АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 27 червня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою в задоволенні клопотання детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене начальником першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно, а саме на банківські рахунки ТОВ «ТІС-ЗЕРНО» №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , відкритих в ПАТ Акціонерний банк «Південний», єдиним власником якого є ОСОБА_10 , відмовлено.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення не доведено необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на зазначене в ньому майно. Так, на думку апелянта стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження. Зокрема апелянт зазначає, що стороною обвинувачення були вжиті заходи для вручення ОСОБА_11 повідомлення про підозру, а тому вважає що він має процесуальний статус підозрюваного в кримінальному провадженні № 0000166, що на думку прокурора, дає право суду накласти арешт на його майно з метою забезпечення конфіскації.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судовогопровадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновків, що апеляційна скарга прокурора підлягає задовленню.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000166 від 09 березня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 369 КК України.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що громадянин Угорщини ОСОБА_10 є бізнесменом російського походження, який займається, в тому числі, купівлею-продажем сільськогосподарської продукції на міжнародному ринку. Він є власником та засновником ряду компаній і підприємств, до яких входить і ТОВ «ТІС-Зерно».
В рамках даного кримінального провадження детектива звернувся з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ТІС-ЗЕРНО» №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , при цьому зазначив, що метою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Відмовляючи в задоволенні клопотання детектива про накладення арешту на майно, слідчий суддя послався на відсутність підстав застосування такого обмежувального заходу, оскільки матеріали поданого клопотання не містять доказів того, що ОСОБА_10 набув статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні, що є обов`язковою умовою для накладення арешту на майно саме з метою його конфіскації.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується.
Так, згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, тобто з метою конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадку, передбаченому Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Статус підозрюваного особа набуває з моменту повідомлення їй про підозру в порядку, передбаченому Главою 22 КПК України.

Зі змісту ст. 110 КПК України слідує, що статусу обвинуваченого особа набуває з моменту завершення досудового розслідування та складання обвинувального акта.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до змісту ч.ч. 1,2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні регулюється ст. 135 КПК України. Зокрема ч. 7 даної норми закону передбачає, що повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надається Верховною Радою України, а за відсутності такого за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_10 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

07 лютого 2017 року щодо ОСОБА_12 було складено повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження № 0000166 від 09 березня 2017 року, за ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 369 КК України, яке було направлено за вище зазначеною адресою в порядку передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

31 травня 2017 року на виконання запиту № 10-145/4580 від 07 лютого 2017 року щодо вручення повідомлення про підозру ОСОБА_11 до Національного антикорупційного бюро України надійшло повідомлення від слідчого судді Суду першої інстанції Королівства Монако про те, що ОСОБА_10 від отримання повідомлення про підозру відмовляється

При цьому, надані детективом матеріали дають підстави вважати, що ОСОБА_10 обізнаний про здійснення відносно нього кримінального провадження.

Таким чином, на думку колегії суддів, органом досудового розслідування було вжито усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_11 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним Кодексом України для вручення повідомлень, а тому згідно вимог даного Закону він набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000166.

Санкція ч. 5 ст. 191 КПК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що надані детективом матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ТІС-ЗЕРНО», №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , відкритих в ПАТ Акціонерний банк «Південний», з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, у відповідності до встановлених обставин клопотання детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене начальником першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно, а саме на банківські рахунки ТОВ «ТІС-ЗЕРНО» №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , відкритих в ПАТ Акціонерний банк «Південний», слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 27 червня 2017 року, якою в задоволенні клопотання детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене начальником першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно, а саме на банківські рахунки ТОВ «ТІС-ЗЕРНО» №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , відкритих в ПАТ Акціонерний банк «Південний», єдиним власником якого є ОСОБА_10 , відмовлено, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене начальником першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт на майно а саме на банківські рахунки ТОВ «ТІС-ЗЕРНО» №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , відкритих в ПАТ Акціонерний банк «Південний», єдиним власником якого є ОСОБА_10 , заборонивши використовувати або будь-яким чином відчужувати вищезазначене майно, окрім здійснення обов`язкових платежів до бюджету та виплати заробітної плати.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3760/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_13
Доповідач ОСОБА_1