Справа № 344/7501/17
Провадження № 1-кс/344/2103/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000266 від 09.06.2017р., -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що 08.06.2017 року приблизно о 08 год. 45 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «FORD TRANZIT CONNECT», р.н. НОМЕР_1 , рухалась автодорогою Н-10 «Стрий-Чернівці-Мамалига» у напрямку м. Стрий. Проїжджаючи по вул. Січових Стрільців у с. Вістова водій автомобіля «FORD TRANZIT CONNECT» маючи намір здійснити маневр повороту ліворуч на другорядну дорогу, зупинився пропускаючи зустрічні транспортні засоби. В цей час, позаду автомобіля «FORD TRANZIT CONNECT», відбулось зіткнення автомобіля марки «MAN» р.н. НОМЕР_2 (із спеціалізованою вантажною харчовою цистерною) під керуванням ОСОБА_5 , який зупинився, з автобусом марки «NEOPLAN» р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , які теж рухались у напрямку м. Стрий. У результаті їхнього зіткнення автомобіль «MAN» контактував із автомобілем «FORD TRANZIT CONNECT», після чого автомобіль «MAN» та автобус «NEOPLAN» виїхали на смугу зустрічного руху, де автомобіль «MAN» зіткнувся із автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» р.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_7 , що проїжджав у зустрічному напрямку.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події, а його пасажир ОСОБА_8 доставлена у реанімаційне відділення Калуської ЦРЛ. Водій автомобіля «MAN» ОСОБА_5 доставлений у нейрохірургічне відділення Калуської ЦРЛ. Неповнолітній пасажир автомобіля «FORD TRANZIT CONNECT» ОСОБА_9 поступила у реанімаційне відділення Калуської ЦРЛ.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266 від 09.06.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Під час огляду місця події 08 червня 2017 року вилучено автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» р.н. НОМЕР_4 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 належить ОСОБА_10 , зареєстрованому по АДРЕСА_1 , яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав по АДРЕСА_2 .

Матеріалами клопотання зазначено, що автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» р.н. НОМЕР_4 є предметом вчинення кримінального правопорушення, а тому виникла необхідність в накладенні арешту на даний транспортний засіб.

Окрім цього, у кримінальному провадженні призначено інженерно-транспортну експертизу технічного стану транспортних засобів, а також інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю «транспортно-трасологічні дослідження», щодо місця зіткнення транспортних засобів та їх розташування відносно елементів дороги та відносно один одного у момент первинного контактування.

Метою ж застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий зазначив забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду такого.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотання, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Ст. 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

Слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадження № № 0000266 від 09.06.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Під час огляду місця події 08 червня 2017 року вилучено автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» р.н. НОМЕР_4 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 належить ОСОБА_10 , зареєстрованому по АДРЕСА_1 , яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав по АДРЕСА_2 .

Постановою слідчого від 08 червня 2017 року вищезазначений автомобіль був визнаний речовим доказом.

В той же час, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Слідчим поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» р.н. НОМЕР_4 відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом, оскільки зберіг на собі сліди вчиненого злочину і може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Однак вважаю, що в частині накладення арешту на автомобіль слід застосувати спосіб арешту майна шляхом заборони на його розпорядження та користування, оскільки в кримінальному провадженні призначено інженерно-транспортні експертизи, та користування автомобілями може призвести до зміни їх технічного стану.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, та з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки, незастосування накладення арешту, може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, зокрема, таких як його зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю,що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» р.н. НОМЕР_4 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 належить ОСОБА_10 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони на їх розпорядження та користування.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1