У Х В А Л А
Іменем України
10 липня 2017 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши скаргу адвоката ОСОБА_2 про повернення тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :
в провадження слідчого судді 07 липня 2017 року надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 про повернення тимчасово вилученого майна.

В скарзі порушується питання про повернення ОСОБА_3 тимчасово вилученого майна в ході обшуку.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 , приходить до наступного висновку.

Пунктом 1 частини 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена, в тому числі, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України регламентовано порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Згідно з правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, правом на оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, наділені володілець тимчасово вилученого майна.

Таким чином, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, визначено коло осіб, яким надано право на оскарження бездіяльності слідчого, прокурора стосовно неповернення тимчасово вилученого майна, зокрема, до таких осіб віднесено володільця тимчасово вилученого майна.

Однак, адвокат ОСОБА_2 належних доказів на підтвердження своїх повноважень, до скарги не додав.

Зокрема, як на підтвердження своїх повноважень представника володільця тимчасово вилученого майна адвокат ОСОБА_2 долучив копію договору про надання правової допомоги № 15/06-1 без дати укладеного з клієнтом ОСОБА_3 , копію ордера та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Натомість до скарги не долучено будь-яких документів на підтвердження того, що ОСОБА_3 являється володільцем тимчасово вилученого майна, а також не долучено доказів щодо того, що проводився обшук та в ході такого обшуку було вилучене майно, про повернення якого порушується питання.

Тобто не доведено, що адвокат ОСОБА_2 діє в інтересах володільців тимчасово вилученого майна.

Крім того, у змісті скарги згадується про сім`ю ОСОБА_4 , як про володільців тимчасово вилученого майна, а договір укладено лише з ОСОБА_3 .

Таким чином, до скарги не долучено даних про те, що скаргу на бездіяльність слідчого подано особою, яка не має права подавати скаргу, що в силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України є підставою для її повернення.

Враховуючи наведене, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність повернути скаргу особі, які її подала, при цьому, слід роз`яснити, що за правилами ч. 7 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_2 про повернення тимчасово вилученого майна, повернути особі, що її подала.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 (пяти) днів.

Слідчий суддя