АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/839/17 Номер провадження 11-кп/786/570/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 185 КК України СТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0002477 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 24 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. М. Бакай Решетилівського р-ну Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24.03.2017 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цим же вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту. Вирок щодо ОСОБА_8 не оскаржується учасниками кримінального провадження.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він в період часу з 16.09.2016 до 26.09.2016, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, в квартирі АДРЕСА_2 , таємно викрали два шланга для підключення газового обладнання, довжиною по 2,5 м вартістю 400 грн кожен, надувний матрац, темно-синього кольору розміром 1,8x2,1 м вартістю 1000 грн, два комплекти постільної білизни, розміром 2x2 м синього та рожево-червоного кольору вартістю 1000 грн кожний та дві ковдри синього кольору з абстрактним візерунком, розміром 2x2,1 м, вартістю 1500 грн кожна, чим завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 6800 грн. Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Крім того повторно, в період часу з 16.09.2016 до 26.09.2016 ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, в квартирі АДРЕСА_3 , умисно, таємно викрали пральну машину марки «LG» F-80С3, білого кольору, вартістю 5 000 грн та два мішки цукру вагою по 50 кг, вартістю 1 000 грн кожен, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 7000 грн. Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заподіяли потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 13 800 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин провадження та кваліфікацію його дій, посилаючись на наявність у нього цивільної дружини та дитини, а також бажанням найшвидше відшкодувати шкоду потерпілому, просить пом`якшити призначене йому покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого, який просить задовольнити апеляційну скаргу,з підстав у ній наведених, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у злочині, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження і у суді першої інстанції ніким не оспорювалися, через це провадження розглядалося в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації судом його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, відповідають фактичним обставинам провадження і в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не працює; те, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання; те, що шкода потерпілому не відшкодована та позицію потерпілого, який наполягав на реальному покаранні.

Твердження обвинуваченого про наявність у нього на утриманні цивільної дружини та малолітньої дитини є необґрунтованими, так як в матеріалах кримінального провадження відсутні письмові докази, які вказують про наявність у нього цивільної дружини та малолітньої дитини і що останні перебувають на його утриманні.

Більше того відповідно до даних, які містяться у паспорті обвинуваченого ОСОБА_7 та характеристиці наданої з місця проживання обвинуваченого вони не містять того, що останній проживає із цивільною дружиною і дитиною.
Обговорюючи призначене ОСОБА_7 покарання, колегія суддів, окрім наведеного вище, враховує всі обставини по провадженню в їх сукупності, позитивну характеристику, обсяг викраденого.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, підстав для призначення більш м`якого покарання ОСОБА_7 , колегія суддів не знаходить.

Таким чином призначене ОСОБА_7 покарання, яке є наближеним до мінімального, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по провадженню судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтава від 24 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4