АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/2205/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/163/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
7 березня 2017 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженню на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2017 року та ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Апостолове Дніпропетровської області, громадянин України, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
за участю прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційних скаргах прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в частині кваліфікації дій ОСОБА_9 , виключити з мотивувальної частини вироку, при кваліфікації дій обвинуваченого кваліфікуючу ознаку порушення експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом .
Окрім того, прокурор ставить питання про скасування ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року, якою були внесенні виправлення описки в зазначеному вироку.
В обґрунтування доводів скарги на вирок суду, прокурор посилається на його незаконність та необґрунтованість з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме з тих підстав , що у вироку судом були зазначені кваліфікуючи ознаки злочину, які відсутні у обвинуваченні. Так, ОСОБА_6 обвинувачувався у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду провадження , фактів порушення експлуатації ОСОБА_6 транспорту не встановлено. Однак, судом в порушення вимог ст.337 КПК України дії ОСОБА_6 були кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України ,за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В обґрунтування доводів скарги на ухвалу суду, прокурор посилається на її незаконність, з тих підстав, що судом були істотно порушені вимоги кримінального процесуального законодавства, оскільки питання зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого за вироком суду не можуть вирішуватись шляхом виправлення описки у ухваленому судом вироку.

Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, без позбавлення права керувати транспортним засобом.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи у сумі 703,68 грн.
Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року внесено виправлення в абзаці 11 мотивувальної частини вироку та виключено з абзацу 11 мотивувальної частини вироку, при кваліфікації дій ОСОБА_6 , слова «або експлуатації транспорту».

За вироком суду, 09 вересня 2016 року близько 12 год. 15 хв. водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем моделі ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по проїзній частині вул. Покровська, в м. Апостолове, Дніпропетровської області, з боку перехрестя вулиці Покровська з вулицею Д.Яворницького в напрямку перехрестя вулиці Покровська з вулицею Дружби.
Під час руху по зазначеному відрізку дороги та наближенні до перехрестя вулиці Покровська з вулицею Дружби, автомобіль під керуванням водія ОСОБА_6 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який йшов попереду вказаного автомобіля в попутному напрямку, по правому краю проїзної частини.
Пунктом 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Керуючи автомобілем, обвинувачений ОСОБА_6 вимоги зазначених ПДР не виконав та не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівого стегна зі зміщенням, п`яти саден на задній поверхні лівого передпліччя у верхній та середній його третинах та в місці проекції лівого ліктьового суглобу, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі).
Згідно висновку судово-медичного експерта № 211/280 Е 59 від 16.12.2016 року, дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричиняють тривалий розлад здоров`я.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримала доводи апеляційних скарг та просила їх задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник не заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора, посилаючись на те, що їх доводи належним чином обґрунтовані.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Зі змісту ст. 370 КПК України вбачається, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На переконання колегії суддів, вказані вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції належним чином не виконав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які визнавались обвинуваченим в суді першої інстанції, ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, ніким з учасників судового провадження не оспорюються і в апеляційних скаргах прокурором, тому апеляційним судом не перевіряються.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд вірно прийняв до уваги, що вчинений злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, врахував обставини, які пом`якшують покарання вчинення обвинуваченим злочину вперше, його щире каяття, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання , а також поведінку потерпілого , який рухався по частині вулиці призначеній для руху транспорту, що також стало однією з причин дорожньо-транспортної пригоди , і дійшов правильного висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу.

Разом з цим, доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора про неправильне застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими, оскільки знайшли своє підтвердження під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції виходячи з такого.

Відповідно до норм п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України однією із підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Нормами п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України передбачено, що незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення , і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту , крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 1 ст.286 КК України і дії обвинуваченого були кваліфіковані судом , як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом , що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження .
Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 було висунуте обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду провадження, фактів порушення експлуатації ОСОБА_6 транспорту не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги прокурора підлягають задоволенню, а вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає зміні, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року, на підставі ст. 379 КПК України, були внесені виправлення в мотивувальну частину вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2017 року, зокрема, в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 .

При цьому, судом першої інстанції при постановленні ухвали не враховано, що питання зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого за вироком суду не можуть вирішуватись шляхом виправлення описки у ухваленому вироку, тому колегія суддів вважає, що доводи прокурора про безпідставність постановлення оскаржуваної ухвали в частині кваліфікації дій обвинуваченого є обґрунтованими, тому ухвала суду, як невід`ємна частина вказаного вироку, підлягає скасуванню через її невідповідність вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2017 рокупро внесення виправлень у вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2017 рокущодо ОСОБА_6 змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку при кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України кваліфікуючу ознаку - «або експлуатації транспорту».
Вважати засудженим ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом .
В іншій частині вирок суду - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_2