АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

19 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0010573 від 15.11.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, було задоволено клопотання слідчого Оболонського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на автомобіль марки «Ford Scorpio», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ключі до зазначеного автомобіля, предмет, схожий на пристрій для сканування сигналізації автомобіля, мобільний телефон марки «Lenovo A1000» IMEI 1: НОМЕР_4 IMEI 2: НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Huawei» IMEI 1: НОМЕР_6 IMEI 2: НОМЕР_7 та мобільний телефон марки «Lenovo A5000» IMEI 1: НОМЕР_8 IMEI 2: НОМЕР_9 , у вигляді заборони користування, розпоряджання та відчуження будь-кому і будь-яким чином зазначеним майном.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку, що є необхідність у забезпеченні кримінального провадження, як арешт зазначеного майна, переслідуючи мету його збереження, а також недопущення його втрати чи знищення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити слідчому СВ Оболонського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, яке вилучалось під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. М. Тимошенка, 21.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що ані в клопотанні слідчого, ані в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містить вилучене 15.11.2017 року майно під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. М. Тимошенка, 21, а також яким чином могло вказане майно бути використане як знаряддя вчинення злочину, відтак не наведено доказів того, що арештоване майно має ознаки речових доказів.

Зазначає, що клопотання слідчого про арешт майна розглядалося слідчим суддею без повідомлення власника майна, при цьому ухвалу місцевого суду ОСОБА_6 , як власник майна отримав в Оболонському районному суді лише 28.11.2017 року, а тому є всі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

В судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, що дає апеляційному суду підстави розглядати справу у їх відсутність, про що не заперечувала також і прокурор.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 23.11.2017 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи, СВ Оболонського УП Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0010573 від 15.11.2017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 15.11.2017 року, близько 13 год. 05 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т. Оболонський, 16, на парковці для автомобілів біля ТРЦ "Дрім Таун 1", шляхом сканування сигналізації автомобіля марки "Мітсубісі Оутлендер", д.н.з. НОМЕР_10 , сірого кольору, таємно повторно викрав із багажного відділення вказаного авто рюкзак із ноутбуком "Фуджицу", ІPad Pro, електоронною рулеткою та документами, чим завдав гр. ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму, що встановлюється.

15.11.2017 року під час огляду місця події, який проводився за адресою: м. Київ, вул. М.Тимошенка, 21, було виявлено та вилучено автомобіль марки «Ford Scorpio», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ключі до зазначеного автомобіля, предмет, схожий на пристрій для сканування сигналізації автомобіля, мобільний телефон марки «Lenovo A1000» IMEI 1: НОМЕР_4 IMEI 2: НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Huawei» IMEI 1: НОМЕР_6 IMEI 2: НОМЕР_7 та мобільний телефон марки «Lenovo A5000» IMEI 1: НОМЕР_8 IMEI 2: НОМЕР_9 .

21.11.2017 року слідчий Оболонського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Ford Scorpio», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ключі до зазначеного автомобіля, предмет, схожий на пристрій для сканування сигналізації автомобіля, мобільний телефон марки «Lenovo A1000» IMEI 1: НОМЕР_4 IMEI 2: НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Huawei» IMEI 1: НОМЕР_6 IMEI 2: НОМЕР_7 та мобільний телефон марки «Lenovo A5000» IMEI 1: НОМЕР_8 IMEI 2: НОМЕР_9 .

23.11.2017 року ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва клопотання слідчого було задоволено.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, враховано достатність доказів, що вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, доведеність слідчим мети застосування арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може зникнути або може бути приховане, пошкоджене, втрачене, знищене, перетворене чи відчужене.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень прав власника майна та необґрунтованого обмеження прав власності не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Вказівка представника власника майна в апеляційній скарзі про недостатність доказів в даному кримінальному провадженні є необґрунтованими, оскільки до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Завдання суду полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна, тобто закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого заходу забезпечення кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0010573 від 15.11.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, якою було задоволено клопотання слідчого Оболонського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на автомобіль марки «Ford Scorpio», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ключі до зазначеного автомобіля, предмет, схожий на пристрій для сканування сигналізації автомобіля, мобільний телефон марки «Lenovo A1000» IMEI 1: НОМЕР_4 IMEI 2: НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Huawei» IMEI 1: НОМЕР_6 IMEI 2: НОМЕР_7 та мобільний телефон марки «Lenovo A5000» IMEI 1: НОМЕР_8 IMEI 2: НОМЕР_9 , у вигляді заборони користування, розпоряджання та відчуження будь-кому і будь-яким чином зазначеним майном залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 с і к