Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
20 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , захисників- адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 11.11.2016 року у кримінальному провадженні №0000877 про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, судимого: 05.11.2009 року Рівненським районним судом за ч. 2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, 18.10.2010 року тим же судом за ч. 2 та ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 70, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, 03.04.2013 року Володимирецьким районним судом Рівненської області звільнений умовно-достроково згідно ст. 81 КК України на невідбутий строк покарання 1 рік 4 місяці;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Зоря Рівненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, судимого: 07.07.2008 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 119 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, 25.07.2012 року Полтавським районним судом Полтавської області згідно ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий строк покарання 10 місяців,

за ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_9

захисників- адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 11.11.2016 року ОСОБА_8 засуджений: за ч.4 ст. 187 КК України до 13 років позбавлення волі із конфіскацією майна, за ч.2 ст. 121 КК України до 10 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

ОСОБА_5 засуджений: за ч.4 ст. 187 КК України до 13 років позбавлення волі із конфіскацією майна, за ч.2 ст. 121 КК України до 10 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років із конфіскацією майна.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Як встановлено судом, 01.06.2016р. близько 02.00 год. ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вибиття вхідних дверей проникли до житлового будинку ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , де вчинили напад на останню, в ході якого застосували до неї насильство, небезпечне для життя та здоров`я, яке виразилося у спільному нанесенні їй не менше чотирьох ударів руками та ногами в область голови, в результаті чого спричинили їй тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 настала смерть потерпілої.

Після втрати свідомості потерпілою ОСОБА_11 внаслідок спричинених їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, заволоділи її майном, а саме: мобільним телефоном «Samsung GT E1200 M (SEK)», вартістю 287,50 гривень, золотим ланцюжком вагою 1,96 грама вартістю 1960 гривень та золотим хрестиком вагою 0,31 грама вартістю 310 гривень, а всього на загальну суму 2557,50 гривень, після чого залишили місце вчинення злочину.

У поданих на вирок суду апеляційних скаргах:

-захисник - адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вважає, що вирок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що виявлені сліди взуття на місці події та сліди крові на них, які згідно висновку експертизи № 2.2-148/16 від 27.06.2016 року (т.1 а.к.п.216-221) та висновку експертизи №2.2.149/16 від 29.06.2016 року (т.1 а.к.п.226-232) про тотожність з взуттям ОСОБА_8 та з кров`ю ОСОБА_11 носять спірний характер, тобто, сліди взуття могли бути залишені будь-яким аналогічним по розмірним характеристикам та конструкції підошви взуттям, а сліди крові походили від будь-якої особи з групою крові А (11) у тому числі і від ОСОБА_11 . Просить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2016 року в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 та ч.4 ст.187 КК України скасувати та провадження у справі закрити за недоведеністю вчиненого кримінального правопорушення.

-захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 , у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що судом не враховано, що сліди пальців рук ОСОБА_8 виявлені на пляшці, яка знаходилась в спальній кімнаті біля ліжка потерпілої саме там, де вона була побита; на джинсах ОСОБА_8 також виявлені сліди крові, які могли належати ОСОБА_11 , що може свідчити про те, що ОСОБА_8 мав безпосередній контакт з ОСОБА_11 , та міг наносити удари ногами; не враховані покази свідка ОСОБА_12 в частині того, де він посилається, що на рукаві ОСОБА_8 він бачив сліди крові і чув його вихваляння про своє уміння наносити удари. Просить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2016 року змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України на ч.3 ст.186 КК України і призначити останньому покарання в межах санкції даної статті.

- обвинувачений ОСОБА_5 вважає вирок суду першої інстанції незаконним у зв`язку з невірною кваліфікацією його дій. Зазначає, що фактичні обставини справи не відповідають висновкам суду першої інстанції, оскільки, розбійний напад не вчиняв та насильства до потерпілої ОСОБА_11 не застосовував. Вказує, що сліди виявлені на місці злочину відповідають розмірам ОСОБА_8 . Просить скасувати вирок Рівненського районного суду від 11 листопада 2016 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисників- адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про скасування вироку та закриття кримінального провадження за недоведеністю кримінального правопорушення, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах захисників та обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. А згідно з вимогами ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, підтверджується сукупністю доказів, розглянутих в судовому засіданні, і є обґрунтованим.

Всупереч твердженням, викладеним в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді справи, матеріали даного кримінального провадження містять достатньо належних і беззаперечних доказів, які свідчать про нанесення умисно обвинуваченими ударів руками та ногами в область голови потерпілій ОСОБА_11 . Характер і механізм завданих тілесних ушкоджень вказують, що ОСОБА_8 і ОСОБА_5 діяли з умислом, направленим на протиправне заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень.

Як в ході досудового розслідування, так і під час судового слідства, обвинувачений ОСОБА_5 визнав факт незаконного проникнення до житла потерпілої ОСОБА_11 , та удари останній не наносив.

ОСОБА_5 ствердив, що 31 травня 2016 року близько 23-ої години після вживання спиртних напоїв вийшов з ОСОБА_8 на вулицю, щоб купити ще горілки. ОСОБА_8 запропонував зайти до потерпілої ОСОБА_11 . ОСОБА_8 вибив ногою двері до будинку потерпілої. Зайшовши в будинок одягнули на голови майки для маскування. ОСОБА_8 пішов в кімнату ОСОБА_11 , а він пішов в іншу кімнату шукати гроші. Що відбувалось в кімнаті, де була потерпіла він не бачив, тільки чув крики та звуки ударів. Він робив зауваження ОСОБА_8 , щоб той заспокоївся, але останній не реагував. Оскільки багато випив, то йому стало погано і він вибіг на вулицю. Золотий ланцюжок з хрестиком з потерпілої знімав ОСОБА_8 .

Із показань обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що він з ОСОБА_5 після вживання спиртних напоїв пішли купити ще горілки. ОСОБА_5 сказав, що знає у кого можна придбати спиртного, вони сіли на його велосипед і проїхали 800 м до якоїсь хати. Він залишився на дорозі з велосипедом, а ОСОБА_5 пішов в будинок. Через деякий час ОСОБА_5 повернувся із золотим ланцюжком з хрестиком та мобільним телефоном.

З показів потерпілого ОСОБА_10 даних в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 була його рідною тіткою. 01 червня 2016 року йому зателефонувала сестра і повідомила, що тітку забрали в лікарню, тому що її вночі хтось побив. ЇЇ виписали з лікарні додому, де вона померла.

Крім того, вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_5 стверджується також показаннями допитаних у судовому засіданні в суді першої інстанції потерпілого та свідків.

Потерпілий ОСОБА_13 - племінник ОСОБА_11 під час судового слідства показав, що при проведенні слідчої дії пред`явлення речей для впізнання, відразу впізнав мобільний телефон «Samsung GT E1200 M (SEK)», який був пред`явлений йому для впізнання.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що син ОСОБА_8 пішов з дому ввечері 31 травня 2016 року. Вночі близько 03 год 30 хв він повернувся з ОСОБА_5 .. У ОСОБА_8 було вологе волосся, а в ОСОБА_5 було дуже мокре волосся, одяг і взуття. Вона вважає, що ОСОБА_5 намочив одяг коли мив ноги у них під шлангом, оскільки змивав кров зі свого отдягу;

Із показів свідка ОСОБА_15 вбачається, що 01 червня 2016 року о 06 год 30 хв йому зателефонував ОСОБА_8 , запропонував купити у нього телефон та золотий ланцюжок з хрестиком;

Під час судового слідства свідок ОСОБА_12 показав, що вночі 01 червня 2016 року близько 03 год 17 хв до нього прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , вони були дуже мокрі, пояснили, що в дорозі змокли під дощем. Коли він вішав куртку ОСОБА_8 на шкаф, то помітивна ній пляму крові на правому рукаві куртки. Чув розмову обвинувачених, які обговорювали де можна продати золотий ланцюжок;

Свідок ОСОБА_16 показав, що зайшовши в будинок ОСОБА_11 побачив її на підлозі, яка лежала лицем до дверей, лице було синє, очі припухлі, голова в крові, на підлозі була кров.

Також в основу вироку, після повного дослідження та відповідної оцінки, суд обґрунтовано поклав наступні докази: дані протоколу огляду місця події від 01.06.2016 року (т.1 а.к.п.12-13) з фототаблицями (т.1 а.к.п.14-23) з яких вбачається загальний вигляд будинку ОСОБА_11 , розташування його відносно дороги, вигляд пошкоджень на дверях вказаного будинку, вигляд кімнат будинку, ліжка, під час огляду місця події були вилучені п`ять слідів взуття, вісім слідів відбитків пальців рук, пачка з-під цигарок "Столичні", мікроволокна та фрагмент тканини з подушки зі слідами плям бурого кольору; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01.06.2016 року (т.1 а.к.п.36), поясненнями ОСОБА_8 (т.1 а.к.п.37), з яких вбачається, що ОСОБА_8 пояснив, що він за попередньою змовою із ОСОБА_5 вибили двері в будинок ОСОБА_11 , зайшовши в будинок, ОСОБА_5 почав бити бабусю, а він шукав гроші у шафі, викидаючи всі речі, нічого не знайшовши, вони вибігли з будинку; протоколом огляду предметів від 01.06.2016 року (т.1 а.к.п.40), згідно якого були оглянуті чоловічі туфлі чорного кольору, які добровільно надав ОСОБА_8 на яких було виявлено сліди забруднення та плями бурого кольору; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.06.2016 року (т.1 а.к.п.45-47); протоколом огляду місця події від 02.06.2016 року (т.1 а.к.п.66), згідно якого об`єктом огляду є господарство ОСОБА_14 з якого були вилучені речі, а саме одяг, який висів на вулиці і містив плями бурого кольору, взуття, а саме туфлі чорного кольору, які за словами ОСОБА_14 належать ОСОБА_5 та джинси світлого кольору, які знаходились у шафі; протоколом огляду місця події від 03.06.2016 року з фототаблицями (т.1 а.к.п.73-76), згідно якого, під час особистого огляду ОСОБА_15 та його особистих речей було виявлено мобільний телефон марки "Самсунг"; протоколом огляду особи від 06.06.2016 року (т.1 а.к.п.76), згідно якого у гр. ОСОБА_15 в правій кишені джинсів було виявлено поліетиленовий пакетик із золотим ланцюжком та хрестиком; сума завданої злочином майнової шкоди доводиться довідкою вартості, (т.1 а.к.п.150), згідно якої середня ринкова вартість 1 г золота 585 проби у виробі станом на 01.06.2016 року становить 1000 грн.; протоколом огляду предметів від 24.06.2016 року (т.1 а.к.п.153), згідно якого в ювелірній майстерні були оглянуті ланцюжок та хрестик, та виявлено при зважуванні, що вага ланцюжка становить - 1,96 г, вага хрестика - 0,31 г, за допомогою реактиву азотної кислоти, після проведення необхідних реакцій, було встановлено, що хрестик та ланцюжок виготовлені із золота 585 проби; висновком експерта №1.3-502/16 від 23.06.2016 р. (т.1 а.к.п.158-172), яким встановлено, що слід пальця руки, найбільшими розмірами по вісях 16х31 мм, вилучений 01.06.2016 року під час проведення огляду місця події, а саме в будинку за адресою АДРЕСА_3 , залишений великим пальцем лівої руки - на дактилоскопічній карті заповненій на ім`я ОСОБА_8 ; висновком експерта №3.2-724/16 від 19.07.2016 року (т.1 а.к.п.177-183), яким встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону «Samsung GT E1200 M (SEK)», за умови його технічно-справного стану та повної базової комплектації, станом на момент скоєння злочину 01.06.2016 року, могла становити 287,50 грн, висновком експерта №1.2-714/16 від 01.07.2016 року (т.1 а.к.п.188-202), яким встановлено, що сліди низу взуття розмірами 55х120 мм, 80х116 мм, 71х65 мм, 90х70 мм та 97х70 мм, вилучені 01.06.2016 року під час огляду місця події у АДРЕСА_2 , могли бути залишені як туфлями чорного кольору на праву чи ліву ногу, вилученими у ОСОБА_8 так і аналогічним по розмірним характеристикам та конструкції підошви взуттям; висновком експерта з ілюстративними таблицями №2.2-148/16 від 27.06.2016 року (т.1 а.к.п.216-221), згідно якого, на представлених на експертизу об`єктах виявлено кров людини, яка може походити від особи з групою крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0 у тому числі й від ОСОБА_11 ; висновком експерта з ілюстративними таблицями №2.2-149/16 від 29.06.2016 року (т.1 а.к.п.226-232), згідно якого, на представлених на експертизу туфлях виявлено кров людини, яка може походити від особи з групою крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0 у тому числі й від ОСОБА_11 ; протоколом огляду місця події від 09.07.2016 року з фототаблицею (т.1 а.к.п.248-250), згідно якого було оглянуто труп ОСОБА_11 ; висновком експерта №382 (т.1 а.к.п.254-264), яким встановлено, що смерть гр. ОСОБА_11 настала від важкої черепномозкової травми із крововиливами в речовину головного мозку та під його оболонки, яка у своєму перебігу ускладнилась розвитком набряку-набухання і компресії головного мозку, між отриманою ОСОБА_11 травмою голови та настанням її смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

У кримінальному провадженні не встановлено будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність вказаних доказів.

Наведені у вироку суду докази повністю узгоджуються між собою, не містять суперечностей та в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, не підтверджуються доказами, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами справи та вищенаведеними доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі щодо того, що він не застосовував насильства до потерпілої ОСОБА_11 спростовуються поясненнями ОСОБА_8 на досудовому розслідуванні про те, що коли вони зайшли в будинок ОСОБА_11 , то ОСОБА_5 вдарив потерпілу в обличчя та за ноги скинув з ліжка і почав бити ногами по голові.

При перевірці кримінального провадження колегія суддів не виявила допущених істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неповноти судового розгляду, які тягнули б за собою скасування або зміну вироку, про що порушується питання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 .

Твердження захисника адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі щодо того, що ОСОБА_8 не заходив до будинку потерпілої ОСОБА_11 спростовуються висновком експерта №1.3-502/16 від 23.06.2016 року, де вказано, що слід пальця руки, вилучений 01.06.2016р. під час проведення огляду місця події, а саме за адресою с.Голишів в будинку, що належить ОСОБА_11 , залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_8 .

Враховуючи наведене, доводи в апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_6 щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироці, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також відсутності доказів вини ОСОБА_8 у вчинених кримінальних правопорушеннях, є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами. Не надано таких доказів захисником і в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Показання обвинувачених про їх непричетність до вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів розцінює як позицію щодо реалізації обвинуваченими права на захист, намагання уникнути передбаченої законом відповідальності.

Що ж до покарання, то як видно з вироку, при його призначенні суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 та ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочином, обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених судом не встановлено. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_8 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, обвинувачені раніше неодноразово судимі, за місцем проживання характеризуються негативно, також судом врахована думка потерпілого, який наполягав на суворому покаранні за вчинені кримінальні правопорушення і обрав ОСОБА_8 та ОСОБА_5 покарання, в межах санкцій ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, яке з врахуванням обставин вчинених кримінальних правопорушень, та за якого було позбавлено життя людину похилого віку, не можна вважати надто суворим і несправедливим.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, які б слугували підставою для скасування вироку суду, колегія суддів не вбачає, а тому залишає апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 без задоволення, а вирок суду вважає законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Вирок Рівненського районного суду від 11 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3