Справа № 645/3425/14-к
Провадження №1-кс/645/510/17
У Х В А Л А
Іменем України

10 серпня 2017 року слідчий суддя Фрунзенського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001180 від 01.04.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.192 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту майна, вказуючи, що на підставі клопотання слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6 ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.04.2014 р. було накладено арешт на квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить заявнику на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2013 р. З того часу пройшло більше трьох років. Заявник неодноразово зверталась до начальника СВ з проханням надати інформацію по кримінальному провадженню, порушеному відносно мене, але жодної відповіді так і не отримала. Вона не є ані підозрюваною, ані обвинуваченою, з нею не проводяться будь-які слідчі дії, цивільного позову ніким не заявлено.
Вважає, що арешт на квартиру накладений необґрунтовано, її вина в скоєнні злочину не доведена, потреба в накладенні арешту на квартиру не викликана необхідністю.
Просить суд скасувати арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_4 клопотання про скасування арешту майна підтримав. Пояснив, що наявність накладеного арешту перешкоджає заявникові власнику квартири розпорядитись нею на власний розсуд шляхом відчуження.
Прокурор в судовому засіданні проти клопотання заперечував, вказуючи на те, що досудове розслідування триває.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до змісту ст.170 ч.1 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2, 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або

юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно наданих матеріалів досудового розслідування встановлено, що Немишлянським відділом поліції ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №1 001180, внесеному до ЄРДР 01.04.2014 р. за заявою ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.192 КК України.
Згідно договору купівлі-продажу від 23.12.2013 р., заявник ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_2 .
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.04.2014 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вказану квартиру.
Мотивуючи прийняте рішення , слідчий суддя зазначив, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 було вчинене кримінальне правопорушення, можливий розмір завданої майнової шкоди та цивільного позову ОСОБА_7 співмірний вартості квартири. Крім того, неприйняття рішення про заборону розпоряджатись вказаною квартирою може призвести до втрати майна, що в подальшому унеможливить відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Також матеріали кримінального провадження свідчать про те, що 12.06.2014 р. ОСОБА_5 була допитана слідчим в якості свідка.
На час розгляду клопотання досудове розслідування триває, справа перебуває в провадженні слідчого Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 .
Матеріали кримінального провадження містять вказівки прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 на ім`я слідчого, надані в порядку п.4 ч.2 ст.36 КПК України, серед яких необхідність встановити певних осіб, підготувати клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, долучити оригінали певних документів, після чого призначення та проведення судово-почеркознавчих експертизи.
В матеріалах провадження міститься також позовна заява ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 360 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 50000 грн.
Як вбачається з наданої заявником копії договорі купівлі-продажу, квартира була придбана за 331960,0 грн.
Таким чином, накладений ухвалою слідчого судді від 24.04.2014 року арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , по суті є формою забезпечення доказів у кримінальному провадженні та забезпечення цивільного позову.
Бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, може бути оскаржена на досудовому провадженні, в тому числі, володільцем тимчасово вилученого майна, відповідно до положень ч.1 ст.303 КПК України.
За таких обставин слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту в порядку ст.174 КПК України, оскільки заявником не доведено, що на даний час відпала потреба у застосуванні арешту майна або необґрунтованість його накладення, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні клопотання .

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174 КПК України , слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про

скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001180 від 01.04.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.192 КК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя :