АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/2135/15-к Номер провадження 11-кп/786/212/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст. 121 КК-Т.З.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
та обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження № 0000657 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 на вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2016 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Даним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 125 КК України та засуджено до покарання у виді 150 годин громадських робіт, за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 03.10.2015 до 20.10.2016 року.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець та мешканець: АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, не одруженого, працюючого електромонтером у відділі Ромоданівського району електропостачання виробничого підрозділу «Кременчуцька дистанція електропостачання» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», раніше не судимого,-
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 20.10.2016 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавленні волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 24 780 гривень матеріальної шкоди та 150 000 гривень моральної шкоди.

По справі вирішено питання речових доказів.

На вказаний вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування вироку суду в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, яке є явно несправедливим через м`якість. Апелянт зазначає, що судом не взято до уваги особу винних, а саме вчинення обвинуваченими злочину у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_9 свою вину протягом всіх судових засідань визнавав частково, перешкоджав у встановленні істини у кримінальному провадженні, скористався своїм правом та відмовився давати покази по справі.
ОСОБА_10 також, спочатку, частково визнав свою вину, а визнав її повністю вже в подальших судових засіданнях.
В зв`язку з вищевикладеним просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок за яким ОСОБА_12 призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді 150 годин громадських робіт, за ч.2 ст. 121 КК України 8 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70,72 КК України остаточно призначити покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі. ОСОБА_10 за ч.2 ст.121 призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку в частині призначеного покарання в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та невідповідністю призначеного покарання. Зазначає, що обставина вчинення ОСОБА_9 злочину у стані алкогольного сп`яніння не підтверджується жодним доказом по справі, судом не взято до уваги особу обвинуваченого, який вчинив злочин такої категорії вперше, раніше не судимий, має молодий вік, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вибачився перед потерпілою, частково відшкодував їй завдану шкоду, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин в зв`язку з неправомірними та аморальними діями потерпілої ОСОБА_13 . Також, вважає, що суд безпідставно задовольнив цивільний позов потерпілої, який необхідно було залишити без розгляду.
В зв`язку з вищевикладеним вирок просить змінити призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст..69 КК України і призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 125 КК України призначити покарання у виді 80 годин громадських робіт, згідно ст.70, та за правилами ч.1 ст.72 КК України остаточно призначити покарання у виді 3 років 10 днів позбавлення волі. Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 положення ст.75 КК України та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк тримання під вартою з 03 жовтня 2015 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати та звільнити ОСОБА_9 з під варти в залі суду.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку суду, зазначає що вирок не обґрунтований в частині не застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 положень ст.75 КК України та підлягає зміні в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого ОСОБА_10 .
Просить вирок суду змінити та застосувати до ОСОБА_10 положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.
Районним судом встановлено, що 03.10.2015 року близько 3 години 10 хвилин, обвинувачений ОСОБА_9 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля кіоску «Кури Гриль», розташованого поруч з автостанцією по вул.Леніна,14 в м.Лохвиця Полтавської області, під час раптово виниклої сварки з потерпілою ОСОБА_13 наніс один удар правою рукою по обличчю ОСОБА_13 , від якого вона втратила рівновагу та впала на асфальтне покриття.

Продовжуючи свої злочинні дії обвинувачений ОСОБА_9 схопив ОСОБА_13 , яка лежала на асфальті, за одяг, і відштовхнувши її від себе, умисно наніс їй кілька ударів ногами по нижніх кінцівках, внаслідок чого потерпілій були спричинені тілесні ушкодження у вигляді припухлості та синець в ділянці нижнього повіка правого ока з розповсюдженням на праву величну ділянку, садно в ділянці нижнього повіка правого ока, ближче до його зовнішнього кута, садно на верхньому повіці правого ока, та інші, які могли утворитися від не менш ніж однократної дії тупого предмету, та можуть бути оцінені лише у своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження;

Крім того, 03.10.2015 року близько 03.20 год. обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи біля кіоску «кури гриль», розташованого поруч з автостанцією по вул. Леніна,14 в м. Лохвиця Полтавської області, під час заподіяння потерпілій ОСОБА_13 легких тілесних ушкоджень, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння і продовжуючи свою злочинну діяльність, безпосередньо спрямовану на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар кистю правої руки, зажатої в кулак, в обличчя знайомому останньої ОСОБА_14 , який підійшов до кіоску разом з ОСОБА_13 і маючи намір захистити її наблизився до ОСОБА_9 на коротку відстань.

Від завданого удару ОСОБА_14 впав на асфальтове покриття поруч із ОСОБА_13 , після чого обвинувачений ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_10 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння, діючи спільно, з єдиним умислом щодо заподіяння тілесних ушкоджень, нанесли по кілька ударів ногами по різним частинам тіла ОСОБА_14 , який лежав на асфальтному покритті поруч із ОСОБА_13 .

Припинивши наносити удари, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дали змогу потерпілим піднятися на ноги, після чого ОСОБА_13 відійшла у бік до кіоску, а ОСОБА_10 , умисно наніс один удар кистю правої руки, зжатої в кулак, по обличчю ОСОБА_14 .

Після цього обвинувачений ОСОБА_10 наніс потерпілому, який намагаючись уникнути побоїв став відходити в сторону і намагався втекти, один удар кистю правої руки, зжатою у кулак, по обличчю, та два удари ногою по нижній частині тулуба в той час, як обвинувачений ОСОБА_9 штовхнув ОСОБА_14 , який не втримався на ногах, втратив рівновагу і впав на асфальтне покриття.

В подальшому обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи спільно, з єдиним умислом щодо заподіяння тілесних ушкоджень, нанесли по кілька ударів ногами як по верхній частині тулуба, так і по голові ОСОБА_14 , який лежав на асфальтному покритті.

Після того як останній перестав рухатись обвинувачені припинили наносити удари та залишили місце події.

В результаті таких дій обвинувачених ОСОБА_14 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забитої рани в тім`яній ділянці справа, забита рана в ділянці кінчика носа, забита рана на слизовій оболонці верхньої губи зліва, в проекції 3-4 зубів верхньої щелепи зліва на тлі крововиливу в слизову оболонку; садно в лобно-тім`яній ділянці справа на тлі невираженого синця; садно в ділянці правого крила носа; садно в ділянці верхньої губи справа в місці прикріплення правого крила носа; синець в правій величній ділянці; синець в лобно-скроневій ділянці зліва; крововиливи у м`які мозкові оболонки полюсу лівої скроневої долі, правої тім`яної долі головного мозку; дрібні крововиливи у речовину правої лобної долі, полюсу лівої та правої скроневих долей, лівої та правої потиличних долей головного мозку, підкоркових ядер зліва та справа, стовбуру головного мозку та інші, які у своїй сукупності є такими, що носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку таких, що призвели до смерті.

Внаслідок тупої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, ОСОБА_14 помер на місці події.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши пояснення обвинувачених та їх захисників, які підтримали доводи своїх апеляцій, доводи прокурора про необхідність призначення більш суворого покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, місцевий суд повно і всебічно розглянув обставини провадження, проаналізував надані сторонами докази , які перевірив і належним чином оцінив з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчинені злочинів передбачених ч.1 ст. 125 та ч.2 ст. 121 КК України та ОСОБА_10 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Судове рішення в частині доведеності винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого сторонами та потерпілими не оскаржується у зв`язку з чим вирок суду в цих частинах колегією суддів не перевіряється.
При призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд врахував загальні засади призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України, зокрема ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкий та невеликої тяжкості, враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання , суд прийняв до уваги і обставини, що пом`якшують покарання, а саме приніс вибачення потерпілій ОСОБА_11 та вживав заходи до відшкодування завданої матеріальної шкоди, та обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.
Оцінюючи всі наведені судом засади в їх сукупності колегія суддів вважає, що висновок суду про можливість досягнення мети виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_9 без ізоляції обвинуваченого від суспільства є обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляції захисника ОСОБА_7 в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не вбачається.
Разом з тим місцевий суд не врахував роль ОСОБА_9 у вчинені двох інкримінованих злочинів, який був ініціатором бійки, в ході якої наносив більшість ударів руками і ногами двом особам, внаслідок яких ОСОБА_14 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що потягли смерть потерпілого, а також хоча і вказав, але фактично не прийняв до уваги поведінку обвинуваченого після вчинення злочинів, який не намагався надати будь-яку допомогу особі, яка перебувала в тяжкому стані.
За таких обставин колегія суддів вважає, що місцевий суд призначивши обвинуваченому ОСОБА_9 фактично мінімальне покарання за сукупністю злочинів, не в повній мірі врахував всі загальні засади призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України та не в повній мірі врахував фактичні обставини скоєння злочинів, в тому числі умисного тяжкого злочину, внаслідок вчинення якого настала смерть ОСОБА_14 , у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляції прокурора.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання суд врахував всі загальні засади призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України, зокрема ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий, прийняв до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, прийняв до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а саме принесення вибачення потерпілій ОСОБА_11 , повне визнання своєї вини та щире каяття, сприяння розкриттю злочину та вживання заходів по відшкодуванню завданої матеріальної шкоди, та обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Всі наведені у вироку місцевого суду обставини колегія суддів сприймає як такі, що відповідають фактичним даним по справі, але разом з тим, з врахуванням наслідків, які настали від умисних дій ОСОБА_10 , а саме смерть людини, колегія суддів вважає їх такими, що обґрунтовано враховуються при призначенні покарання у межах санкції інкримінованого злочину, але безпідставно враховані ці дані, як обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що апеляція захисника ОСОБА_8 не підлягає до задволення, а апеляція прокурора в цій частині підлягає до задоволення.
Разом з тим, враховуючи вищенаведені судом обставини, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_10 необхідно призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 121 КК України, чим частково задовольнити апеляцію прокурора.
Доводи викладені в апеляціях сторони захисту про безпідставність визнання судом обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння є неспроможними, так як потерпіла ОСОБА_13 та свідки вказувала на вживання обвинуваченими спиртних напоїв та перебування їх в стані алкогольного сп`яніння, про що обґрунтовано зазначено у вироку суду.
Твердження в апеляції адвоката ОСОБА_7 про не взяття при призначенні покарання ОСОБА_9 до уваги неправомірних та аморальних дій потерпілої ОСОБА_13 є неспроможними, так як з матеріалів провадження та фактичних обставин не вбачається таких дій з боку потерпілої ОСОБА_13 .
Місцевим судом в повній мірі досліджені доводи цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 та обгрунтовано стягнуто суми завданої матеріальної та моральної шкоди, а тому посилання адвоката на незаконність прийнятого рішення в цій частині є безпідставними.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляцій сторони захисту та наявність підстав для часткового задоволення апеляції прокурора, у зв`язку з чим вирок місцевого суду в частині призначених покарань підлягає скасуванню з постановлення нового вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтерсах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляціійну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2016 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в частині призначення покарання скасувати.

Постановити новий вирок.

ОСОБА_9 вважати засудженим за ч.1 ст. 125 КК України до покарання призначеного місцевим судом у виді громадських робіт строком на 150 годин.

ОСОБА_9 вважати засудженим за ч.2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 8 /восьми/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_9 визначии шляхом поглинення менш суворого більш суворим та призначити остаточне покарання у виді 8 /восьми/років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

ОСОБА_10 вважатим засудженим за ч.2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 7 /семи/ років позбавленя волі.

На підставі ч.5 ст. 72 Кк України зарахувати ОСОБА_9 термін перебування під вартою з 03 жовтня 2016 року по 16 березня 2017 року в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок суду набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскраждений протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку, шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 . ОСОБА_15 .