АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено частково клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби строком до 26 січня 2017 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 185 КК України.

З ухвали суду вбачається, що слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, конкретні обставини справи, існуючі ризики і дані про особу підозрюваного, на підставі чого прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати місце свого проживання у певний період доби в змозі запобігти вказаним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з прийнятим рішення, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на хибність висновків слідчого судді з приводу наявності підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Так, на думку прокурора, існування вказаних слідчим ризиків, а також того, що запобігти їм в змозі лише запобіжних захід у вигляді тримання під вартою, повністю підтверджується доводами клопотання та доданими до нього матеріалами. Зокрема, прокурор вказує на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, конкретні обставини справи, розмір покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведення його винуватості, а також на дані про особу підозрюваного, який не працює, неодноразово судимий, вчинив новий злочин в період умовно-іспитового строку. Також, прокурор звертає увагу суду, що в матеріалах провадження відсутні офіційні дані з приводу проживання останнього в м. Києві за вказаною в ухвалі суду адресою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, пояснення підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст. 183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_9 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину, як зазначив суд, не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується.

Так, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, право на свободу особі, яка є громадянином України, гарантовано Конституціє України, що вказує на його високу цінність, а тому вирішуючи питання щодо запобіжного ув`язнення особи, суд повинен виходити не лише з тяжкості кримінального правопорушення та загально прийнятих даних про особу, а в кожному конкретному випадку оцінити спосіб життя особи, його моральні якості, конкретні обставини справи, розмір завданих збитків та рівень суспільної небезпеки, який несе дане кримінальне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів враховує ті обставини, що ОСОБА_6 , є особою, яка неодноразова притягувалась до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в період іспитового строку. Проте, також колегія суддів приймає до уваги і ті обставини, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КПК України, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, розмір шкоди, завданої даним правопорушенням, те, що дане правопорушення не характеризується підвищеним рівнем суспільної небезпеки, враховуючи дані про особу підозрюваного, який неофіційно працює, має на утриманні малолітню дитину, яку виховує сам, оскільки жінка перебуває в Польщі на заробітках, міцні соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання, колегія суддів вважає, що такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт з забороною покидати місце свого проживання в певний період доби, в змозі запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий суддя зобов`язав ОСОБА_6 за першим викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду та роз`яснив наслідки невиконання обов`язків, зокрема те, що до підозрюваного може бути застосований інший, більш суворий запобіжний захід.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді та вважає, що ні слідчий в поданому клопотанні, ні прокурор в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції, не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про їх наявність з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Разом з тим, в клопотанні про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий лише перелічив всі ризики зазначені у ст. 177 КПК України, при цьому послався, як на докази, що підтверджує їх існування лише на тяжкість кримінального правопорушення, відсутність офіційного місця роботи, а також на те, що він був чинений останнім в період умовно-іспитового строку.

Проте, на думку колегії, дані обставини доводять лише ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Що стосується ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, то на думку колегії суддів вірогідність його настання є мінімальною, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості того, що ОСОБА_6 хоч раз нехтував викликами слідчого, прокурора або суду та не з`являвся на них. Останній приходив за викликом до суду першої інстанції для розгляду клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, а також в суд апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги прокурора. Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, прокурор сам підтвердив, що порушень запобіжного заходу з боку підозрюваного не було.

Такі ризики, як незаконний вплив на потерпілого та свідків, а також перешкоджання іншим чином здійсненню кримінального провадження, колегія суддів вважає недоведеними, оскільки слідчим не надано доказів на їх існування.

Також, колегія суддів вважає безпідставними і доводи прокурора з приводу того, що підозрюваним не доведено тих обставин, що місцем його постійного проживання є АДРЕСА_1 . На вказану адресу підозрюваному направлялася судова повістка про виклик до Апеляційного суду м. Києва, яку він отримав та з`явився в судове засідання.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи колегією суддів було встановлено, що слідчий суддя допустив помилку при обчисленні строку дії запобіжного заходу.

Так, відповідно до вимог КПК України запобіжний захід застосовується у межах досудового розслідування.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_6 було повідомлено про підозру 25 листопада 2016 року. Таким чином, строк досудового розслідування даного кримінального провадження закінчується 25 січня 2017 року.

Однак строк дії запобіжного заходу ОСОБА_6 обрано до 26 січня 2017 року.

Враховуючи ті обставини, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції не вправі змінювати постановлене судом рішення, то усунути вказану помилку можливо лише шляхом його скасування, з постановленням нової ухвали апеляційним судом.

Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів, з урахуванням вище наведених обставин приходить, до висновку, що запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного в змозі запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби. Строк якого визначити в межах досудового розслідування, а саме до 24 січня 2017 року.

Такий запобіжний захід відповідає особі підозрюваного, та є співмірним з існуючими ризиками.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби строком до 26 січня 2017 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_2 та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби в межах строку досудового розслідування, а саме до 24 січня 2017 року.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із вказаною періодичністю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Зобов`язати підозрюваного з`являтися за кожною вимогою суду чи іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу.

Розяснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Дніпровського управління ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/4386/2016 Категорія ст. 183 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_10
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1