Дата документу Справа № 333/187/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/807/17 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/778/228/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
21 березня 2017 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 000007 відомості про яке внесені до ЄРДР 1 січня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжі, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 .

До апеляційного суду звернулась захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 із апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який ухвалено обраховувати з моменту фактичного затримання з 17-40 год. 16.02.2017 до 17-40 год. 16.042017. Строк тримання під вартою ухвалено обчислювати з 8 грудня 2016 року з 15 год. 10 хв. Термін дії ухвали слідчого судді закінчується 6 лютого 2017 року о 15 год. 10 хв.

Зазначено, що ОСОБА_6 або заставодавець мають право внести заставу у розмірі 32000 (тридцять дві тисячі) грн. в разі внесення якої на підозрюваного ОСОБА_6 покладаються обов`язки передбачені ст.194 КПК України. Встановлено строк дії ухвали до 16 квітня 2017 року до 17-40 год.

Процесуальне рішення слідчий суддя мотивувала наявністю у матеріалах кримінального провадження: доказів на підтвердження обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення; доказів, які на переконання слідчого судді давали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України; доведеністю недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_6 скасувати, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також просить визнати незаконним протокол затримання ОСОБА_6 складений 16.02.2017 і саме затримання ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України на підставі вказаного протоколу. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що слідчий суддя при постановленні ухвали не взяв до уваги обставини, які мають враховуватися при розгляді клопотання у відповідності до ст.178 КПК України. На думку апелянта висунута ОСОБА_6 підозра є необґрунтована, посилається з цього приводу на витяг з ЄРДР, з фабули якого випливає, що злочин вчинила невстановлена особа, а не ОСОБА_6 . Вважала, що повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не було виконано з дотриманням положень КПК України, тому фактично не відбулося. Відтак подальше оголошення у розшук ОСОБА_6 і його затримання також були не законними. В контексті цього посилалась на практику Європейського суду з прав людини. Захисник вказувала на те, що підчас розгляду клопотання сторона обвинувачення не довела що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти доведеним підчас розгляду клопотання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

За ухвалою слідчого судді, 17.02.2017 слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що в період часу з 07:00 год. 31.12.2016 по 11:00 год. 01.01.2017, ОСОБА_6 , діючи з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненим в тому, що його злочинні дії залишаться непоміченими для оточуючих та за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, зламавши замок на вхідних дверях, проник до кв. АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 17 100 грн., а саме: телевізор «Sharp» з діагоналлю 32 дюйми вартістю 4000 грн.; ноутбук «Asus» вартістю 10000 грн.; грошові кошти у розмірі 2800 грн.; мобільний телефон «Nokia» вартістю 300 грн., тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України - крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України внесено до ЄРДР 01.01.2017 за № 0000007.

01.02.2017 слідчим СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області складено повідомлення про підозру, яке 01.02.2017 направлено на адресу ОСОБА_6

10.02.2017 слідчим СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного ОСОБА_6 у розшук.

16.02.2017 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України, час фактичного затримання: 16 лютого 2017 року о 17:40 год., про що винесено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, задовольнила його та обрала запобіжний захід підозрюваному у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , які частково підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити в частині скасування ухвали слідчого судді і відмови у задоволенні клопотання слідчого; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, і наполягала на законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню.

За вимогами ст.110, ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя задовольняючи клопотання слідчого виходив з того, що існували достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні і схиляти їх до дачі неправдивих показань;вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання слідчого судді на існування зазначених ризиків свідчили наступні обставини: підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 6-ти років; не працює, не має постійного джерела доходу, не одружений.

Однак з такими висновками слідчого судді і слідчого колегія суддів не погоджується.

Слідчий у клопотанні послався на існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України: вплив на потерпілого і свідків; переховування від органів досудового розслідування та суду; вчинення нового кримінального правопорушення.

Колегія суддів не встановила об`єктивних даних, які б свідчили про наміри підозрюваного ухилитися від слідства і суду, не виконувати процесуальні зобов`язання, продовжувати злочинну діяльність, перешкоджати встановленню істини тощо, матеріалами доданими до клопотання заявлені ризики не підтверджуються.

Суду надана копія ухвали слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 27.02.2017, якою було скасовано постанову слідчого про зупинення досудового слідства та оголошення підозрюваного ОСОБА_6 у розшук. Зі змісту вказаної ухвали випливає те, що фактично ОСОБА_6 не ухилявся від явки до слідчого і не переховувався від слідства, були відсутні відомості про отримання останнім повідомлення про підозру у процесуальний спосіб.

На теперішній час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено. ОСОБА_6 повністю визнає вину. При розгляді кримінального провадження судом по суті, сторона захисту має намір посилатися на цю обставину як таку, що пом`якшує покарання. Процесуальні поведінка ОСОБА_6 , який двічі з`являвся в суд апеляційної інстанції свідчить про те, що висновки слідчого судді з цього приводу є безпідставними.

Відтак заявлений ризик можливого переховування від слідства та суду відсутній.

Матеріали провадження не містять будь яких відомостей про підозру у вчинені інших кримінальних правопорушень, стороною захисту надана суду довідка про те, що ОСОБА_6 на теперішній час працює, тому заявлений у клопотанні ризик вчинення нового кримінального правопорушення носить суто формальний, імовірний характер.

Не знайшов також підтвердження і ризик впливу на потерпілого та свідків.

Сама по собі підозра у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення не може свідчити про існування заявлених у клопотанні слідчого ризиків.

Фактично існування ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України слідчим і прокурором не було доведено. Заявлені ризики є лише припущенням сторони обвинувачення.

Підозрюваний дотримувався відповідної процесуальної поведінки і після звільнення з під варти, з`являвся за викликами до слідчого і в суд апеляційної інстанції.

Фабула клопотання слідчого містить вказівки про те, що ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин. Зазначені вказівки є недопустимими, з огляду на положення ст.17 КПК України, оскільки останній підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення. Аналогічну позицію неодноразово підкреслював ЄСзПЛ у своїх рішеннях в контексті дотримання п.2 ст.2 Конвенції, в частині порушення презумпції невинуватості.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог діючого кримінального процесуального законодавства, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 у повному обсязі, що не суперечить вимогам п.2 ч.3 ст.407 КПК України.

Стосовно вимог апелянта про визнання незаконним затримання ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає, що розгляд вказаних вимог не належить до компетенції суду апеляційної інстанції на даній стадії процесу, оскільки вказане питання вирішувалось підчас розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу і не було предметом розгляду.

Підчас апеляційного розгляду сторона захисту доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованості підозри не підтримала з огляду на те, що ОСОБА_6 повністю визнає вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , відмовити в повному обсязі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4