справа №176/958/17
провадження №1-кп/176/104/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, такого, що не має малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз

за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19.11.2014 року за ч.3 ст.185, до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України до покарання частково приєднано невідбуту частину покарання по вироку від 16.05.2014 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 6 Закону України "Про амністію в 2014 році" призначене покарання скорочене на 1/2 та остаточно призначено 2 роки 3 місяця позбавлення волі, покарання відбув, звільнився 18.02.2016 року;

за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на два роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2017 року за №0000604, -
з участю учасників судового провадження: прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 ,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 будучи раніше судимою особою за вчинення умисних злочинів, в тому числі крадіжки, на шлях виправлення та перевиховання не став, висновків для себе не зробив, суспільно-корисною працею не займався, продовжив свою злочинну діяльність та вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно, поєднене з проникненням у житло, та незаконно проник до чужого володіння, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 24.05.2017 року приблизно о 13 год. 00 хв. проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , побачив два вікна будинку, які були відчиненими та знаходилися у положенні "провітрювання". В цей час у нього раптово виник злочинний умисел направлений на проникнення до вказаного будинку з метою таємного викрадення будь якого цінного майна з його приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, ОСОБА_4 , 24.05.2017 року приблизно о 13 год.05 хв. через хвіртку зайшов на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_2 . Підійшов до вікна вказаного будинку та за допомогою викрутки, яку він мав при собі, відігнув кріплення та відчинив одне вікно повністю, однак через нього до приміщення проникнути не зміг. Після чого підійшов до наступного вікна вказаного будинку та за допомогою тої самої викрутки відчинив його, тим самим забезпечивши собі можливість проникнення до вище вказаного будинку.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне, повторне викрадення будь-якого цінного майна з приміщення вказаного будинку, належного на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , через відкрите ним вікно незаконно проник до приміщення будинку АДРЕСА_3 , де скориставшись відсутністю власниці, будучи впевненим у тому, що за його діями ні хто не спостерігає, оглянув шухляди комбінованої шафи, яка знаходилась в кімнаті будинку, та в одній з шухляд знайшов грошові кошти в сумі 800 грн., що належать ОСОБА_7 , після чого забрав їх з вказаної шухляди. З грошовими коштами, у сумі 800 грн., належними ОСОБА_7 покинув приміщення будинку АДРЕСА_3 , тобто таким чином, таємно викрав їх, спричинивши тим самим майнову шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 800 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , 24.05.2017 приблизно о 15 год. 00 хв. проходячи поблизу будинку АДРЕСА_4 , побачив вікно, що було відчинено та знаходилось у положенні "провітрювання". В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на проникнення до вказаного будинку.

Реалізуючи свій злочинний, раптово виниклий умисел направлений на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_4 відразу ж, тобто 24.05.2017 року приблизно о 15 год 05 хв., через хвіртку зайшов на територію домоволодіння та підійшов до вікна будинку АДРЕСА_4 . Знаходячись біля вікна, ОСОБА_4 за допомогою викрутки, яку він мав при собі, відігнув кріплення та відкрив вікно повністю, тим самим забезпечив собі можливість проникнення до вище вказаного будинку.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_4 діючи умисно та усвідомлюючи, що порушує конституційне право громадянина на недоторканість житла, через відкрите ним вікно незаконно, таємно проник до приміщення будинку АДРЕСА_4 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , чим порушив конституційне право останнього на недоторканість житла.

Знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 направився до спальної кімнати, та відкривши її двері побачив раніше не знайомого йому неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився у вказаному приміщенні. У зв`язку з цим, ОСОБА_4 покинув приміщення вказаного будинку через вікно.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 порушив гарантоване ст. 30 Конституції України кожному громадянину, у тому числі ОСОБА_6 право на недоторканість житла.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, розкаявся, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь. Суду пояснив про обставини справи як описано вище.
Просив розглядати справу на підставі ч.3 ст.349 КПК України. Просив суворо не карати.

Докази його вини, здобуті досудовим слідством, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Показання ОСОБА_4 є послідовними логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла, ОСОБА_7 , у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, претензій до обвинуваченого не має.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, суд обмежився дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на останнього, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, які не ким не оспорюються та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 визнається судом повністю доведеним, ніким не оспорюється. У зв`язку з чим суд, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4

- за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднаного з проникненням до житла;

- за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно із ст.12 КК України, є злочинами невеликої тяжкості (передбачені ч.1 ст.162 КК України) та тяжким злочином (передбачені ч.3 ст.185 КК України), особу винного, який по місцю проживання характеризується наступним чином: скарг з боку мешканців будинку на ОСОБА_4 не надходило. За обліком Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області значиться як особа раніше неодноразово судима. На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога в ДЗ «СМСЧ-9» ДОР не перебуває. Не одружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей не має. На обліку в Жовтоводському міському центрі зайнятості не перебуває.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, останній раз засуджений за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19.11.2014 року за ч.3 ст.185 КК України, до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України до покарання частково приєднано невідбуту частину покарання по вироку від 16.05.2014 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 6 Закону України "Про амністію в 2014 році" призначене покарання скорочене на 1/2 та остаточно призначено 2 роки 3 місяця позбавлення волі, покарання відбув, звільнився 18.02.2016 року.

Вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02.06.2017 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на два роки.

Маючи незняті й непогашені в установленому законом порядку судимості за вчинення умисних злочинів проти власності, обвинувачений вчинив нові злочини, за обставин викладених у вироку.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочину.

Згідно досудової доповіді на обвинуваченого, складеної інспектором П`ятихатського міськрайонного відділу з питань пробації МРУ ВКПП МЮ ОСОБА_9 від 21.07.2017 року, ОСОБА_4 є особою раніше судимою, який на шлях виправлення не стає, належних висновків для себе не робить, відсутнє бажання змінюватися та виправлятися, повторно вчинив новий, умисний, корисливий злочин, поєднаний з проникненням до приміщення та незаконне проник до житла. Ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як високий. Таким чином, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 неможливе без позбавлення волі.

У відповідності до ч.5,6 ст.314-1 КПК України досудова доповідь не може використовуватися у кримінальному провадженні як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину. Досудова доповідь долучається до матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого, його каяття, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання в межах санкції частин та статтей, за якими кваліфіковані його дії, з призначенням остаточного покарання відповідно до ч.1 ст.70 КК України з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі.

Підстав для застосування стосовно обвинуваченого ст.69, ст.75 КК України суд не вбачає.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 ст.70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосовано таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинання, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженю запобіжний захід не обирався.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільні позови по справі не заявлялися.

Речові докази у кримінальному провадженні:

*викрутка довжиною 21 см, жало 15 см., довжина рукоятки 6 см, що передана на зберігання до камери схову Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області слід знищити;

*фрагмент сліду матеріалу, який наклеяно на ліпку стрічку та поміщено до спец пакету №0066171 залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000604;

*грошові кошти в сумі 800 грн. номіналом 500 грн., 200 грн., 100 грн., які передана на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_7 залишити власнику ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі строком 2 /два/ роки;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 /три/ роки 6 /шість/ місяців.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 3 /три/ роки 6 /шість/ місяців.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та утримувати його у Дніпропетровській установі виконання покарань №4 у Дніпропетровській області, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 24.07.2017 року за правилами ч.5 ст.72 КК України, зарахувати йому в цей строк період попереднього ув`язнення з 24.07.2017 року по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України покарання за цим вироком та покарання за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року у вигляді позбавлення волі 3 роки з іспитовим строком 2 роки виконуються самостійно.

Речові докази у кримінальному провадженні:
*викрутка довжиною 21 см, жало 15 см., довжина рукоятки 6 см, що передана на зберігання до камери схову Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити;

*фрагмент сліду матеріалу, який наклеяно на ліпку стрічку та поміщено до спец пакету №0066171 залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000604;

*грошові кошти в сумі 800 грн. номіналом 500 грн., 200 грн., 100 грн., які передана на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_7 залишити власнику ОСОБА_7 .
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду ОСОБА_1