ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/689/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2016 р.
Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000465 від 19.01.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква Київської області, з вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
12 січня 2016 року приблизно о 07 годині 40 хвилин ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21114», д.н.з. НОМЕР_1 в порушення вимог п. 18.1 ПДР, рухаючись проїзною частиною вул. Харківське шосе зі сторони метро Харківська в напрямку вул. Тростянецької, зі швидкістю приблизно 40 км/год., під час наближення до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований неподалік будівлі № 179-а по вул. Харківське шосе в м. Києві, який позначений відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою ПДР, проявив неуважність, а саме не переконався, що на даному пішохідному переході відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а також несвоєчасно зреагував на пішохода, який, маючи перевагу в русі здійснював перехід зазначеної проїзної частини безпосередньої по розмітці нерегульованого пішохідного переходу (зліва направо, відповідно до траєкторії руху автомобіля), який існував для нього як небезпека, внаслідок цього скоїв наїзд на вказаного пішохода.
Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянні пішоходу ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості у виді закритої травми правої гомілки, перелом латерального мищелка великогомілкової кістки, обширна підшкірно-міжм`язова гематовама.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість не визнав та показав суду, що 12 січня 2016 року о 07.00 годині ранку він їхав на своєму автомобілі зі швидкістю 40 км/год. Вказав, що зіткнення з пішоходом сталося за переходом, ніяких пунктів ПДР він не порушував. Коли вийшов з машини побачив жінку, яка сиділа біля машини, прохожі люди викликали їй швидку. Під час судового розгляду обвинувачений визнавав, що допустив зіткнення з пішоходом, однак це відбулось за межами пішохідного переходу. Цивільний позов потерпілої не визнав.

В останньому слові обвинувачений вказав, що визнає що завдав шкоди потерпілій, однак як водій він вжив всіх необхідних заходів.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 12 січня 2016 року о 07.00 годині ранку вона йшла по пішохідному переходу з лівої сторони. Дійшовши до середини дороги, вона побачила що на неї рухається автомобіль, вона відскочила в праву сторону, але даний автомобіль вдарив її у праву ногу. Після цього до неї підійшли 2 чоловіки, які допомогли їй піднятися та посадили в автомобіль. У потерпілої опухла нога і її забрала швидка. В лікарні на вул. Братиславській їй сказали, що треба зробити знімок і накласти гіпс. ОСОБА_5 поїхала в лікарню на Червоний хутір, де їй зробили операцію та поставили дві пластини в ногу. За весь час обвинувачений не відшкодував їй шкоду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що на початку 2016 року зранку він їхав по вул. Харківське шосе, зупинився перед пішохідним переходом, пропустив жінку, яка пройшла його сторону. А з зустрічного напрямку їхав автомобіль, який збив її, від удару жінка впала на дорогу. Видимість на той час на вулиці була нормальна. Свідком у даному ДТП він став через програму «Шукаю свідка», так як по телебаченню він побачив дане ДТП.

В судовому засіданні в порядку встановленому ст. 358 КПК України досліджені документи.

Так, даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.01.2016 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася на не регульованому пішохідному переході, з асфальтобетонними покриттям, у ясну погоду (а.с. 69-74).

Відповідно висновку експерта № 1087/Е від 15.06.2016 року під час звернення за медичною допомогою 12.01.2016 року ОСОБА_5 мала тілесні ушкодження у виді закритої травми правої гомілки; перелом латерального мищелка великогомілкової кістки, обширна підшкірно-міжм`язова гематома. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості (а.с.79-82).

Відповідно до висновку експерта № 512ат від 14.07.2016 року виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ 21114» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , вимогамм п. 18.1 ПДР України (а.с. 85-93).

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Крім цього, статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими і, аналізуючи їх зміст, приходить до наступних висновків.

Показання потерпілої ОСОБА_5 суд вважає логічними, послідовними й такими, що в цілому та окремих деталях відтворюють обставини дорожньо-транспортної події, її наслідків, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_7 ..

Крім цього, досліджені в судовому засіданні висновки експертів суд вважає достовірними і покладає їх в обґрунтування вироку, беручи до уваги дачу їх кваліфікованими, компетентними і не зацікавленими у справі експертами та узгодженість з сукупністю інших доказів по справі.

Згідно з п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних між собою презумпцій факту.

Отже, досліджені та оцінені в судовому засіданні докази - чіткі і переконливі показання потерпілої та свідка, узгоджені з даними протоколу огляду місця ДТП та висновків експертів, дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та кваліфікувати її дії за ч. 1 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання зі змінами і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до злочину невеликої тяжкості, необережну форму вини вчиненого діяння, відсутність обставин, які його пом`якшують чи обтяжують, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого та позицію потерпілого.

Обвинувачений як особа характеризується виключно позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, пенсіонер є особою похилого віку, на спеціальних обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Враховуючи наведене, майновий стан обвинуваченого, те що він є пенсіонером, суд обирає ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу в мінімальному розмірі та, керуючись вимогами ч. 4 ст. 53 КК України з розстрочкою виплати.

Разом з цим, встановлені в судовому засіданні порушення обвинуваченим правил дорожнього руху та їх наслідки для здоров`я потерпілої дозволяють суду вважати за необхідне призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов на суму 25 700 гривень матеріальної шкоди та 20000 гривень моральної шкоди.

Питання заявленого та підтриманого потерпілим цивільного позову, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з того, що в результаті отримання нею тілесних ушкоджень, з вини обвинуваченого, їй була заподіяна матеріальна шкода, яка складається з витрат на лікування, придбання ліків та згідно наданих та досліджених доказів становить 25 700 гривень.

Водночас, обвинуваченим ОСОБА_3 власником автомобіля «ВАЗ-21114», д.н.з. НОМЕР_1 в ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» була застрахована цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів.
У відповідності до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, завданої життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 вказаного закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 23 встановлює, що під шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода) пов`язана: з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди обґрунтовані та підлягають стягненню з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» в сумі 25 700 гривень.

Невизнання цивільного позову в частині відшкодування висловлену в запереченні представником ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», їх позиція щодо відсутності підстав для виплати страхового відшкодування на користь потерпілого - позивача, оскільки останньою не подано документів, які обґрунтовують завдану шкоду, не ґрунтуються на вимогах закону Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідно до п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону обов`язок повідомляти страховика про настання страхового випадку лежить на страхувальнику, який, як вбачається з матеріалів кримінального провадження цей обов`язок виконав (а.с. 113).
Водночас, оцінюючи характер вчиненого злочину, ступінь вини обвинуваченого, глибину фізичних і моральних страждань, спричинених потерпілій ОСОБА_5 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілій спричинено фізичний біль, що призвело до розладу здоров`я, порушення нормального перебігу та якості життя, і завдало душевних та моральних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди на суму 15 000 гривень.

У зв`язку з наведеним вище суд вважає правильним завдану ОСОБА_5 матеріальну шкоду та частину моральної шкоди стягнути з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія».
Також, суд вважає за необхідне, керуючись ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, які складаються з розміру витрат на залучення експерта.

Питання речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три) тисячі 400 (чотириста) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України ОСОБА_3 розстрочити виплату штрафу по 340 гривень щомісяця протягом року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» 25 700 гривень на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди та суму моральної шкоди в розмірі - 5 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 10 000 гривень моральної шкоди.

Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ-21114», д.н.з. НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1100 гривень 50 копійок на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: