Справа № 640/4532/17
н/п 1-кс/640/6865/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
встановив:
22.08.2017 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого Київського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши власнику розпорядження вищевказаною квартирою.
Сторона обвинувачення на обґрунтування клопотання зазначає, що 19.09.2008 між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_6 укладений кредитний договір №6166-018/08Р, згідно умов якого банком були надані ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 167 800 доларів США на строк до 19.09.2022 року. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 19.09.2008 між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_6 укладений договір іпотеки №6166-018/08Р, згідно умов якого ОСОБА_6 передала банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Майнові права іпотекодавця ОСОБА_6 на вищевказану квартиру підтверджується договором купівлі-продажу №8204 від 19.09.2008.
04.09.2009 АКБ «Правек-Банк» звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором №6166-018/08Р від 19.09.2008, в забезпечення якого був укладений договір іпотеки №6166-018/08Р від 19.09.2008, на підставі якого і було вчинено виконавчий напис. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.11.1010 вказані позовні вимоги задоволені і з ОСОБА_6 стягнуто 180633 доларів США на користь АКБ «Правек-Банк». 24.03.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за заявою іпотекодержателя АКБ «Правекс-Банк» в забезпечення договору іпотеки №6166-018/08Р від 19.09.2008 було вчинено виконавчий запис про звернення стягнення на нерухоме майно, яким є квартира АДРЕСА_1 , котра належить ОСОБА_6 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаної квартири, надано право АКБ «Правекс-Банк» задовольнити свої вимоги, за період з 01.12.2008 до 24.03.2010 в розмірі 205 448 доларів США, що складаються із заборгованості за кредитом, процентів та пені за несвоєчасну сплату кредиту і процентів. Виконавчий напис знаходився на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області.
Незважаючи на те, що у суді розглядався позов АКБ «Правекс-Банк», був вчинений ще нотаріусом і виконавчий напис.
28.05.2012 з порушенням чинного законодавства України, на публічних торгах було реалізоване арештоване нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_6 на праві власності. Оцінка квартири проводилась ТОВ «Альянс» в особі директора ОСОБА_8 . В торгах приймали участь ОСОБА_9 і ОСОБА_5 . Переможцем публічних торгів став ОСОБА_5 , який придбав квартиру по уціненій вартості за 435000грн. Факт придбання квартири нотаріально засвідчено приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 .
В подальшому ОСОБА_6 подала до Київського районного суду м. Харкова цивільний позов про визнання торгів недійсними. Рішенням суду від 06.06.2013 позов задоволено, публічні торги від 28.05.2012 визнані недійсними.
Досудовим розслідуванням встановлено що, учасники торгів ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , а також директор ТОВ «Альянс» ОСОБА_8 діяли спільно і квартира, що належала ОСОБА_6 , була реалізована даним особам по сприятливій для останніх ціні, а у подальшому дані особи мають намір реалізувати квартиру іншому покупцю за реальну її вартість. В наслідок чого ОСОБА_6 завдано матеріальних збитків.
Згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право власності на кв. АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 .
Сторона обвинувачення зазначає в клопотанні, що квартира АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , є предметом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки набута злочинним шляхом, про що свідчить визнання торгів недійсними. Не застосування заборони на розпорядження вищевказаною квартирою, може привести до подальшої передачі майна, а саме подальшого продажу квартири, про що зазначає у своїх свідченнях потерпіла ОСОБА_6 , яка повідомила про те, що після придбання ОСОБА_5 квартири на публічних торгах, останній приходив на квартиру і пропонував їй придбати її колишню квартиру за __ грн. у присутності ОСОБА_9 . Також про це свідчать подані ОСОБА_5 до Київського районного суду м. Харкова позови у цивільному порядку про зняття арешту з квартири, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном. Тож метою арешту нерухомого майна є забезпечення поданого потерпілою ОСОБА_6 цивільного позову, недопущення і позбавлення ОСОБА_5 та інших осіб чинити відносно даного нерухомого майна будь-які дії по розпорядженню та відчуженню, поки триває досудове розслідування для встановлення всіх обставин по справ.
При розгляді клопотання в судовому засіданні слідчий підтримала клопотання про арешт майна, просила розглядати клопотання без повідомлення власника майна у відповідності до положень ч. 2 ст. 172 КПК України.
Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя, вислухавши думку слідчого, дослідивши надане клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернути клопотання прокурору, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
За змістом клопотання, слідчий просить накласти арешт на вказану квартиру, обґрунтовуючи таку вимогу її набуттям злочинним шляхом, про що свідчить, на думку сторони обвинувачення, зокрема, визнання торгів недійсними, подані ОСОБА_5 позови у цивільному порядку, вказуючи також, що метою арешту є забезпечення поданого потерпілою ОСОБА_6 цивільного позову, недопущення і позбавлення ОСОБА_5 та інших осіб чинити відносно даного нерухомого майна будь-які дії по розпорядженню та відчуженню.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
В порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171, абз. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання про арешт майна не додано оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання щодо підстав і мети арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої ст.. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (ч. 6 ст. 170 КПК України).
Вказані вище посилання слідчого не підтверджують відповідність зазначеної квартири критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Наявність вирішених та не вирішених спорів між зазначеними особами, що розглядалися чи розглядаються в порядку цивільного судочинства, самі по собі не можуть бути підставою для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні. Інші підстави для накладення арешту, передбачені ст. 170 КПК України, стороною обвинувачення не були встановлені та не відображені у тексті клопотання.
Крім того, слідчим та прокурором також не надано копію цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 , на який міститься посилання в клопотанні.
Більш того, обставини на які посилається сторона обвинувачення в клопотанні, та саме у зв`язку з чим просить накласти арешт на вказане майно, не внесені до ЄРДР у даному кримінальному провадженні від 22.05.2015.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170, 171, 172, 309, 372 КПК України,-

Ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1