11-кп/775/408/2017(м)
263/4642/17

Категорія: ч.2 ст.342 КК України
Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
та справах про адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 25 березня 2017 року інспектори Управління патрульної поліції м. Маріуполя ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у складі екіпажу АМУР-104 здійснювали патрулювання на службовому автомобілі «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на території м. Маріуполя, перебували у форменому одязі.
Долаючи активну фізичну протидію ОСОБА_8 працівники поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 застосували відносно нього фізичну силу у вигляді прийомів рукопашного бою та спеціальний засіб - кайданки, в ході чого затримали ОСОБА_8 . Після затримання ОСОБА_8 працівники поліції помістили його у салон службового автомобіля та доставили у наркологічний диспансер м. Маріуполя, для проходження медичного огляду на предмет встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Не погодившись із судовим рішенням, заступник прокурора Донецької області ОСОБА_15 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить скасувати вирок місцевого суду в частині призначеного покарання; ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.342 КК України у виді арешту на строк 5 місяців. Вважає, що з урахуванням усіх обставин справи, тяжкості вчиненого злочину й особи обвинуваченого, виправлення останнього без призначення реального покарання є неможливим.
Заперечуючи проти апеляційної скарги заступника прокурора Донецької області, обвинувачений ОСОБА_8 просив залишити її без задоволення, а вирок місцевого суду щодо нього, як законний і обґрунтований, - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги заступника прокурора Донецької області, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили вирок суду, як законний і обґрунтований, залишити без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Кримінальне провадження розглянуто в порядку ст. 349 КПК України.
Враховуючи наведене, висновки суду щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно зі ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.
Разом з тим, призначаючи покарання, суд першої інстанції не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і не мотивував свій висновок про призначення покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, встановленому в санкції частини відповідної статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, вирішуючи питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, суди зобов`язані дотримуватися загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; приймати до уваги ступінь тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, проте спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає, приводів за порушення громадського порядку, до адміністративної відповідальності не притягувався, скарг з боку членів родини та сусідів на нього не надходило, не судимий, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, обставиною, що пом`якшує покарання визнав щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання, у межах санкції ч.2 ст.342 КК України у виді штрафу у мінімальному розмірі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо виду покарання та вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував необхідність призначення покарання ОСОБА_8 у виді штрафу, вказаний вид покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, тоді як прокурор в апеляційній скарзі, посилаючись на ті ж обставини просить призначити покарання у виді арешту, не наводячи інших обтяжуючих покарання обставин, без обґрунтування неможливості застосування більш м`яких видів покарання.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що розмір покарання, призначеного ОСОБА_8 за ч.2 ст. 342 КК України, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, який вчинив злочин, будучи у стані алкогольного сп`яніння, тому призначене йому покарання у виді штрафу у мінімальних межах санкції ч.2 ст. 342 КК України буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
До такого висновку колегія суддів прийшла після дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 . Апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_8 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, є пенсіонером МВС України, має заохочення та нагороди, має сім`ю. Колегія суддів визнає обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття, а вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння обставиною, що обтяжує покарання.
При таких обставинах, висновок суду про призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.342 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., тобто в мінімальному розмірі, встановленому в санкції частини відповідної статті кримінального закону є помилковим і зробленим без належного урахування конкретних обставин справи, тяжкості скоєного й даних про особу винного.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України та враховуючи роз`яснення, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15 травня 2006 року «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», апеляційний суд перевіряє вирок у межах апеляційної скарги і не повинен наводити у своєму вироку доводи на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорювались в апеляційній скарзі, і скасовує вирок цього суду лише в тій частині, у який визнав його незаконним чи необґрунтованим. Зокрема, якщо в апеляційній скарзі порушено питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з необхідністю застосувати більш суворе покарання або через неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, апеляційний суд не наводить у вироку докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні злочину, доводи щодо кваліфікації діяння тощо.
Враховуючи норми кримінального процесуального закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, колегія суддів не проводила судове слідство з метою з`ясування тих фактичних обставин справи, які взагалі не оспорювались.
У відповідності з ч.2 ст.409 КПК України, підставами для скасування або зміни вироку при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно із ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість, або суворість.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги вимоги ст. 420 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання скасувати та ухвалити новий вирок в цій частині.
З огляду на вказане вище, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання в межах санкції частини кримінального закону, який передбачає відповідальність за інкриміноване кримінальне правопорушення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., тобто в максимальному розмірі, що на думку колегії суддів, буде справедливим і достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, задовольнивши частково апеляційну скаргу прокурора.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.342 КК України у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В іншій частині вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення вироку.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4