У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_8.,
суддів ОСОБА_9. і ОСОБА_10.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 10 лютого 2017 року заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 06 липня 2010 року щодо засудженого ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а :

вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 05 березня 2010 року ОСОБА_5 засуджено за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк п'ять років; за частиною четвертою статті 187 КК до позбавлення волі на строк чотирнадцять років з конфіскацією всього майна, що є його власністю; за пунктами 1, 6, 7, 12, 13 частини другої статті 115 КК до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. На підставі статті 70 КК остаточно визначено йому покарання - довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 і ОСОБА_7, заяви про перегляд судового рішення щодо яких не подано.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 06 липня 2010 року зазначене судове рішення щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Захисник ОСОБА_4 подав до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали цього суду від 06 липня 2010 року та вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 05 березня 2010 року щодо ОСОБА_5 з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Посилаючись на незаконність вказаних судових рішень, порушення вимог кримінально-процесуального закону, а саме статей 257, 261, 263, 313, 323 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960р.) та частини другої статті 62 і частини другої статті 129 Конституції України, просить скасувати зазначені судові рішення щодо ОСОБА_5 і направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

На підтвердження невідповідності судового рішення касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України, захисник долучив до заяви копію постанови Верховного Суду України від 21 січня 2016 року.

Водночас захисник ОСОБА_4 подав клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо ОСОБА_5 Причину пропуску строку обґрунтовує тим, що доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги засудженому ОСОБА_5 було йому видане 04 листопада 2016 року, тобто після спливу визначеного законом строку для подання заяви про перегляд судових рішень.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши доводи заяви і клопотання про поновлення строку, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно зі статтею 444 КПК, Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених КПК.

Відповідно до положень частини другої статті 447 КПК заява про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 цього Кодексу, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подається заява про перегляд, або з дня прийняття постанови Верховного Суду України, на яку здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК.

Як вбачається з долучених до заяви захисника копій судових рішень, ухвала суду касаційної інстанції щодо ОСОБА_5 була постановлена 06 липня 2010 року, заяву про її перегляд надіслано до Верховного Суду України 01 лютого 2017 року, тобто після закінчення тримісячного терміну.

Постанова Верховного Суду України, надана заявником для порівняння, також постановлена у строк, який значно перевищує тримісячний процесуальний термін, встановлений у частині першій статті 447 КПК.

Отже, захисник ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України з вказаною заявою поза межами визначеного процесуальним законом тримісячного терміну.

Відповідно до вимог частини шостої статті 447 КПК України, у разі пропущення строку, встановленого частинами першою - третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у передбачений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Посилання захисника, як на підставу для поновлення строку, на те, що доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги засудженому ОСОБА_5 було видане йому 04 листопада 2016 року, не може бути визнано переконливим, а причина пропуску строку поважною, оскільки з моменту постановлення судом касаційної інстанції ухвали щодо ОСОБА_5 минуло більше шести років, тобто засуджений мав достатньо часу для вирішення питання щодо отримання ним правової допомоги.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку для перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо ОСОБА_5 слід відмовити, а заяву захисника ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Керуючись частиною шостою статті 447 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити захиснику ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України ухвали Верховного Суду України від 06 липня 2010 року щодо ОСОБА_5

Заяву захисника ОСОБА_4 - залишити без розгляду.

С у д д і :

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_8