Справа № 160/722/16-к
Провадження № 1-кп/160/9/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року смт. Локачі
Локачинський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
законного представника - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
До Локачинського районного суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні щодо вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 03 серпня 2016 року орієнтовно о 06 год., діючи умисно, повторно, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав з території домогосподарства ОСОБА_6 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , велосипед марки "Україна", належний останньому, вартістю 1 050 грн., чим завдав йому майнової шкоди на вказану суму.
Органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані як вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, що виразилося у повторному таємному викраденні чужого майна.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру.
ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи вимоги ч.1 ст. 512 КПК України, згідно із якою участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі ОСОБА_7 .
Його законний представник ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 не заперечували.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, допитавши потерпілого та свідка ОСОБА_8 , дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, стверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який підтвердив факт крадіжки 03 серпня 2016 року велосипеда марки "Україна" із його будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_2 . Викрадений велосипед йому було повернуто після вилучення у господарстві ОСОБА_8 в с. Риковичі Іваничівського району та він впізнав його за характерними ознаками велосипеда, що вбачається із протоколу огляду речових доказів від 02 листопада 2016 року (а.с.36).
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що вилучений під час огляду його будинковолодіння в с. Риковичі Іваничівського району велосипед марки "Україна" привіз ОСОБА_7 , пояснивши, що взяв даний велосипед, оскільки не мав чим доїхати додому. Окрім того, він був свідком як ОСОБА_7 перекрасив викрадений велосипед та замінив сидіння.
Факт огляду будинковолодіння ОСОБА_8 в с. Риковичі Іваничівського району, виявлення на його території та вилучення велосипеда марки "Україна", належного потерпілому, підтверджується протоколом огляду місця події від 10 серпня 2016 року (а.с.28-29).
Згідно із висновком товарознавчої експертизи № 489 від 17 жовтня 2016 року вартість викраденого ОСОБА_7 велосипеда становить 1050 грн. (а.с.31-33).
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 252 від 28 листопада 2016 року на час інкримінованих йому протиправних дій - 03 серпня 2016 року ОСОБА_7 виявляв та на даний час виявляє ознаки недоумства у формі помірної розумової відсталості з емоційно-вольовою нестійкістю та асоціальною поведінкою, за психічним станом на час інкримінованих йому протиправних дій та на даний час нездатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Діагностований психічний розлад почався у нього в дитинстві, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування в психіатричному стаціонарі зі звичайним наглядом (а.с.39-40).
Частиною 2 ст. 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно із ч.1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Відповідно до ч.1,2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом (ч.1 ст. 94 КК України).
Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 03 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів (п.3).
В ході судового розгляду судом встановлено, що суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, мало місце, воно було вчинене ОСОБА_7 в стані неосудності, на даний час ОСОБА_7 перебуває в такому ж стані, потребує надання примусових заходів медичного характеру, що сверджується висновком експертів-психіатрів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Судові витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 615,72 грн. слід віднести на рахунок держави.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 503, 512, 513, 516 КПК України, на підставі ст.ст. 19, 93, 94 КК України, суд
у х в а л и в:
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. П`ятикори Локачинського району Волинської області, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 615,72 грн. віднести на рахунок держави.
Речові докази: велосипед марки "Україна", що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 згідно із збережною розпискою від 02 листопада 2016 року - залишити у володінні останнього.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Локачинський районний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1