№ 5-3077 СК 17
ПОСТАНОВА

18 серпня 2017 рокум. Київ

Суддя судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 29 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 березня 2017 року щодо ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року прокурором подавалася касаційна скарга на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 29 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 березня 2017 року.
Постановою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2017 року відмовлено у витребовуванні справи із зазначенням підстав відмови та надано строк для усунення недоліків.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги, поданої прокурором повторно, усунуто не всі недоліки, зазначені в постанові судді від 23 червня 2017 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 387 КПК України (1960 р.) зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам, зазначеним у ст. 350 цього ж Кодексу.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК України (1960 р.) касаційна скарга повинна містити вказівку на те, в чому полягає незаконність судових рішень та доводи на її обґрунтування.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ч. 1 ст. 398 КПК України (1960 р.). Відповідно до ч. 2 ст. 398 КПК України (1960 р.) при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції керується статтями 370-372 цього Кодексу.
Прокурор у касаційній скарзі перераховує докази, зібрані в ході досудового слідства, та надає їм власну оцінку з ретельним описом подій у справі і формальним посиланнями на істотні порушення вимог КПК України. Проте, у порушення вимог ст. 370 КПК України (1960 р.), у скарзі не зазначено, які саме істотні порушення кримінально-процесуального закону чи неправильне застосування кримінального закону допустили суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи і які можуть бути предметом касаційного розгляду, відповідно до вимог ст. 398 КПК України (1960 р.).
Невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не взяття до уваги окремих доказів та неналежна, на думку прокурора, їх оцінка, не є предметом касаційного розгляду.
Крім того, прокурором не зазначено, які саме доводи апеляційної скарги не перевірив суд апеляційної інстанції та на які з них не надав відповіді.
Згідно ч. 2 ст. 388 КПК України (1960 р.) справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ст. 350, ч. 2 ст. 383, ст. 384, ч. 2 ст. 386, ч. 1 ст. 398 цього Кодексу не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Керуючись ст. 388 КПК України від 28 грудня 1960 року, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції,у витребовуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_2 для перевірки у касаційному порядку.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1