Справа № № 585/3138/17
Номер провадження 1-кс/585/693/17
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
23 серпня 2017 року м.Ромни

Слідчий суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю слідчого Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , при секретарі: ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2 про застосування запобіжного заходу особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України,

В С Т А Н О В И В:
З клопотання слідчого Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2 вбачається, що 24.06.2017 приблизно о 22.35 годин водій ОСОБА_3 виїхав від магазину ТОВ «АТБ», який розташований у м. Ромни, вул. Соборна, 9, в напрямку Засульського мікрорайону у м. Ромни. При цьому, в автомобілі знаходились пасажири ОСОБА_5 (на передньому сидінні), ОСОБА_6 (на задньому сидінні), ОСОБА_7 (на задньому сидінні). Рухаючись на автомобілі марки ВАЗ 21124 легковим хетчбек, реєстраційний номер НОМЕР_1 2006 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_8 , по вул. Покровський Узвіз в м. Ромни в напрямку виїзду з міста на спуску дороги, в темну пору доби, в дощову погоду, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (з наступними змінами, далі - Правила дорожнього руху України), об`єктивно виявивши на проїжджій частині дороги пішохода, не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, здійснив наїзд на вказаного пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 . Внаслідок наїзду ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження несумісні з життям та помер на місці пригоди. При цьому, водієм порушено п. 12.3. Правил дорожнього руху, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Згідно Правил дорожнього руху України в даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ 21124 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Тобто, в даній дорожній ситуації, згідно вимог Правил дорожнього руху України, від водія автомобіля ВАЗ 21124 ОСОБА_3 вимагалось з моменту об`єктивної можливості виявити небезпеку для руху - пішохода ОСОБА_9 з робочого місця водія, застосувати своєчасне гальмування з метою попередження наїзду, аж до повної зупинки транспортного засобу або здійснити безпечний для інших учасників руху об`їзд пішохода. Водій автомобіля ВАЗ 21124 ОСОБА_3 рухався на технічно-справному транспортному засобі, що підтверджується висновком експертизи технічного стану транспортних засобів №19/119/9-1/164е від 14.07.17, та згідно висновку судової автотехнічної експертизи №19/119/9-1/208е від 18.08.17 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода, шляхом застосування своєчасного гальмування, або здійснити безпечний для інших учасників руху об`їзд пішохода, тому в його діях вбачається невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, яка знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.Згідно висновку судово-медичної експертизи № 163 від 14.08.2017 року: при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 , 1965 р.н. були виявлені численні тілесні ушкодження. Характер пошкоджень вказує на те, що вони могли виникнути від травматичного контакту з тупими твердими предметами. Вказані тілесні ушкодження стосовно живої людини відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Розрив лівого крижово-здухвинного з`єднання стосовно живої людини має ознаки СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесних ушкоджень по тривалості розладу здоров`я. Решта тілесних ушкоджень, вказаних в п. 1 Д стосовно живої людини мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Пошкодження в ділянці грудної клітки супроводжувались численними переломами ребер з обох сторін, переломом грудини, розривом навколосерцевої сорочки, над клапанним розривом легеневої артерії, забоєм правої легені, масивними крововиливами в плевральні порожнини, являються несумісними з життям і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Судячи по вираженню трупних змін, смерть настала вище однієї доби на момент дослідження трупа в морзі. Отже, між вищевказаними ушкодженнями і настанням смерті потерпілого є прямий причинний зв`язок. Смерть ОСОБА_9 знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою як наслідок допущених водієм ОСОБА_3 порушень вимог Правил дорожнього руху України.Крім того, після здійснення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, а саме порушення ОСОБА_3 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_9 , під час якого останній отримав тілесні ушкодження несумісні з життям та помер на місці пригоди, ОСОБА_3 поставив потерпілого в небезпечний для життя стан. У свою чергу, останній, керуючи автомобілем ВАЗ 21124, нехтуючи моральним та правовими нормами, які зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані, проявляючи байдужість і неповагу до права людини на життя та безпеки, діючи умисно, в порушення вимог п. 2.10 Правил дорожнього руху України, маючи реальну можливість зупинитись та надати ОСОБА_9 допомогу, викликати карету швидкої медичної допомоги, повідомити про його стан в медичну установу, також відправити потерпілого до лікувального закладу завідомо залишив потерпілого без допомоги, який перебував у небезпечному для життя стану і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану (отримання численних тілесних ушкоджень). Відповідно до положення ч. 4 ст. 176 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 слідча посилається на необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Слідча також зазначила, що аналізуючи злочинні дії ОСОБА_3 , а саме цинічність вчинення злочину, те, що останній знехтував моральними та правовими нормами, які зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному стані, проявив байдужість і неповагу до права людини на життя та безпеки, ніяким чином не відреагував на прохання товаришів зупинитися, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, тому слідство дійшло висновку, що ОСОБА_3 даними діями продемонстрував, що будучи ознайомленим з підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, може намагатися уникнути відповідальності шляхом зникнення з місця проживання. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 покинув місце злочину, під час проведення допиту підозрюваного ОСОБА_3 свою причетність до наїзду не заперечує, але вини у вчиненні кримінальних правопорушень по яким було останньому оголошено повідомлення про підозру не визнав, тому даний факт повністю підтверджує ризик «переховування від органів досудового розслідування». Окрім того, у слідства є достатньо підстави вважати, що ОСОБА_3 з метою уникнення покарання, може здійснювати тиск на свідків, які були на вулиці на момент наїзду, що може вплинути на подальший хід розслідування, тому без обрання запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Своїми злочинними діями та поведінкою ОСОБА_3 продемонстрував своє негативне та байдуже ставлення до установлених в суспільстві правил та норм поведінки, що свідчить про антисоціальну спрямованість його поведінки.
Оскільки відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому прохає обрати відносно підозрюваного ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

У судовому засіданні слідча клопотання підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Підозрюваний та захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та просили суд взагалі не застосовувати запобіжний захід.

Заслухавши сторін по справі, вивчивши копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, слідчий суддя встановив наступне:

12.07.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000736 внесено запис про вчинення кримінальних правопорушень, з правовою кваліфікацією -ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України (а.с.6).
26.06.2017 ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 135 КК України (а.с.66).
23.08.2017 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України (а.с.72).
З копій матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 вказаного кримінального правопорушення, а саме: з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколу огляду місця події, протоколу допиту потерпілого, висновками експертів, протоколами попиту свідків, протоколом проведення слідчого експерименту, протокол проведення слідчого експерименту, протоколом допиту підозрюваного.

Враховуючи обставини вчиненого, наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, строк покарання, що йому загрожує у разі доведеності вини, зухвалість вчиненого, про що свідчать свідчення свідків, невизнання останнім своєї вини, що в сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також враховуючи норми Кримінально процесуального кодексу України, якими прямо не заборонено суду застосовувати щодо підозрюваної особи більш тяжкий запобіжний захід ніж той, про який клопоче слідчий та прокурор, суд дійшов висновку про застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може покласти на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 181, 184, 193, 196 КПК України слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до двох місяців.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого Роменського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, прокурора та суду за першою вимогою;
2) не відлучатися з постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора та суду з 20.00 години вечора до 08.00 години ранку;
3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали встановити до 23 жовтня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя -підпис-

Копія вірна..

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1