1-кп/381/253/17
381/772/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2017 року м. Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження №0000275 від 06.02.2016 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, який перебуває у цивільних шлюбних відносинах, має на утриманні малолітню доньку, офіційно не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого 25 квітня 2012 року Шаргородським районним судом Вінницької області до п`яти років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково згідно ухвали Прилуцького міського суду Чернігівської області від 11.09.2014 року на невідбутий строк 2 роки 5 місяців 1 день
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України
ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № №0000275 від 06.02.2016 року стосовно ОСОБА_4 , якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, надійшов до Фастівського міськрайонного суду Київської області 15.06.2017 року з Апеляційного суду Київської області.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (реєстраційний № 0000275).
Прокурор заявив клопотання про повернення обвинувального акту, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України .
Обвинувачений та його захисник проти клопотання прокурора не заперечували.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, суд вважає, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Натомість вказані вимоги закону виконані не були.
Так, у відповідності до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
При цьому як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Крім того, стороною захисту було заявлено, що ОСОБА_4 не було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, оскільки її підзахисний після обрання йому слідчим суддею запобіжного заходу у виді тримання під вартою 08.02.2016 року перебував у Київському СІЗО. Згідно протоколу надання доступу ОСОБА_4 до матеріалів досудового розслідування, який надано прокурором, такий доступ надано ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_6 в приміщенні Київського СІЗО 16.02.2016 року, хоча ніхто його в цей день не відвідував. Також посилалась на те, що прокурором до обвинувального акту додано розписку про отримання обвинувального акту ОСОБА_4 22.02.2016 року, однак фактично обвинувальний акт не вручено, а доступ до матеріалів надано не було.

На підтвердження своїх доводів стороною захисту було надано:

- відповідь із Київського СІЗО від 10.05.2016 року № 08-10688 про те, що в матеріалах особової справи ОСОБА_4 та добовій відомості обліку осіб тимчасово вибулих із слідчого ізолятора в період з 08 год. 00 хв ранку 22.02.2016 року до 08год 00 хв ранку 23.02.2016 року відсутня інформація щодо відвідування останнього 22.02.2016 року будь-якими особами, а також його конвоювання за межі слідчого ізолятора цього дня до органів досудового слідства, суду, правоохоронних органів.

-відповідь із Київського СІЗО від 07.12.2016 року № 05-26691 про те, що згідно матеріалів особової справи ОСОБА_4 в період з часу 08 год 00 хв 15.02.2016 року по 08 год 00 хв 17.02.2016 року жодна особа ОСОБА_4 не відвідувала та за межі слідчого ізолятора він не конвоювався.

Відповідно до ст.. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження , а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної правової процедури означає суворе додержання встановленого кримінальним процесуальним законом порядку досудового розслідування та судового провадження.

Разом з тим, у даній справі щодо ОСОБА_4 не була застосована належна правова процедура під час закінчення досудового розслідування, так як йому не було у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку надано доступ до матеріалів досудового розслідування як цього вимагає ст. 290 КПК України.

Крім того, прокурором не була застосована належна правова процедура під час передання обвинувального акту до суду, оскільки хоча прокурором і було додано розписку про отримання обвинуваченим обвинувального акту, проте фактично ОСОБА_4 не було у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку надано копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування як цього вимагає ст.. 293 КПК України.

Про необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі Суд).

Так, саме з моменту доведення деталей вчинення злочину до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. З ст.. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Рішенням Суду у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» встановлено, обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього для того, щоб він міг підготувати та надати доводи у свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази достатні для його винуватості.
Недотримання цих принципів є перешкодою у встановленні істини в даному кримінальному провадженні, забезпечення дотримання законності, правильного правозастосування та винесення обґрунтованого судового вироку, а тому є неприпустимим.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даному провадженні справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення підстав, меж та змісту судового розгляду, що призводить до порушення прав осіб на захист.
Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Враховуючи викладене, суд, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 205, 314, 315, 369-372 КПК України, ст. ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні (внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000275) по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повернути прокурору Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 внаслідок невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: