Провадження № 1-кс/344/4658/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Івано-ФранківськСлідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську скаргу ОСОБА_4 , на бездіяльність заступника прокурора Івано-Франківської області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження суду надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань щодо суддів, після отримання заяви ОСОБА_4 від 08.11.2016 року.

Скаржник повторноне зявився у судове засідання, явку адвоката Бандури (долучено копію договору з ним) не забезпечив.

Прокурор вважає скаргу такою, що не підлягає до задоволення.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_4 звернувся до Прокуратури Івано-Франківської області 08.11.2016 року із заявою про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення за ст. ст.. 354 ч.3, 365 ч.3, 375 ч.3, 15 п.6, 115 ч.2 КК України суддями Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо постановлення завідомо неправосудних рішень.

Відповіддю від 09.11.2016 року № 15-1427-16 повідомлено ОСОБА_4 , що його заяви щодо неправомірних дій суддями Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо постановлення завідомо неправосудної ухвали розглянуто та роз`яснено, що відсутні підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, оскільки встановлено, що з наведених у зверненні ОСОБА_4 фактів не вбачається обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

А в судовому засіданні прокурор обумовив те, що ОСОБА_4 не погоджується з процесуальними рішеннями суддів.

У відповідності до вимог КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Згідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону, дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне порушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Зі змісту повідомлення про злочин, доводи скаржника про наявність в діях суддів Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ознак кримінально-карних діянь зводяться до незгоди з дотриманням процесуального законодавства при постановленні процесуальних документів.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Незгода з рішеннями суду як щодо дотримання матеріального, так і процесуального права, сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді ознак злочинів.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Відкриваючи би кримінальні провадження щодо суддів за статтею 375 КК України у випадках, коли судові рішення в установленому законом порядку може бути переглянуте та скасоване з підстав недотримання матеріального та процесуального права чи не скасоване, органи прокуратури, ставлячи під сумнів такі судові рішення, які в подальшому можуть набути чинності ухвалами судів вищих інстанцій, фактично можуть привласнити функції судів, що є порушенням Конституції України.

При оцінці рішень судді як незаконних, в тому числі і як неправосудних, слід керуватись правовими позиціями Конституційного Суду України, викладених у Рішенні у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України окремих положень Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 11 березня 2011р. № 2-рп/2011

Важливим у наведеній правовій позиції КС України є те, що оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанції, і не може даватись будь-якими органами, їх посадовими особами, організаціями, підприємствами і установами, громадянами тощо.

Додатком до Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098му засіданні заступників міністрів, зазначено (встановлено), що судові рішення мають бути обґрунтовані та оголошені публічно, однак судді не зобов`язані роз`яснювати, якими переконаннями вони керувалися при прийнятті таких рішень (§15); рішення судів не можуть підлягати будь-якому перегляду поза межами апеляційних процедур, закладених в законодавстві (§16); коментуючи рішення суддів, виконавча та законодавча влада мають уникати критики, яка може підірвати незалежність судової влади або довіру до неї (§18); тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості (§66); тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності, крім випадків злочинного наміру (§68); дисциплінарне провадження може бути ініційоване, якщо суддя не виконав свої обов`язки ефективно та належним чином (§69); судді не повинні нести особисту відповідальність за випадки, коли їхні рішення були скасовані або змінені в процесі апеляційного розгляду (§70).

VII Конгрес ООН по запобіганню злочинності і поводженню з правопорушниками 1985 р. схвалив Основні принципи незалежності судових органів, де проголошується, що незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в Конституції або законах країни; судові органи вирішують передані їм справи неупереджено, на підставі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукання, тиску, погроз або втручання прямого чи непрямого з будь-якого боку і з будь-яких причин; незалежність судових органів дає їм право і вимагає від них забезпечення справедливого ведення судового розгляду і додержання прав сторін.

Відтак, поки рішення суду зберігає законну силу, не можна ставити під сумнів його правосудність, а крім того не може бути підставою для притягнення судді до відповідальності і скасування в установленому порядку судових рішень, оскільки суддя міг діяти добросовісно та за своїм внутрішнім переконанням.

Незгода з рішеннями суду сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді упередженості, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Також покликання в скарзі щодо бездіяльності на ст.. 15 п.6, ст.ст. 115 ч.2, КК України є взагалі безпідставним та необґрунтованим.

Слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_4 не містить обставин та даних, які можуть свідчити про вчинення злочину суддями Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки факти, викладені у заяві є суб`єктивним сприйняттям та оцінкою обставин, а відтак слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_4 , на бездіяльність заступника прокурора Івано-Франківської області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1