АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження № 0017430 відносно -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, без постійного місця реєстрації та проживання, раніше судимого:
- 04.09.2007 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст.ст. 187 ч. 2, 69 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 27.10.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст.ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 23.07.2015 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Як встановив суд, ОСОБА_7 , 16.11.2015 року приблизно о 21 год. 15 хв., маючи злочинний умисел спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи поруч з будинком АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи
__________________________
Справа: 11-кп/796/1861/2016
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1
здоров`я потерпілої, відкрито викрав чуже майно, що належить ОСОБА_9 , а саме підбіг зі сторони спини до потерпілої ОСОБА_9 , схопив мобільний телефон, який остання тримала у руці та різко потягнув, однак вирвати його з рук йому не вдалося, а тому він штовхнув ОСОБА_9 , внаслідок чого остання впала на спину, а мобільний телефон залишився в руках ОСОБА_7 , після чого останній з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 3 335,00 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`яке покарання. Зазначає, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а тому захисник вважає, що призначене судом покарання у виді 5 років позбавлення волі, за своїм видом та розміром не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання до мінімальної межі передбаченої санкцією ч.2 ст. 186 КК України; думку прокурора про безпідставність поданої апеляційної скарги захисника обвинуваченого та залишення вироку без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження № 0017430 та викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

За приписами ч.1 ст.404 КК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України, які учасниками судового провадження не оскаржуються, відповідно до положень вказаної норми кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах доводів викладених в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання, яка саме міра покарання повинна бути призначена ОСОБА_7 , суд, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про його особу, який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не працює, раніше судимий, а також таку пом`якшуючу покарання обставину як щире каяття обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Таким чином, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував всі ті обставини, які, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України враховуються судом при вирішенні цього питання, а тому, з огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який звільнившись з місць позбавлення волі, де відбував покарання за вчинення аналогічного злочину, на шлях виправлення не став і через чотири місяці після звільнення знову вчинив тяжкий злочин, не вбачає підстав для пом`якшення покарання та зменшення призначеного йому строку покарання до мінімальної межі, передбаченої у санкції частини другої ст. 186 КК України, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого.

Отже, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , призначене йому покарання за своїм видом та розміром відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, а тому не може бути визнано явно несправедливим внаслідок суворості, оскільки з урахуванням наведених у вироку обставин воно є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За вищенаведеного, колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим, покарання справедливим і підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та зміни вироку в частині призначеного покарання не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3