Справа № 460/807/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, раніше судимого, а саме: вироком Яворівського районного суду Львівської області від 13.03.2013 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.2 ст.315 КК України на строк 6 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.06.2014 невідбуту частину покарання скорочено на ? згідно ЗУ «Про амністію у 2014 році», ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.02.2016, згідно ст.72 ч.5 КК України зараховано в термін 4 місяці 12 днів перебування під вартою, звільнений 26.07.2016 за відбуттям строку покарання -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за ч.2 ст.307 КК України, у вересні 2016 року, знаходячись поблизу парку «Перемоги», що в м. Яворів Львівської області, виявив ростучу рослину коноплі, з якої зрізав гілку та приніс до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де висушив, подрібнив та зберігав без мети збуту для власного вживання у підсобному приміщенні. 04.02.2017, під час огляду місця події, у підсобному приміщенні житла ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено два згортки паперу, в яких знаходилася подрібнена речовина рослинного походження, яка є канабісом загальною масою в перерахунку на висушену речовину 6,86 грам, яка відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, а також полімерну пляшку та металевий наперсток, за допомогою яких ОСОБА_5 вживав наркотичні засоби, на яких виявлено екстракт канабісу масою 0,4698 гр, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, які зберігав без мети збуту для власного вживання.
В ході досудового розслідування між прокурором Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості від 27.02.2017, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, згідно якої сторони домовилися про те, що ОСОБА_5 беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України. Сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, враховуючи можливість виправлення засудженого без відбування покарання, згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену міру покарання, при цьому пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердення угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, в обсязі обвинувачення, реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Враховуючи викладене, суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, вимогам закону України про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 309КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання.
Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України, оскільки він вчинив незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_5 , за місцем проживання характеризується нейтрально, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину як обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому за наявності вказаних обставин суд вважає за можливе призначення узгодженого покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, та звільнення згідно ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.
Речові докази по справі підлягають знищенню.
Крім цього з ОСОБА_5 належить стягнути судові витрати за проведення судової експертизи, оскільки така проведена з його вини.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк - 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 660 грн. 30 коп за проведення експертизи Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
Речовий доказ по справі, який зберігається в УЛМ ТЗ ГУ НП у Львівській області полімерний пакет білого кольору із написом «Україна МВС експертна служба» № 4080601, у якому знаходиться деформована полімерна пляшка з наперстком, паперовий згорток з рослинною масою, полімерний пакет з рослинною масою - знищити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором - з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1