Справа № 308/183/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.01.2017.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області про застосування щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 001352 та застосовано до:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області м. Ужгорода, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, з базовою середньою освітою, одруженого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 , із застосування електронного засобу контролю, зобов`язано підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту, у якому він фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; з метою уникнення будь-якого тиску на потерпілого ОСОБА_9 та свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , спілкуватися з останніми лише з дозволу слідчого, прокурора та суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно клопотання, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим: 31.03.2015 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 213 КК України із призначеним покаранням у вигляду 100 годин громадських робіт, 22.01.2016

-2-

Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 2 роки, будучи обвинуваченим по матеріалах кримінального провадження №0000978 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний тяжкий злочин за таких обставин.

Так, 26.04.2015, близько 04 год. 48 хв., ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, із метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_15 , перебуваючи на подвір`ї загального користування перед будинком АДРЕСА_3 , прискореною ходою наблизились до потерпілого ОСОБА_9 , мешканця АДРЕСА_4 , який знаходився позаду належного йому автомобіля, з метою розбійного нападу, ОСОБА_6 наблизившись із-за спини потерпілого, наніс серію ударів правою рукою зжатою в кулак в область потиличної ділянки голови, у наслідок чого потерпілий ОСОБА_9 не втримався на ногах, втратив рівновагу та впав на бетонне покриття, лівою стороною. Продовжуючи розпочаті ними протиправні дії направлені на заволодіння чужого майна, ОСОБА_6 наблизився до потерпілого ОСОБА_9 та нахилившись до нього, наніс серію ударів правою рукою, стиснутою в кулак у задню та праву частину голови ОСОБА_9 , який знаходився на бетонному покритті в горизонтальному положенні. У результаті вчинених протиправних діянь потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на шкірних покривах волосистої частини голови в потиличній ділянці дещо справа та вшитої рани на обличчі в ділянці чола справа, які згідно висновку експерта № 360 від 07.05.2015 кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я. Після чого, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_15 , шляхом ривка, відкрито заволоділи металевим ланцюжком виготовленим із дутого золота, 585 проби, вагою 17 гр., довжиною близько 60 см., виготовленого з овальних продовгуватих частин, які скріплені перехресно між собою вартістю 12 696,45 грн., що знаходився у потерпілого ОСОБА_9 на шиї, а також металевим браслетом виготовленим із дутого золота, 585 проби, вагою 23 гр., шириною близько 1,5 см., довжиною близько 25 см, із візерунком у вигляді переплети, в середині якого містились три лінії з білого золота, які скріплені між собою вартістю 18 209,95 грн., що знаходився у потерпілого на зап`ястку. Заволодівши викраденим майном, утекли з місця вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому розпорядились викраденим майном шляхом продажу, чим саме завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 30 906,40 грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років, (у відповідності до ч.2 ст.75 КК України «суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням», в даному випадку санкція статті передбачає від 7 років позбавлення волі, що в свою чергу не передбачає звільнення від покарання з випробуванням), ніде не працює, може в будь-який момент покинути територію Закарпатської області, мешкає в місті Ужгород, раніше судимий, судимість

-3-

не погашена, за вчинення умисного злочину на території Закарпатської області, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Отже, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а також наявність достатніх підстав уважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, у зв`язку із чим слідчий клопотав перед судом про обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки йому вже пред`явлене обвинувачення у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, проте з наданих суду документів також убачається, що до нього раніше обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту про порушення якого суду не надано жодних доказів. Крім того, як повідомив суду підозрюваний у іншому кримінальному провадженні, яке на цей час перебуває на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області до нього також було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що підтверджується наданою суду довідкою про наявність/відсутність судимостей, і суду не повідомлено про наявність порушень цього запобіжного заходу з боку підозрюваного. Суд також ураховує, що в цей час дружина підозрюваного перебуває в стані вагітності, потребує додаткової уваги до себе. Інші ж ризики, зазначені слідчим у клопотанні, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, та може іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки не підтверджені жодними доказами, у зв`язку із чим слідчим та прокурором не доведено суду належними та допустимими доказами, що більш м`який запобіжний захід не надасть можливість забезпечити усунення наявних ризиків.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали слідчого судді від 05.01.2017, як незаконної та необґрунтованої. Просить застосувати до ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Указує на те, що наразі ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, зокрема, у нападі з метою заволодіння чужим майном, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи. Даний злочин відноситься до категорії тяжких. Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, що підтверджується матеріалами, доданими до клопотання, останній визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, а також наразі в нього наявна непогашена судимість. Сторона обвинувачення переконана, що існують ризики необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, ОСОБА_6 перебуваючи на волі зможе вчинити інше

-4-

кримінальне правопорушення, оскільки в останнього непогашена судимість за вчинення злочину аналогічного характеру, а також може впливати на іншого підозрюваного. На думку прокурора, лише тримання під вартою зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора на обґрунтування апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора відхилити, як необґрунтовану й безпідставну та залишити без змін ухвалу слідчого судді, яку постановлено з додержанням вимог закону, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, слідчого та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив данні, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , тимчасово не працює, з базовою середньою освітою, одружений, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , разом із батьками, фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , разом із дружиною,

-5-

яка перебуває в стані вагітності, що підтверджується листком непрацездатності серії АД№229229, під диспансерним наглядом у Закарпатському обласному наркологічному диспансері та ОКТМО «Фтизіатрія» не перебуває, і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що до підозрюваного можливо застосувати менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд не задовольнив клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий у клопотанні, прокурор в суді першої інстанції в повному обсязі не довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.

За таких обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Необхідності обмеження права ОСОБА_6 на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово залишити без змін оскільки, колегія суддів уважає, що такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд ,-
П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.01.2017, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою й застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: