У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000392 від 02 серпня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження № 0000392 від 02 серпня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України. В судовому засіданні 17.03.2017 року обвинуваченим заявлено клопотання про надання йому дозволу під час судових засідань перебувати поруч з захисником, поза межами клітки чи скляної огорожі, з метою забезпечення йому права на захист. Дане клопотання обґрунтовано тим, що у справі «Ярослав Бєлорусов проти Росії» ЄСПЛ крім іншого розглянув питання сумісності перебування підсудних у залі судових засідань у скляній кабінці з вимогами ст. 3 (Заборона катування) та ст. 6 (Право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. ЄСПЛ висловив припущення, що скляні кабіни були призначені на заміну металевих кліток, проте обвинувачені, як і раніше, систематично розміщуються в металевих клітках та скляних кабінах, доки перебувають під вартою. Крім того, ЄСПЛ констатував, що перебування заявника в переповненій скляній кабіні становить порушення ст. 3 Конвенції та зазначив, що розміщення підсудних за скляними перегородками або в скляних кабінах само по собі не виключає елементу приниження, достатнього для досягнення мінімального рівня жорстокості, як у випадку з металевими клітками. Далі констатується, що 10 обвинувачених перебували в скляній кабіні площею 5,4 м», тому не залишилося практично жодного місця між ними. Вони мали брати учать у судовому засіданні в цих умовах протягом кількох годин 3 дні на тиждень упродовж двох місяців. Крім того, судовий процес проти заявників набув значного резонансу в суспільстві, тому за його перебігом уважно стежили як національні, так і міжнародні ЗМІ, тож заявники постійно перебували під пильною увагою широкого загалу. Ці елементи стали достатніми для висновку про те, що умови в скляній кабіні принижують гідність, є поводженням на порушення ст. 3 Конвенції, що автоматично спричинило порушення ст. 6. Суд розглянув питання, чи спричинило істотну шкоду справедливості судового засідання те, що заявник був поміщений у скляну кабіну в цей період, навіть незважаючи на відповідність такого розміщення вимогам ст. 3 Конвенції. У зв`язку з цим ЄСПЛ повторював, що міра тримання в залі суду може вплинути на справедливість слухання, гарантованого ст. 6 Конвенції, зокрема на можливість реалізації обвинуваченим права брати ефективну участь у розгляді його справи та отримувати практичну та ефективну правову допомогу (п. 134 рішення у справі «Свинаренко і Сляднєв проти Росії).

Крім того, з посиланням на рішення у справі «Сахновський проти Росії» підкреслювалося, що право обвинуваченого спілкуватися зі своїм адвокатом без ризику підслуховування третьою стороною є однією з основних вимог справедливого судового розгляду в демократичному суспільстві, в іншому випадку правова допомога втратить значну частину своєї корисності ( п.п. 147-149).

Повертаючись до «справи ОСОБА_6 », ЄСПЛ з посиланням на п. 131 рішення у справі «Рамішвілі та Кохреїдзе проти Грузії» зазначив, що слід брати до уваги й міркування безпеки, особливо в резонансних і делікатних справах. Наголошувалося на тому, що безпека в залі є умовою справедливого судового розгляду. Однак, з огляду на значення, яке надається правам захисту, будь-які заходи, що обмежують участь обвинуваченого під час судового розгляду або накладають обмеження на нього чи його відносини з адвокатами, повинні бути застосовані, тільки доки це необхідно, і мають бути пропорційні ризикам у кожному конкретному випадку (п. 58 рішення у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів», п. 102 рішення у справі «Сахновський проти Росії»). В п. 58 рішення у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів» ЄСПЛ взяв до уваги те значення, яке має в демократичному суспільстві право на справедливе правосуддя і сказав: «будь-які заходи, що обмежують права захисту, повинні бути зумовлені суворою необхідністю. Якщо заходу, який має, так би мовити, менш обмежувальний характер, буде достатньо, то саме він повинен бути застосований. Натомість, у «справі Я. Бєлоусова» заявник і його одно справники були відокремлені від решти зали склом, фізичним бар`єром, який певною мірою обмежував їхні можливості безпосередньо брати участь у судовому засіданні. Крім того, таке розташування унеможливило конфіденційні контакти з адвокатом, з яким заявник міг говорити лише через мікрофон і в безпосередній близькості від поліцейських охоронців. Крім того, кабіна не була обладнана належним чином, щоб дозволити заявникові працювати з документами та робити нотатки. ЄСПЛ зазначив, що національні суди у кращому становищі порівняно з ним, аби обирати найбільш відповідну систему безпеки для конкретного випадку, беручи при цьому до уваги інтереси правосуддя, право на справедливий суд і презумпцію невинуватості. Вони повинні одночасно забезпечити права обвинуваченого ефективно брати участь у розгляді справи та отримувати практичну й ефективну допомогу. У цьому випадку використання заходів безпеки не виправдано будь-якими конкретними загрозами безпеці або питаннями забезпечення порядку в залі суду, але було рутинною справою. Як випливає з матеріалів, наданих сторонами, суд першої інстанції не мав права ухвалити рішення про розміщення заявників поза кабіною, хоча це могло б змінити зал суду на іншій, з великою кількістю місць. Суд першої інстанції, схоже не визнав впливу цих механізмів на право заявника на захист і не вжив жодних заходів для компенсації цих обмежень. Такі обставини переважали протягом усього часу слухання справи в суді першої інстанції, яке тривало понад 8 місяців, що негативно позначилося на справедливості розгляду в цілому. Звідси випливає, що під час слухання справи в суді першої інстанції права заявника на ефективну участь у розгляді та на отримання практичної та ефективної правової допомоги були обмежені. Ці обмеження не були ні необхідними, ні пропорційними. Тому ЄСПЛ дійшов до висновку, що розгляд судом кримінальної справи проти заявника проведений з порушенням п. 1 та пп. «b» та «с» п. 3 ст. 6 Конвенції.

З метою недопущення порушень, констатованих ЄСПЛ та забезпечення права на захист, просив суд дозволити йому під час судових засідань перебувати поряд з захисником за межами клітки чи скляної огорожі. Крім того, наполягав на тому, що його дуже принижує та обставина, що учасники судового розгляду сприймають його, як особу, яка перебуває в клітці, прокурор, допитуючи свідків, зазначає його, як особу, що перебуває в клітці.

Вислухавши думку захисника, який підтримав дане клопотання, прокурора, який просив відмовити в задоволенні даного клопотання, суд вважає, що з метою недопущення порушення права обвинуваченого на захист та недопущення приниження честі та гідності обвинуваченого ОСОБА_4 , надати йому дозвіл перебувати під час судових засідань поза межами клітки чи скляної огорожі поруч з захисником.

На підставі вищевикладеного, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Дозволити обвинуваченому ОСОБА_4 під час судових засідань перебувати поруч з його захисником ОСОБА_5 поза межами клітки чи скляної огорожі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1