Справа № 638/5823/15-к
Провадження № 1-кп/638/77/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000173, внесеному до ЄРДР 15.01.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Туркменістану, громадянина Туркменістану, освіта неповна вища, неодруженого, не працюючого, раніше не засудженого, в Україні перебуває з 2010 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000241, внесеному до ЄРДР 18.11.2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Туркменабат, Республіки Туркменістан, громадянина Туркменістану, з середньою освітою, не одруженого, студента 4 курсу ХНТУСГ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , засудженого вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року за ч.2 ст. 125 та ч.3 ст.. 136 КК України відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою апеляційного суду м. Харкова від 22.06.2015 року вирок від 03.12.2014 року скасовано,

-у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст. 125, ч.3 ст. 136 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Туркменабат, Республіки Туркменістан, громадянина Туркменістану, з середньою освітою, не одруженого, студента 4 курсу ХНТУСГ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , засудженого вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року за ч.2 ст. 125 та ч.3 ст.. 136 КК України відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою апеляційного суду м. Харкова від 22.06.2015 року вирок від 03.12.2014 року скасовано,

-у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст. 125, ч.3 ст. 136 КК України,

Встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 14.01.2014 року приблизно о 20:00 годині, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_4 , вступив в змову з раніше знайомими йому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з метою залякування раніше знайомого їм мешканця вказаного гуртожитку ОСОБА_7 біля 20:25 вони прибули до кімнати №443 зазначеного гуртожитку, де мешкав ОСОБА_7 , де спричинили йому згідно з висновком судово-медичної експертизи №26/163-ДМ/14 від 06.03.2014 року легкі тілесні ушкодження за критерієм короткочасного розладу здоров"я. При цьому, ОСОБА_4 , вийшовши за межі спільного умислу, завдав ОСОБА_7 три удари ножем у ліву ногу, від чого в нього почалася гостра наружна крововтрата, він знепритомнів та не подавав ознак життя. В 21:05 годині 14.01.2014 року потерпілий ОСОБА_7 від отриманих травм помер.

Прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що ризики, які було встановлено під час досудового слідства , передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати на даний час.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив вирішити клопотання на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України , суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Вислухавши учасників судового засідання, суд доходить висновку про відсутність даних, які б свідчили, що ті ризики, які були враховані судом під час обрання запобіжного заходу, відсутні або зменшилися.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який після скоєння інкримінує мого йому злочину тривалий час переховувався від органу досудового слідства , раніше не судимий, не одружений, не має утриманців, не працевлаштований, тобто не має міцних соціальних зв"язків за місцем проживання, являється громадянином іншої країни, враховуючи ту обставину, що він не є особою з обмеженими можливостями, той факт, що ще не допитані учасники кримінального провадження, які були визначені органом досудового слідства , на яких може мати вплив обвинувачений у разі його знаходження на волі, у суду є сумніви в тому, що обвинувачений буде виконувати покладені на нього судом зобов`язання з`являтися за викликом суду, не буде переховуватися від суду, а також не скоїть нових правопорушень.

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, в якому обвинувачується особа, відсутність відомостей про наявність таких захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, суд дійшов висновку про неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого до 60 діб.
Належних доказів на підтвердження того факту, що раніше встановлені ризики втратили актуальність або перестали існувати, не наведено. Вказані обставини вказують на те, що неможливе запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Такими чином, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 177,197, 199, 331, 372 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 17.20 год 20 січня 2018 року , тобто до 17.20 год 20 березня 2018 року .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1