Справа №639/9193/16-к
Провадж. №1-в/639/2162/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника ХВК №18 ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом м. Харкова та Холодногірською виправною колонією №18 клопотання про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2014 року за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі, відбуваючого покарання у Холодногірській виправній колонії УДПтС України в Харківській області №18, -

в с т а н о в и в :
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України засудженого ОСОБА_4 . Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 відбув 2/3 призначеного судом покарання.

Під час судового засідання засуджений ОСОБА_4 підтримав внесене клопотання, просив суд прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Представник Холодногірської виправної колонії №18 при вирішенні даного питання поклався на розсуд суду.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, пославшись на передчасність внесеного клопотання в порядку ст.81 КК України, оскільки засуджений хоча і має заохочення, однак ним вчинено тяжкий злочин в період іспитового строку, він має невідшкодовану суму за виконавчими листами в загальній сумі 4382, 60 грн., які у добровільному порядку не погашені. На питання, які гарантії може надати засуджений ОСОБА_4 , що ним не будуть вчинятись нові злочини у випадку умовно-дострокового звільнення, останній зазначив, що таких гарантій надати не може.

Вислухавши думку прокурора, представника Холодногірської виправної колонії №18 та засудженого, вивчивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 засуджений: 1) 03.03.2008 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309, ч.3 ст. 307, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки; 2) 16.07.2009 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 23.06.2014 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.03.2016 року засудженому ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.01.2014 по 12.03.2015 року, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання - 16.12.2013 року, кінець строку - 24.10.2018 року. Станом на 20.12.2016 року засуджений відбув 4 роки 1 місяць 26 днів, залишилась невідбута частина строку - 1 рік 10 місяців 4 днів.

З характеристики засудженого ОСОБА_4 вбачається, що за час відбування покарання у Харківському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до праці не залучався, заохочень не мав. З 23.03.2015 року відбуває покарання у Холодногірській виправній колонії (№18) Харківської області.

За час відбування покарання в колонії характеризується посередньо, для стимулювання правослухняної поведінки адміністрацією установи був заохочений 2 (два) рази. Працевлаштований на виробництві установи слюсарем ОГМ. Не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними неналежний догляд. До праці ставиться задовільно. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконує передбачені законом вимоги персоналу з метою поблажливого ставлення до себе. На заходи виховного характеру та дисциплінарного впливу реагує не завжди вірно. Зовнішній вигляд не завжди охайний. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія» та «Духовне відродження» та «Подолання алкогольної та наркотичної залежності». Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. Відповідно до вироку суду має судові витрати та цивільний позов в сумі 4382, 60 грн.,який в добровільному порядку не виплачений.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобіганню вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Вимогами ч.2 ст.67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Враховуючи значний строк невідбутої частини покарання, наявність у засудженого судових витрат та цивільного позову в сумі 4382, 60 грн., який засудженим у добровільному порядку не погашено, його нестійкий психологічний стан, а також те, що засуджений не може гарантувати не вчиняти нові злочини, суд приходить до висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення.

Таким чином, засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст.81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, а тому його клопотання є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.81 КК України, ст.ст.537, 539

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, засудженим, який тримається під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1