О К Р Е М А Д У М К А
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.08.2016 р. ОСОБА_1 засуджений за ч.1 ст.186 КК України до 240 годин громадських робіт.
Вироком ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 08.06.2016р приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи у стані сп`яніння, викликаному вживанням наркотичних засобів, знаходячись поблизу будинку №3 по вул. Вокзальній в м.Біла Церква Київської області, реалізуючи свій намір на відкрите заволодіння чужим майном, умисно шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_2 належний їй золотий ланцюжок вагою 10,9г. «585» проби з плетінням «Бісмарк» вартістю 12 917,15 грн. із золотим кулоном у вигляді серця зі вставками з білого золота розмірами 26х23 мм вагою 2,09г. вартістю 2 667,82 грн. та з місця вчинення злочину зник з викраденим майном, спричинивши потерпілій майнової шкоди на загальну суму 15 554,97 грн.
На зазначений вирок потерпілою подана апеляційна скарга, у якій ставиться питання про скасування вироку у частині призначення покарання у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого внаслідок м`якості і постановлення нового вироку, яким ОСОБА_1 призначити покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді 4-х років позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційної скарги потерпіла зазначає про те, що суд при призначенні покарання не врахував, що вчинене кримінальне правопорушення є злочином середнього ступеню тяжкості, обвинувачений раніше вчинював злочини, не відшкодовує заподіяну матеріальну шкоду, не працює, вчинив злочин у стані сп`яніння.
Також, на думку апелянта, суд помилково врахував обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого, оскільки останній попросив вибачення у потерпілої лише на останньому судовому засіданні в суді першої інстанції за пропозицією інших осіб та заподіяну шкоду відшкодувати не намагався.
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17.01.2017р. апеляційна скарга потерпілої залишена без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_1 без зміни.
Не погоджуючись з позицією колегії суддів, вношу окрему думку, яка ґрунтується на наступному.
У відповідності до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Вважаю, що призначенням ОСОБА_1 покарання у виді 240 годин громадських робіт мета покарання, передбачена ст.50 КК України, не може бути досягнута, оскільки призначене покарання є явно невідповідним ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного внаслідок м`якості, а також є таким, що призначене без достатнього врахування вимог ст.65 КК України.
Так, судом не враховано, що ОСОБА_1 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочин, вчинений у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, і вчинив новий злочин, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, збитки потерпілій не відшкодував, також не взято до уваги судом і обставини скоєння кримінального правопорушення, яке характеризується виключною зухвалістю, проявленою щодо жінки.
Щире каяття згідно зі ст. 66 КК України визнається обставиною, що пом`якшує покарання, якщо воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася.
З матеріалів кримінального провадження випливає, що з часу вчинення злочину(близько 7 місяців) обвинуваченим не вжито жодних заходів по відшкодуванню потерпілій матеріальної шкоди, що свідчить про відсутність реального бажання виправити ситуацію, що склалася, а тому судом безпідставно врахована як пом`якшуюча покарання ОСОБА_1 обставина його щире каяття.
Під активним сприянням розкриттю злочину Пленум Верховного Суду України розуміє надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи (п. 3 постанови Пленуму від 23 грудня 2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).
Даних про те, що ОСОБА_1 надавав органам досудового розслідування чи суду будь-яку допомогу в установленні невідомих обставин справи, матеріали кримінальної справи не містять, а тому визнання обставиною, що пом`якшує його покарання активне сприяння розкриттю злочину є неправомірним.
В апеляційній скарзі потерпілої вказані обставини зазначені, а тому суд апеляційної інстанції мав би дати їм об`єктивну оцінку, погодитися з доводами і думкою потерпілої, скасувати вирок у частині призначеного покарання внаслідок його невідповідності ступеню тяжкості і особі винного внаслідок м якості та постановити новий вирок з призначенням покарання більш суворого ніж визначено судом першої інстанції.
Суддя: ОСОБА_3