаченим ст.177 КПК України, та іншою підставою для продовження строку тримання останнього під вартою.
Отже, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, а також виходячи з міркувань забезпечення доступності ОСОБА_6 під час судового розгляду кримінального провадження (п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руслан Яковенко проти України»), колегія суддів вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.
У зв`язку із викладеним, на підставі ч.2 ст.315 та ч.3 ст.331 КПК України, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який цілодобовий домашній арешт, про що просили суд обвинувачений та його захисник, колегія суддів не вбачає у зв`язку із необґрунтованістю клопотання.
Колегією суддів роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_6 право на здійснення кримінального провадження щодо нього судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних, згідно з вимогами ч.3 ст.31 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 не бажає здійснення кримінального провадження щодо нього судом присяжних, про що подав суду заяву (а.п.58).
Керуючись ст.ст.27, 31, 177, 178, 183, 194, 199, 314-316, 331, 369, 372 КПК України, колегія суддів
Клопотання прокурора про виклик в судове засідання свідків задовольнити і викликати для допиту в якості свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
Обов`язок по забезпеченню присутності під час судового розгляду свідків обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 покласти на процесуального прокурора ОСОБА_5 .
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Обраний ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 09.06.2017 року запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та продовжений на підставі ухвали слідчого судді від 03.08.2017 року вважати продовженим строком на 60 днів, починаючи з 21 години 40 хвилин 01.10.2017 року до 21 години 40 хвилин 29.11.2017 року.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення в частині вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3