Справа № 173/284/17
Номер провадження1-кп/173/79/2017
В И Р О К
іменем України
24 березня 2017 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
законного представника

потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження № 0000195 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, українки, громадянки України, одруженої, не працюючої,відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимій, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.186 КК України

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена, ОСОБА_4 , 17 лютого 2017 року, близько 14 години 30 хвилин, знаходячись поблизу території КЗО «Верхньодніпровський навчально-реабілітаційний центр» ДОР» по вул. Гагаріна, 14 у м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, побачила неповнолітню ОСОБА_5 , 2002 року народження, яка йшла їй назустріч та в якої поверх одягу знаходилися навушники від мобільного телефону, усвідомивши таким чином, що в кишені верхнього одягу перебуває мобільний телефон, внаслідок раптового умислу, направленого на відкрите викладення чужого майна, а саме на заволодіння мобільним телефоном разом з навушниками та усвідомлюючи, що її дії будуть помічені, керуючись корисливим мотивом, коли неповнолітня ОСОБА_5 проходила повз неї схопила своєю рукою дріт від навушників, приєднаних до мобільного телефону та одночасно намагалася відкрити замок на кишені куртки, в яку була одягнена ОСОБА_5 та таким чином дістати телефон «SAMSUNG Galaxy J5» вартістю 3439 грн. і тим самим відкрито заволодіти зазначеним телефоном разом з навушниками, однак не довела свій злочинний намір до кінця, оскільки не вчинила усіх дій, які вважала за необхідне для його доведення до кінця з причини, що не залежали від її волі у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 почала чинити опір та кликати на допомогу.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.186 КК України визнала повністю, та суду пояснила, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах намагалася пограбувати потерпілу. У скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що дійсно при вказаних обставинах її намагалася пограбувати обвинувачена. Претензій матеріального характеру до обвинуваченої не має.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою, її вина у вчиненні злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органом досудового розслідування дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфікували за ч.3 ст.15, ч.1 ст.186 КК України незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), недоведений до кінця з причини, що не залежить від волі особи, яка не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного нею злочину, особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 характеризується посередньо, відповідно до вимог ст. 89 КК України раніше не судима, скоєний нею злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій судом не обговорювалось, оскільки потерпіла ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченої не заявила.

Питання про речові докази підлягає вирішенню за правилами ст.100 КПК України.

З метою виправлення та попередження скоєння нових злочинів з її боку, з урахуванням пом`якшуючих обставин, особи обвинуваченої, суд вважає, що їй необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, надавши випробувальний термін.

Керуючись ст. ст. 369- 371, 373 -376 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.186 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК УКРАЇНИ звільнити від призначеного покарання з випробуванням, терміном на 1 (один) рік.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 76 КК УКРАЇНИ зобов`язати періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ по справі - фотографію із зображенням особи жіночої статі сфотографованої зі сторони спини, яка була одягнена в сині штани, сіро-зелену куртку, на голові був одягнений капюшон від куртки, була взута в білі спортивні кросівки, яка зберігається в матеріалах кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1