Провадження № 1-кп/163/145/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
про призначення судового розгляду
та продовження терміну запобіжного заходу
26 грудня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого Муто ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10 ,
провівши в залі суду в м.Любомль підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000155 відносно ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 ч.2 ст.201, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувальний акт надійшов до Любомльського районного суду Волинської області за підсудністю з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в порядку ч.1 ст.32, ч.1 ст.34 КПК України 12 грудня 2016 року.
Ухвалою від 13.12.2016 року призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні вирішено клопотання захисників обвинуваченого щодо призначення запасного судді, направлення кримінального провадження до Апеляційного суду Волинської області для визначення підсудності та про повернення обвинувального акту прокурору.

Прокурор висловив позицію про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, у який просив викликати учасників судового провадження та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Зважаючи на відмову в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, захисники обвинуваченого вважали за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні з викликом учасників судового провадження та свідків, заявлених стороною обвинувачення.
Дослідивши матеріали обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування та заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.
Кримінальне провадження відносно Муто Грегуара Ісаака Рене підсудне Любомльському районному суду Волинської області відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.12.2016 року.
Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч. 3 ст.314 КПК України, та закриття кримінального провадження немає.
Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.
З огляду на проведені підготовчі дії, ухвалені процесуальні рішення та думку сторін кримінального провадження, суд вважає наявними підстави для призначення судового розгляду даного провадження.
Крім цього, прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , яке мотивоване тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів і на даний час існують наступні ризики, зокрема, обвинувачений є громадянином іноземної держави та, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи іншим чином перешкодити кримінальному провадженню. Разом з тим вказав, що відповідно до ч.5 ст.176 КПК України у даному випадку застосування альтернативних видів забезпечення кримінального провадження не передбачене, оскільки ОСОБА_11 обвинувачується також за ч.2 ст.258 КК України.
Сторона захисту заявила клопотання про скасування запобіжного заходу обвинуваченому, яке, з посилання на рішення Європейського суду з прав людини, обґрунтовано тим, що ОСОБА_11 утримується під вартою з 21.05.2016 року, тривале тримання під вартою є невиправданим, а ризики втечі, перешкоджання судовому розгляду, повторного скоєння правопорушень не доведені стороною обвинувачення і не можуть ґрунтуватися лише на тяжкості обвинувачення. Крім цього, захисник ОСОБА_8 звернув увагу на те, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови», Європейський суд визнав порушенням ст.5 Конвенції безальтернативність тримання під вартою у кримінальних провадженнях за обвинуваченням у скоєні певних видів злочинів.

Також стороною захисту зроблено заяву про те, що прокурор не вправі під час підготовчого судового засідання заявляти клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки згідно із ч.3 ст.315 КПК України на даній стадії судового провадження можливе лише обрання, зміна або скасування запобіжного заходу. Крім цього, прокурор відповідне клопотання не подав в письмовій формі відповідно до положень ст.184 КПК України.
Вирішуючи клопотання сторін, суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Частиною 3 ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Аналіз вказаних норм процесуального закону приводить суд до висновку, що питання про можливість продовження строку тримання під вартою підлягає обговоренню і вирішенню на всіх стадіях судового провадження, в тому числі, в підготовчому засіданні. З огляду на можливість продовження строків запобіжних заходів при відсутності клопотань сторін кримінального провадження, відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, розгляд питання щодо строку тримання під вартою в підготовчому засіданні, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, є обов`язковим.

Оскільки сторонами кримінального провадження заявлено клопотання щодо одного і того ж виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому дані клопотання є взаємопов`язаними та суд вирішує їх одночасно.
З реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 23.05.2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 2175000 грн., а ухвалою цього ж суду від 26.05.2016 року зазначений запобіжний захід змінено на тримання під вартою без визначення розміру застави. В подальшому, ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м.Києва від 19.07.2016 року та від 12.09.2016 року термін тримання обвинуваченого під вартою продовжено та в останнє даний запобіжний захід продовжувався ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 04.11.2016 року строком до 03.01.2017 року.

Відповідно до вимог пунктів 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», особа може триматись під вартою протягом розумного строку, який не може оцінюватись абстрактно. Це має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей кожної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_11 інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 ч.2 ст.201, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258 КК України, два останні з яких відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та передбачають покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років. Також суд зважує й на те, що зазначені злочини мають високу суспільну небезпеку, оскільки їх загроза направлена на невизначене коло осіб.
Суд враховує й дані про особу обвинуваченого, який є громадянином іноземної держави - Французької Республіки, що свідчить про його тісні зв`язки за межами території України.
Зазначене у своїй сукупності дає обґрунтовані підстави вважати про існування високого ризику можливості ухилення обвинуваченого від суду та подальшого переховування від суду з метою уникнення суворого покарання, що загрожує у випадку доведення його винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів.
Крім цього, суд зважує й на те, що судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, тому, на переконання суду, також існує ризик можливого незаконного впливу зі сторони обвинуваченого, в разі перебування його на волі, й на свідків, які підлягають допиту в суді, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
З огляду на викладене, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які на даній стадії кримінального провадження не зменшились та не змінились, що дає підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, який в даному конкретному випадку, з огляду на особливості кримінального провадження та характер інкримінованих обвинуваченому злочинів, виправдовує існуючі ризики та інтереси суспільства.
Враховуючи наведені обставини та положення процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту про скасування запобіжного заходу задоволенню не підлягає, а строк тримання під вартою обвинуваченого в порядку ч.3 ст.331 КПК України слід продовжити на 60 днів.

Оскільки ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.14 ч.2 ст.258 КК України, тому, в силу ч.5 ст.176 КПК України, положення ч.3 ст.183 КПК України щодо визначення розміру застави суд не застосовує.
Керуючись ст.ст.314, 315, 316, 331 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 ч.2 ст.201, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258 КК України, призначити до судового розгляду на 10 годину 00 хвилин 27 грудня 2016 року у відкритому судовому засіданні в приміщенні Любомльського районного суду (вул.Ярослава Мудрого, 3, м. Любомль, Волинська область) з участю прокурора.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.
Продовжити обвинуваченому Муто ОСОБА_6 ( ОСОБА_12 ) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів до 23 лютого 2017 року включно.
Обвинуваченого Муто ОСОБА_6 ( ОСОБА_12 ) у призначене судове засідання доставити конвойною службою.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3