Справа № 397/1519/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.06.2017 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.Олександрівка кримінальне провадження кримінальне провадження № 397/1519/15-к ( №0000173 ) по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця , громадянина України, освіта середня , невійськовозобов`язаного у зв`язку з судимістю, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого :

- 23.05.2011 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області по ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном 4 роки 6 місяців,

-12.04.2012 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області по ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.304, ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном 5 років; звільнився з місць позбавлення волі за ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривій Ріг Дніпропетровської області від 30.05.2014 року умовно- достроково на 5 місяців 6 днів,судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена ,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст. 289 та ч.2 ст.289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопрушень , відповідальність за які передбачена ч.3 ст.15 ч.2 ст. 289 та ч.2 ст.289 КК України, а саме :
- у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб,
- у вчиненні незакінченого замаху на злочин, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.
Так ,згідно обвинувального акту , в період часу з 01:00 год. до 03:00 год. 03.02.2016 року ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, таємно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, на автомобілеві марки «ІЖ» моделі «412 ІЕ», державний номер НОМЕР_1 , прибули до автомобільної стоянки, що знаходиться на перехресті вул. Леніна та вул. Радянська в сел. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, де залишили вказаний автомобіль та, діючи умисно та цілеспрямовано, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, до кінця, прибули до території двору, прилеглого до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де 02.02.2016 ОСОБА_7 та ОСОБА_3 близько 22:00 год. виявили автомобіль ВАЗ моделі 2101, державний номер НОМЕР_2 , який вирішили в подальшому викрасти.

Прибувши до території вказаного двору, ОСОБА_3 став навпроти входу до під`їзду буд. АДРЕСА_2 , а ОСОБА_8 , в свою чергу, стояв перед під`їздом будинку АДРЕСА_3 та вони спостерігали за вікнами зазначених будинків для того, щоб сторонні особи не помітили їх злочинних дій та не завадили скоєнню ними кримінального правопорушення, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, тим самим, створивши всі умови для реалізації їх злочинних намірів.

В цей час ОСОБА_7 , переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій, повторно, умисно, використовуючи канцелярські ножиці, які привіз із собою з сел. Компаніївка Компаніївського району Кіровоградської області, тим самим, заздалегідь підготувавшись до вчинення кримінального правопорушення, зламав замок ведійських дверцят вказаного автомобіля, до нього прийшов ОСОБА_3 , який допоміг йому зірвати рульове колесо з блокування, пошкодивши при цьому запірний механізм рульового колеса, що супроводжувалось шумом.

Побоюючись, що їх могли почути мешканці будинку, перед яким знаходився автомобіль ВАЗ 2101, яким вони хотіли незаконно заволодіти, останні відійшли до будинку АДРЕСА_3 по вказаній вулиці, де чекали близько 5 хв., для того, щоб переконатись, що їх злочинні дії ніхто не почув. Переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 , доводячи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, сів до салону автомобіля марки ВАЗ моделі 2101, державний номер НОМЕР_2 , вирвав електричні дроти під рульовим колесом, які замкнув між собою, що призвело до ввімкнення запалення двигуна, та він отримав змогу керувати вказаним автомобілем, на якому поїхав до с. Вишняки Компаніївського району Кіровоградської області, тим самим, незаконно заволодівши автомобілем марки ВАЗ моделі 2101, державний номер НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №23 від 25.02.2016 може становити 14356, 00 грн., який належить ОСОБА_10 .

В подальшому, 04.02.2016, доводячи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 викрадений автомобіль ВАЗ моделі 2101 розібрали на запчастини, які продали як деталі автомобіля, кузов автомобіля ОСОБА_3 розпиляв на частини, які вони в подальшому, разом, збули як лом чорних металів; отриманими грошовими коштами розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму.

Крім того,згідно обвинувального акту , 02.02.2016 0 21:30 год. ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, таємно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортам засобом, на автомобілеві марки «ІЖ» моделі «412 ІЕ», державний номер НОМЕР_1 прибули з сел. Компаніївка Компаніївського району Кіровоградської області до автомобільної стоянки, що знаходиться на перехресті вул. Леніна та вул. Радянська в сел. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області.

ОСОБА_8 залишився у вказаному автомобілеві, де чекав на співучасників вчинення кримінального правопорушення, а ОСОБА_7 та ОСОБА_3 пішли до двору п`ятиповерхового багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 з метою відшукання автомобіля, який їм можна було б в подальшому викрасти.

На території двору, перед під`їздом №4 ОСОБА_7 та ОСОБА_3 виявили автомобіль марки ВАЗ моделі 21061, державний номер НОМЕР_3 , належний ОСОБА_11 , та вирішили викрасти саме його, після чого ОСОБА_3 став навпроти входу до під`їзду та спостерігав за вікнами будинку для того, щоб сторонні особи не помітили їх злочинних дій та не завадили їм скоєнню кримінального правопорушення.

В цей час ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, використовуючи канцелярські ножиці, які привіз із собою із сел. Компаніївка Компаніївського району Кіровоградської області, чим заздалегідь підготувався до вчинення кримінального правопорушення, спробував зламати замки передніх дверцят вказаного автомобіля, пошкодивши їх при цьому, проте відчинити дверцята автомобіля та проникнути до його салону, з метою подальшого викрадення, не зміг.

Внаслідок причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , останні не змогли довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений групою осіб, а тому вони залишили місце вчинення кримінального правопорушення.

Свою винуватість у вчиненні інкримінованих діянь при розгляді справи судом обвинувачений ОСОБА_3 не визнав і показав, що познайомився з ОСОБА_12 у ОСОБА_13 в смт.Компаніївці у 2015 році .Тоді ж ОСОБА_12 пригнав ОСОБА_14 за його замовленням автомобіль з м.Кривий Ріг. У 2016 році домовився з ОСОБА_15 , щоб він і йому пригнав автомобіль , як той пояснив з зони АТО, наперед дав йому 400 грн. на бензин .Повірив , що автомобіль звідти , так як вважав , що люди , які виїздили , залишали автомобілі напризволяще і вони нікому не були потрібні . Ввечері 02.02.2016 року до 22.00 год -23.00 год. знаходився вдома, а потім поїхав на ставок. Вночі 03.02.2016 року ОСОБА_12 пригнав йому автомобіль ВАЗ, перед цим зателефонувавши , щоб він виїхав його зустріти за село. Заплатив йому 3600 грн. Автомобіль був без номерів , документів , ключів. Заводився , шляхом перемикання проводів. 5 днів їздив на ньому , а потім розібрав з ОСОБА_16 у себе вдома в гаражі на запчастини , які продав. 9-12 лютого 2016 року поїхав у Росію на заробітки , так як у нього був робочий патент. Міг там і довше залишатися , але , коли дізнався , що його розшукує поліція ,повернувся до України . Раніше займався тим , що скуповував автомобілі , розбирав на запчастини та продавав. Дізнався , що автомобіль був викрадений в смт.Олександрівці від слідчого . По 2-му епізоду (замаху на викрадення транспортного засобу ) нічого не може повідомити , про вказане також дізнався від слідчого .

У судовому засіданні були допитані потерпілі , свідки , які не надали стверджних показів ,що доводять вчинення ОСОБА_3 інкримінуємих йому діянь .

Потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що в ніч на 03.02.2016 року, близько, 01.00 години виявив , що з двору по вул. Леніна, 67 в смт. Олександрівка ,зник його автомобіль ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_2 , який знаходився біля під`їзду №1. Автомобіль , 1972 року випуска , придбав без документального оформлення у 2014-2015 році за 14 000 грн. Слідчий надав йому на впізнання частину стойки автомобіля,динаміки ,кришку, антену , що він впізнав як запчастини його автомобіля . Сам його фарбував , купував антену, виконував врізку газового обладнання.Власником автомобіля за технічним свідоцтвом є ОСОБА_17 , але викраденням транспортного засобу збитки було заподіяні саме йому.

Потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що у його володінні був автомобіль ВАЗ 21061,1989 року випуска , номерного знаку не пам`ятає , який він придбав весною 2015 року у м. Мала Виска без документального оформлення . В ніч на 03.02.2016 року даний автомобіль знаходився у подвір`ї біля під`їзду №4 по АДРЕСА_2 . Коли вранці зібрався їхати, то не зміг відкрити автомобіль ключами, оскільки 3 замки були зломані. На автомобілі були подряпини та у замку зламана частина ножа або ножниць. Через певний час звернувся до поліції з заявою про вчинене кримінальнеправопрушення . У грудні 2016 року автомобіль продав по інтернету невідомому немісцевому чоловіку( прізвище не пам`ятає) .

Покази потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 надають інформацію про викрадення та спробу викрадення транспортних засобів , що перебували у їх користуванні , але не доводять винуватість у їх вчинені саме ОСОБА_3 .
Адвокат клопоче про визнання показів вказаних потерпілих недопустими доказами , що судом не може бути задоволеним з обґрунтувань адвоката за наступних підстав.
Так, суд погоджується з доводами адвоката , що вказані особи на момент вчинення кримінальних правопорушень не являлися власниками майна ,що являється предметом злочинів, у розумінні положень цивільного законодавства України .

Згідно ксерокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та поліс №АІ /5118496 від 06.05.2015 року ( том 1 а.с.105) , власником автомобіля ВАЗ 2101, 1978 року випуска , д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_17 з правом керування автомобілем ОСОБА_18 , а страхувальником - ОСОБА_19 .

Відносно автомобіля марки ВАЗ моделі 21061, державний номер НОМЕР_3 , що перебував у користуванні ОСОБА_11 , то жодні правовстановлюючі документи у матеріалах кримінального провадження відсутні.Як пояснив ОСОБА_11 , він придбав автомобіль без документального оформлення , що на даний час не заборонено законодавством, у невідомої особи і вже таким чином продав його іншій невідомій особі.

Так , користування автомобілем , що належить іншій особі без документального оформлення не є забороненим , але водночас користувач не набуває права власності на вказаний автомобіль , оскільки власником автомобіля залишається особа , що зазначена у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу .

Тобто , суд приходить до висновку , що оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не являються власниками зазначеного майна ,доручення на їх представництво також відсутні , то вказаним особам матеріальних збитків не було заподіяно. Однак , вказані особи можуть бути потерпілими щодо заподіяння їм моральної шкоди , так як в одному випадку було викрадено , а в іншому пошкоджено , автомобілі якими вони користувалися .

ОСОБА_10 у суді пояснив , що автомобіль був 1972 року випуску , тоді як у свідоцтві зазначеного його рік випуску 1978 .На дану суперечність звертає увагу адвокат .Суд до уваги приймає саме 1978 рік випуску автомобіля ,що було документально підтверджене у судовому засіданні , а інформацію потерпілого щодо 1972 року випуску автомобіля - вважає помилковою.

Суд погоджується з доводами захисника в частині не належного проведення досудового розслідування ( не встановлені власники та чи було їм заподіно матеріальних збитків , точно не ідентифіковано по документам предмет злочину по 2-му епізоду ) , але з вказаних підстав не може визнати покази вказаних осіб недопустими доказами .

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що знає ОСОБА_3 , оскільки раніше купував у нього запчастини. На початку 2016 запропонував придбати у нього кузов від автомобіл марки «Жигулі». Погодився , приїхав в с. Олександрівка Компаніївського району та придбав кузов за 500 грн. ОСОБА_21 був синього кольору. Звідки у ОСОБА_3 кузов, не цікавився. Вирішив , що з його автомобіля , бо у його сім`ї був автомобіль синього кольору. Про те , що кузов був з викраденого автомобіля , дізнався від працівників поліції у лютому 2016 році .

Покази свідка ОСОБА_20 узгоджуються з показами обвинуваченого ОСОБА_3 та не доводять його вину у вчинені інкримінованих йому правопорушень.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що у лютому 2016 року пригнав ОСОБА_3 у село Компаніївського району автомобіль ВАЗ -2101 . Домовлявся з ним через спільного знайомого - ОСОБА_13 , у якого жив декілька місяців . Отримав за автомобіль 4 тис. гривень від ОСОБА_3 . Вказаний автомобіль викрав в смт. Олександрівка Кіровоградської області і відразу відігнав ОСОБА_3 , якому сказав, що машина пригнана з зони АТО і не є краденою.На час допиту свідка ОСОБА_7 в Олександрівському районному суді розглядалося інше кримінальне провадження по тим ж епізодам , що інкримінуються ОСОБА_3 , де він являвся обвинуваченим. Викрадення транспортного засобу та замах на викрадення транспортного засобу , відповідно до обвинувального акту , вчинив сам.

Згідно вироку Олександрівського районного суду від 12.06.2017 року ( том 3 а.с.11-16) ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 289 та ч.3 ст.15 ч.2 ст.289 КК України за вчинення правопорушень , у яких обвинувачується ОСОБА_3 . Суд виключив з обвинувачення таку кваліфікаційну ознаку як за попередньою змовою групою осію .У доведеному обвинуваченні зазначено , що він сам вчиняв кримінальні правопорушення . Згідно до вироку , ОСОБА_7 в якості обвинуваченого надав пояснення про те , що він сам вчиняв злочини.

Таким чином , свідок ОСОБА_7 також не підтвердив вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень , передбачених ч.2 ст. 289 та ч.3 ст.15 ч.2 ст.289 КК України.
Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що вночі 03.02.2016 року у період з 01.00 до 03.00 години (точніше згадати не може ) знаходився біля нічного магазину «Каштан» , розташовного в смт.Олександрівці по вул.Леніна , де чекав на таксі, близько 10-15 хвилин. Побачив там 3-х невідомих чоловіків , які стояли на тротуарі біля автомобіля «Москвич» , пили каву та щось обговорювали .Там гарне освітлення розташовані ліхтарі, тому добре їх роздивився . Один з них був схожий на цигана, інший « білобрисий». Як вони приїхали та поїхали , не бачив. Того вечора відпочивав в кафе «Парадиз» в смт.Олександрівці разом з своєю дівчиною ОСОБА_23 , яку , близько, 00.00 години відправив на таксі додому , а сам залишився погуляти. Дату запам`ятав добре , бо 2 числа вони почали з нею зустрічатися та святкували цю подію щомісяця. Пізніше від слідчого ОСОБА_24 дізнався , що тієї ночі був угон автомобіля ,який розпитував , що він тоді бачив. По наданим фотознімкам впізнав їх .Запам`ятав їх добре , має фотографічну пам`ять , але по яким рисам - пояснити не може . Найскладніше було впізнати цигана ,а 2-х інших легко впізнав . Там також була фотографія обвинуваченого , якого він впізнав.

Суд приходить до висновку , що свідчення ОСОБА_22 не доводять винуватість у вчиненні кримінальних правпорушень ОСОБА_3 поза розумним сумнівом, а лише підтверджують його перебування у ніч злочинів в смт.Олександрівці. Так, зазначені покази свідка за відсутності інших беззаперечних доказів причетності ОСОБА_3 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень , жодним чином не доводять його винуватості у вчиненні даних злочинів .
Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що зустрічалася з ОСОБА_22 на протязі 5 років, мали взяти шлюб ,але не склалося. Традиції святкувати кожного 2 числа місяця початок їх відносин не було . Не може згадати чи були вони разом в кафе «Парадиз» 02.02.2016 року. В основному відвідували кафе компанією , а не вдвох.

Даний свідок був допитаний за клопотанням захисту для перевірки свідчень ОСОБА_22 , але не підтвердила та не спростувала показів свідка ОСОБА_22 .
Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що у його провадженні перебувала кримінальна справа по факту крадіжки автомобіля за заявою ОСОБА_10 та замаху на вчинення крадіжки автомобіля за заявою ОСОБА_11 . В ході досудового розслідування було встановлено що до даної крадіжки причетні ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_3 було виділено в окреме провадження з основного кримінального провадження №0000044 відносно ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що місце знаходження ОСОБА_3 не було встановлено та його було оголошено в розшук. Впізнання по фотознімках ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 здійснювалося свідком ОСОБА_22 , про якого стало відомо оперативним шляхом, що він знаходився в центрі смт.Олександрівка в ніч скоєння кримінальних правопорушень. Фотознімки інших схожих осіб були роздруковані з бази «Армор»,де місяться фотознімки осіб,що вчинили правопорушення , та вклеєні до протоколів впізнання .Прізвища інших осіб,що зображені на фотознімках, у протоколі не зазначав . А прізвища осіб , що були впізнані свідком , записав у протокол вже після того, як вони були впізнані. ОСОБА_22 впізнав вказаних осіб та пояснив, що тієї ночі бачив їх в смт.Олександрівці на автомобілі «Москвич» зеленого кольору. На той час (квітень 2016 року ) неможливо було провести впізнання самих осіб, оскільки справа відносно ОСОБА_7 вже була направлена до суду , а ОСОБА_3 та ОСОБА_6 переховувалися від слідства. Не пам`ятає чи свідок повідомляв по яким ознакам він може впізнати обвинувачених . За місцем проживання ОСОБА_3 були вилучені запчастини з викраденого автомобіля. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 давали покази добровільно , тиск на них не здійснювався.Залучив в якості потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ,так як вони тривали час користувалися автомобілями , а документальне оформлення купівлі продажу транспортних засобів на даний час є необов`язковим. Данні автомобіля ОСОБА_11 записав з його слів , по документу звірив , але до справи копію технічного свідоцтва не долучив. Автомобіль ОСОБА_11 оглядав , але копію протоколу до даного кримінального провадження не долучив. ОСОБА_11 написав заяву до поліції через 1,5 місяці після події . Після того як ОСОБА_26 сам з`явився до поліції, було проведено слідчі дії та направлено матеріали до суду. В основному кримінальному провадженню №0000044 відносно ОСОБА_7 знаходяться всі докази, у тому числі речові докази , і відносно вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень .Розраховував , що в суді справи будуть об`єднані в одне провадження. Є інформація , що ОСОБА_3 спілкується з ОСОБА_7 , який перебуває в СІЗО м.Кіровограда , передає йому передачі ,що може впливати на покази останнього.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснив , що на час подій , що інкримінують обвинуваченому ОСОБА_3 , працював старшим інспектором з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговування Олександрівського району.По даній справі приймав участь у розкритті викрадення транспортного засобу , що відносилося до його службових обов`язків . Для встановлення місцезнаходження автомобіля переглянув записи відеокамер з дозволу власників , розташованих в смт.Олександрівці , автодорозі до м.Кіровограда , м.Кіровограді. Встановив , що два автомобілі марки ВАЗ- 2101 та АЗЛК синього кольору , близько 3-4 години ранку разом рухалися наступним маршрутом : в смт.Олександрівці по вул.Леніна у напрямку с.Нова Осота ; по автодорозі з смт.Олександрівка до м.Кіровограда ( на заправці у с.Северинка ОСОБА_6 виходив з автомобіля марки АЗЛК ) , в м.Кіровограді - заправка РУР, магазин «Лісний», Кіровоградська обласна філармонія, ГУНП в Кіровоградській області ; з Кіровограда виїхали у напрямку с.Соколівки . По обрисам силуетів в автомобілях їхали : в ВАЗ -2101 - 2 людей , а в АЗЛК 1 людина . Жодних документів при цьому не складав. Після цього по облікам було встановлено , що власником автомобіля марки АЗЛК є ОСОБА_6 , та здійснено виїзд по місцю його проживання в Компаніївський район.Там, ОСОБА_7 розповів , що з ними при викраденні транспортного засобу був і ОСОБА_3 . ОСОБА_6 і ОСОБА_7 розповіли , що викрадений автомобіль розібрали та продали на запчастини , кузов придбала людина з м.Бобринця, добровільно погодилися проїхати до Олександрівського ВП для надання пояснень. Разом з слідчим проїхали до будинку ОСОБА_3 , якого вдома не було .

Покази слідчого ОСОБА_24 та старшого інспектора ОСОБА_27 в частині тієї інформації , що їм повідомили ОСОБА_3 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 суд не може визнати допустими доказами з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав людини та основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

Таким чином, показання свідків (слідчого та інспектора поліції ) у частині наданих їм пояснень іншими особами не відповідають встановленим законом критеріям допустимості доказів і не можуть бути покладені в основу судових рішень.

Аналогічна позиція висловлена в ухвалі ВССУ від 12.11.2015 року( справа N 5-2095км15).

Також суд погоджується з клопотанням адвоката про недопустимість доказів в частині пояснення свідка ОСОБА_27 щодо зняття інформації з електронних інформаційних систем - з відеокамер по шляху руху автомобілів. Вказана інформація для її використання в якості доказу мала бути оформлена належним чином відповідно до положень КПК України ( ухвала слідчого судді або дозвіл власника на зняття інформації , доручення інспектору про проведення розшукових дій , тимчасовий доступ з копіюванням до інформаційної системи або вилучення відеозаписів і т.д.) , що зроблено не було.

До того ж , як пояснив ОСОБА_27 , на записах камер відеоспстережень він впізнав лише ОСОБА_6 .

Тому суд погоджується з клопотанням адвоката про визнання даної інформації не належним доказом у зв`язку з порушенням процедури отримання доказів.
Свідок ОСОБА_28 суду пояснила, що зимою минулого року в центрі смт.Олександрівка біля приміщення «Приват Банку» була запрошена працівниками поліції понятою при проведенні слідчих дій у справі по факту викрадення машини. Слідчий експеримент проводився на вулиці Леніна в смт. Олександрівка біля будинку №67. Крім неї був ще один понятий ОСОБА_29 , працівники поліції та підозрюваний. Прізвище підозрюваного не пам`ятає ( це був не ОСОБА_3 ) . На слідчому експерименті підозрюваний розповідав ,що їх було троє , автомобіль «Москвич» , на якому вони приїхали , залишли на стоянці біля будівлі податкової інспекції , звідти пішли до буд. АДРЕСА_2 , і там викрали машину. Також він на місці сам їх водив та показував місце події. Протокол слідчим було складено на місці, який вона підписала.

Свідок ОСОБА_30 суду пояснив, що зимою минулого року був запрошений працівниками поліції понятим на слідчому експерименті у справі по факту викрадення машини. Підозрюваних було двоє: один схожий на вірмена , а інший- мав світле волосся .Вони були у кайданках. Розповідали , що їх було троє Приїхавши в смт. Олександрівку, попили каву біля магазину «Каштан».Потім поїхали на зупинку біля податкової інспекції , де один залишився в машині, а два інші (що брали участь в експерименті) пішли до будинків, де пробували відкрити одну машину, але не змогли, другу машину змогли відкрити, один з них вирвав руль цієї машини, потім поїхали на цій машині та на тій якій приїхали в сторону м. Кіровоград. Зламував автомобілі білявий , а чорнявий ( схожий на вірмена) поруч спостерігав за обстановкою . При проведенні слідчого експерименту був присутній ще один понятий.Підозрювані розповідали та показували все добровільно. Слідчим було помилково записано у протоколі його по-батькові як ОСОБА_31 , оскільки вірним його по-батьткові є ОСОБА_32 .

Свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_30 надали суду показання з чужих слів, а тому суд погоджується з клопотанням адвоката про недопустимість їх показів як доказів , виходячи з наступного .

Згідно ч.7 ст. 97 КПК України - у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_33 суду пояснив, що він є односельцем та товаришем ОСОБА_3 . Наприкінці січня- початку лютого 2016 року , близько, 21.00 год. - 22.00 год.прийшов до нього у гості за адресою, що по АДРЕСА_1 ( будинок сестри ОСОБА_3 ) , де вони грали у карти та пили чай. Близько 00.00 год.- 01.00 год. ночі ОСОБА_34 позвонив ОСОБА_12 та запропонував йому купити машину «копійку» з АТО , на що ОСОБА_26 погодився та сказав пригнати її до нього додому. Близько , 02.00 год. 04.00 год. ОСОБА_12 зателефонував , щоб його зустріли . Він був за 2 км. від села на повороті з траси. Вони разом виїхали до нього і він за ними поїхав у село. Автомобіль «копійка» синього кольору загнали до гаражу. ОСОБА_12 запевнив, що автомобіль не крадений, пригнав його з зони АТО. ОСОБА_26 заплатив ОСОБА_35 гроші за машину. ОСОБА_13 з ними у ту ніч не було. Наступного дня катався на ній по селу. Пропонував і йому придбати у нього автомобіль , але у нього не було коштів. Після чого ОСОБА_3 розібрав автомобіль на запчастини та продав.

Покази свідка , про те , що він був з обвинуваченим у ніч вчинення кримінальних правопорушень у будинку його сестри не відповідають показам самого ОСОБА_3 , який пояснив, що до 23.00 години був вдома , а потім пішов на ставок. Суд враховує те ,що свідок є товаришем обвинуваченого , разом з ним були засуджені за вироком Компаніївського районного суду від 12.04.2012 року , а тому з вказаних підстав ставить під сумнів достовірність показів свідка ОСОБА_33 та не може взяти їх до уваги як доказ невинуватості обвинуваченого при винесенні вироку.
Участь обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінуємих кримінальних правопорушень не знайшла своє підтвердження і в матеріалах кримінального провадження, досліджених в судовому засіданні.
Так , наведені нижче матеріали містять інформацію про факти викрадення транспортного засобу та замах на викрадення транспортного засобу , однак жодним чином не доводять причетність до цього ОСОБА_3 .
До Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 від 14.04.2016 року (том 2 а.с.1) внесено матеріали досудового розслідування:
- за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, згідно якого 03.02.2016 року в період часу з 01.00 год. до 03.00 год. ОСОБА_3 здійснив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а саме таємно викрав автомобіль ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_10 , який знаходився перед будинком АДРЕСА_2 ;

- за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, згідно якого 02.02.2016 року о 21.30 год. ОСОБА_7 , маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, таємно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортам засобом, на автомобілеві марки «ІЖ» моделі «412 ІЕ», державний номер НОМЕР_1 , прибули з сел. Компаніївка Компаніївського району Кіровоградської області до автомобільної стоянки, що знаходиться на перехресті вул. Леніна та вул. Радянська в сел. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області. ОСОБА_8 залишився у вказаному автомобілеві, де чекав на співучасників вчинення кримінального правопорушення, а ОСОБА_7 та ОСОБА_3 пішли до двору п`ятиповерхового багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 з метою відшукання автомобіля, який їм можна було б в подальшому викрасти. На території двору, перед під`їздом №4 ОСОБА_7 та ОСОБА_3 виявили автомобіль марки ВАЗ моделі 21061, державний номер НОМЕР_3 , належний ОСОБА_11 , та вирішили викрасти саме його, після чого ОСОБА_3 став навпроти входу до під`їзду та спостерігав за вікнами будинку для того, щоб сторонні особи не помітили їх злочинних дій та не завадили їм скоєнню кримінального правопорушення. В цей час ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, використовуючи канцелярські ножиці, які привіз із собою із сел. Компаніївка Компаніївського району Кіровоградської області, чим заздалегідь підготувався до вчинення кримінального правопорушення, спробував зламати замки передніх дверцят вказаного автомобіля, пошкодивши їх при цьому, проте відчинити дверцята автомобіля та проникнути до його салону, з метою подальшого викрадення, не зміг. Внаслідок причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , останні не змогли довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений групою осіб, а тому вони залишили місце вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ксерокопії заяви ОСОБА_10 звернувся з заявою до Олександрівського ВП про притягнення до відповідальності невідомої особи, яка в період часу з 01.00 год. до 06.00 год. 03.02.2016 року викрала його автомобіль ВАЗ 2101 синього кольору д.н. НОМЕР_2 , який знаходився біля під`їзду по вул. Леніна (том 2 а.с.22) .

Згідно ксерокопії протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.03.2016 року у ОСОБА_11 (том 2 а.с.33), останній повідомив , що в ніч з 01.02.2016 року на 02.02.2016 року невстановлені особи намагалися викрасти автомобіль ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_3 , який знаходився за будинком АДРЕСА_2 .
Згідно ксерокопії протоколу огляду місця події від 03.02.2016 року (том 2 а.с.24) оглянуто територію прилеглу до буд. АДРЕСА_2 .Навпроти першого під`їзду мається ділянка на якій сніг втоптаний, чіткі сліди шин відсутні, розглядаються лише колії.
Згідно ксерокопії протоколу огляду місця події від 12.02.2016 року (том 2 а.с.25-26) оглянуто приміщення гаржу , розташоване у домоволодінні ОСОБА_36 , за адресою с. Вишнівка Компаніївського району Кіровоградської області, в ході чого виявлено та вилучено металеві частини синього кольору до автомобіля , музична колонка автомобільна , антена автомобільна.

Слід відмітити , що вилучення вказаних речей узгоджується з поясненнями обвинуваченого про придбання ним у ОСОБА_7 автомобіля,подальшу розборку його у вказаному гаражі та продаж на запчастини.
При цьому, суд звертає увагу на те, що виявлені та вилучені в ході проведення огляду місця події речі не викривають ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, а тому наведений протокол не береться судом до уваги, оскільки в розумінні ст.85 КПК України не є належним доказом.
Згідно ксерокопії висновку судової автотоварознавчої експертизи №23 від 25.02.2016 року (том 2 а.с.30-32) середня ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ моделі 2101, синього кольору, 1978 року випуску, об`єм двигуна 1198 см. куб., державний номер НОМЕР_2 , станом цін 03.02.2016 року може складати 14 356, 00 грн.

Згідно ксерокопії протоколу проведення слідчого експерименту від 16.02.2016 року за участі підозрюваного ОСОБА_7 ( том 2 а.с. 37-38) останній розповів та показав як вночі , близько, 04.00 години ранку 03.02.2016 року разом з ОСОБА_37 та ОСОБА_16 на автомобілі «Москвич», що належав останньому , приїхали до смт.Олександрівка Кіровоградської області .Там ОСОБА_38 з автомобілем залишився на автостоянці біля церкви , а вони з ОСОБА_39 пішли у двір багатоквартирного будинку розташованого поруч. ОСОБА_3 який залишився біля підї`зду спостерігати , щоб ніхто не йшов , а він за допомогою ножниць намагався зламати замок автомобіля марки ВАЗ 2106, що не вийшло і вони повернулися до свого автомобіля на стоянці.Далі разом поїхали до м.Сміла , де шукали автомобіль,який можна було викрасти , не знайшли та повернулися до смт. Олександрівки до того ж самого двору.Там разом з ОСОБА_39 підійшли до автомобіля ВАЗ синього кольору .За допомогою ножниць він зламав замок .З ОСОБА_39 зламали блокування керма , він витягнув проводи та завів автомобіль. На вказаному автомобілі через центр смт.Олександрівки та автозаправки «Шелл» по окружні дорозі через м.Кіровоград поїхав до с.Вишніка Компаніївського району , а за ним на автомобілі «Москвич» ОСОБА_26 та ОСОБА_40 . За м.Кіровоградом ОСОБА_41 сів за кермо викраденого автомобіля , а він - пересів поруч. В с.Вишнівка ОСОБА_41 загнав автомобіль до гаража , а він поїхав з ОСОБА_16 до нього додому , де тоді мешкав.

Згідно ксерокопії протоколу проведення слідчого експерименту від 16.02.2016 року за участі підозрюваного ОСОБА_6 ( том 2 а.с. 43-44 ) останній розповів та показав , що вони з ОСОБА_15 та ОСОБА_37 домовилися поїхати до м.Сміла на його автомобілі «Москвич» , щоб викрасти автомобіль.По дорозі , близько , 21.30 год. 02.02.2017 року заїхали до смт.Олександрівка Кіровоградської області та зупинилися на автостоянці біля церкви , розташованої біля перехрестя вул.Радянської та вул.Леніна в смт.Олександрівці. Після чого вони пішли у двір багатоквартирного будинку розташованого поруч , а він залишився на них чекати в автомобілі.Через 15 хв. повернулися та повідомили , що у них не вийшло зламати замок автомобілч ВАЗ 2106, ОСОБА_12 при цьому поламав ножнці. Далі поїхали до м.Сміла , де не знайшли автомобіля , який можна викрасти , та, близько , 01.00 год.- 02.00 год. 03.02.2016 року повернулися на ту ж автостоянку в смт.Олександрівці. Втрьох пішли до того ж двору багатоквартирного будинка АДРЕСА_2 , де перед під`їздом знаходився автомобіль ВАЗ 2101 синього кольору д.н. НОМЕР_2 , замок якого та блок керування зламав ОСОБА_7 , а вони поруч спостерігали , щоб ніхто не дивився на них з вікон будинка.Потім ОСОБА_7 за допомогою проводів завів автомобіль та поїхав до Компаніївського району , а вони на автомобіля «Москвич» поїхали за ним.

Згідно ксерокопій допитів підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ( том 2 а.с.35-36, 39-42 , 45-46, ) вони надали пояснення , аналогічні зафіксованим у вищенаведених протоколах слідчих експериментів .

Покази ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те , що кримінальні правопорушення разом з ними скоював і обвинувачений , що зафіксовані у наведних протоколах слідчого експерименту та протоколах допиту підозрюваних, суд не може взяти до уваги як допустимий доказ.
Згідно ч.4 ст. 95 КПК України - суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Тобто ,нормами діючого КПК України передбачено безпосередній допит особи у судовому засіданні , а протоколи допиту та слідчих експериментів ( оскільки там також містяться покази особи) до уваги як доказ не приймаються.

ОСОБА_7 , допитаний у судовому засіданні, пояснив , що злочини ним було вчинено без участі обвинуваченого ОСОБА_3 .

Крім того , що ксерокопії наведених вище процесуальних документів не являються належними доказами в розумінні положень ст. 85 КПК України , оскільки не підтверджують причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень , суд також частково погоджується з клопотанням адвоката про визнання копій наведених вище матеріалів кримінального провадження не допустими доказами ще й з наступних обґрунтувань.
Як пояснив у судовому засіданні слідчий ОСОБА_24 , у даному кримінальному провадженні містяться ксерокопії документів з іншого кримінального провадження № 0000044 відносно ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 було оголошено в розшук , а матеріали відносно нього виділені в окреме провадження.

Однак, у матеріалах справи відсутня постанова про виділення матеріалів в окреме провадження з зазначенням переліку документів , що підлягають виділенню ,відповідно до положень ст.217 КПК України , у зв`язку з чим правомірність походження копій документів процесуально визначена не була.

Крім того , як зазначає захисник , у порушення до положень ст. 99 КПК України , копії документів не оформлені належним чином - як дублікат документу.

Згідно ч.4 ст.99 КПК України - дублікат документа (документ, виготовлений таким же способом, як і його оригінал) може бути визнаний судом як оригінал документа.

Однак , на жодній з ксерокопій документів відсутній напис , що це дублікат документу. Лише на деяких документах є напис «копія вірна» , « вірно» з підписом без зазначення посади та прізвища особи ,що підписалася, та відтиском печатки « МВС України». У ряді документів навіть таке посвідчення копій відсутнє - заява ОСОБА_10 та протокол його допиту ,висновок експерта, протокол прийняття заяви від ОСОБА_11 та протокол його допиту.

Суд не погоджується з клопотанням адвоката про визнання недопустими доказами вказаних копій документів ще й додатково по підставі не відкриття стороні захисту їх оригіналів з наступних обґрунтувань .
Згідно ч.12 ст.290 КПК України - якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Вказана стаття передбачає порядок відкриття стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування .

У данному випадку стороні захисту були відкриті копії документів , що містилися в матеріалах кримінального провадження.

Факт відкриття матеріалів є достатнім для відстоювання стороною захисту своєї позиції у кримінальному процесуальному змаганні. За таких умов сторона захисту володіла інформацією про них, відповідно баланс інтересів у кримінальному процесі не було порушено .

Тому , суд додатково за цієї підставою не може визнати копії документі недопустими доказами.

Згідно ч. 7 ст. 99 КПК України - сторона зобов`язана надати іншій стороні можливість оглянути або скопіювати оригінали документів , зміст яких доводився у передбаченому цією статтею порядку.
Тобто , на сторону обвинувачення покладається обов`язок надати стороні захисту оригінали документів, копії(дублікати) яких знаходяться у даному кримінальному провадженні , що вчинено не було. Однак , у разі не наданя оригіналів документів іншій стороні , наслідків вказаною нормою не передбачено.

Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (том 2 а.с.59-64) свідок ОСОБА_22 по рисам обличчя впізнав 3-х чоловіків, яких бачив в ніч з 2 на 3 люте 2016 року перед магазином «Каштан» , а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Суд не може погодитися з доводами захисника про недопустимість вказаного доказу з наступних обґрунтувань .
Адвокат зазначає , що свідку ОСОБА_22 слідчим були пред`явлені для впізнання не фотознімки , а ксерокопії фотознімків осіб. У протоколі є інформація , що фотознімки мали бути прошиті та опечатані , чого слідчим зроблено не було. Також відсутня інформації про належність портретних зображень осіб певним особам, про час, умови та обставини виготовлення цих зображень, не має посилання на згоду осіб використовувати їх зображення у матеріалах кримінального провадження з дотриманням прав особи, передбачених ст.ст. 307, 308 ЦК України.

Суд враховує , що порядок проведення впізнаня осіб та оформлення протоколу впізнання визначений положеннями ст.ст.228,231 КПК України, відповідно до яких не вимагається прошивання та опечатування фотознімків , зазначення інформації про всіх осіб на фотознімках та умови виготовлення зображень, дозвіл осіб на використання їх зображень. Є вимога щодо того , що фотознімки не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями , що суттєво впливають на сприйняття зображеня , що у даному випадку слідчим було дотримано. Роздруківка фотознімків на звичайному папері за допомогою принтера має той же вигляд, що і копія фотознімка, що у даному випадку є доцільним для приведення фотознімків до ідентичного вигляду між собою.

До того ж свідок ОСОБА_22 детально розповів у суді порядок проведення впізнаня осіб по фотознімкам за його участю( покази наведені вище), в ході чого суттєвих порушень норм КПК України встановлено не було.

Однак , вказаний доказ та свідчення свідка ОСОБА_22 доводять знаходження обвинуваченого ОСОБА_42 у ніч скоєння інкримінуємих йому діянь в смт.Олександрівці. У той же час не доводять його причетність до вчинення кримінальних правопорушень, а тому не є належним доказом відповідно до положень ст. 85 КПК України .
Як зазначалося вище , суд задовольнив клопотання адвоката про визнання недопустимими доказами ксерокопій виділених матеріалів, у тому числі - висновок експерта № 23 автотоварознавчої експертизи. Однак , адвокат у своєму клопотанні просить визнати його недопустимим ще й по іншій додатковій підставі.
Так, у межах кримінального провадження № 10000173 від 14.04.2016 року не виносилася постанова слідчим про призначення такої експертизи. Висновок експерта № 23 від 25.02.2016 року містить припущення щодо визначення вартості автомобіля марки ВАЗ моделі 2101, д.н.з. НОМЕР_2 , та вказує, що така може становити 14356 грн., тобто такий висновок експерта є неконкретним, складений без врахування відомостей щодо | року випуску транспортного засобу .

Однак ,як було встановлено у судовому засіданні , постанова про призначення експертизи була винесена по іншому кримінальному провадженню , а з підстав не належного процесуального оформлення виділених документів вказані матеріали ,вже визнані судом не допустимими доказами.

Як слідує з вказаного висновку , експерту для проведення експертизи надавалося свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля, тому експерт був проінформований про повні дані автомобіля та рік його випуску.

Слідчий поставив на вирішення експерту питання про середню ринкову вартість автомобіля,який експерту для огляду не надавався у зв`язку з його відсутністю (був викрадений), тому експерт надав висновок на підставі порівняльного та розрахункового методу, виходячи з середньої ринкової ціни на аналогічний автомобіль , вартість якого може складати 14 356 грн.

Тому , з врахуванням умов та обставин провдення експертизи, суд не вбачає підстав сумніватися у достовірності та повноті вказаного висновку .

Кожна сторона, відповідно до ч. 9 ст. 101 КПК України , має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення висновку,що стороною захисту використано не було .

Доводи прокурора та покази слідчого ОСОБА_24 про те , що ОСОБА_7 змінив покази в частині того , що вчиняв злочини не групою осіб , а сам , оскільки ОСОБА_3 спілкується з ним та передає передачі не були підтверджені інформацією Кропивницької УВП №14 ( том 1 а.с. 231 ).

Таким чином, суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши усі зібрані у справі докази, надавши їм належну оцінку , приходить до наступного висновку.
Докази, надані стороною обвинувачення у судовому засіданні підтверджують лише факт незаконного заволодіння транспортним засобом та замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом , однак не доводять винуватість у них саме ОСОБА_3 поза розумним сумнівом і саме зазначене являється вирішальним при проведенні їх оцінки. До того ж ряд доказів обвинувачення було визнано не належними та недопустими з обґрунтувань наведених вище .

Згідно до ч.2 ст. 22 КПК України передбачено здійснення кримінального провадження на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.373 КПК України - обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Будь-яких неспростовних та беззаперечних доказів, які б викривали ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст. 289 та ч.2 ст.289 КК України , суду не надано.

При цьому, суд, залишаючись безстороннім при оцінці наданих сторонами доказів, у межах дії норм КПК України позбавлений повноважень здобуття доказів за власною ініціативою, з чого випливає, що суд, оцінивши надані докази, вичерпав можливість отримання доказів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Серед завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з положень п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Отже, виходячи з конституційного принципу презумпції невинуватості, закріпленого також і у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року,ст.17 КПК України , згідно яких обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд констатує відсутність неспростовних і беззаперечних доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст. 289 та ч.2 ст.289 КК України.

Суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності та встановивши, що під час судового провадження не отримано та не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про скоєння кримінальних правопорушень ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст. 289 та ч.2 ст.289 КК України , вважає за необхідне виправдати його за вказаними статтями .

Речові докази ,процесуальні витрати , цивільні позови по данному провадженню відсутні.
Керуючись ст.ст.370-371,373-374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати невинуватим ОСОБА_3 у пред`явленному обвинуваченні у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст. 289 та ч.2 ст.289 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопрушень і по суду виправданим.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору . Роз`яснити іншим учасникам судового провадження , що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя: (підпис)

З оригіналом вірно.

Вирок набрав чинності "___" ________ 201 ___ року .
Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1