Справа № 159/2477/17
Провадження № 1-кп/159/236/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням
судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ковеля Волинської області, мешканки АДРЕСА_1 , непрацюючої, з середньою спеціальною освітою, на утриманні малолітня дитина, не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України (кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001285 від 23 квітня 2017 року),

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , 21 квітня 2017 року, біля 16 год. 30 хв., знаходячись в приміщенні дитячого розважального центру «Піколіно», який розташований в ТЦ «Брістоль», що по вул. Брестська, 7 в м. Ковелі, діючи з прямим умислом та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрала із столу адміністратора мобільний телефон марки «Samsung Galaxy» J5 білого кольору, 1МЕІ 80756, НОМЕР_1 , вартістю 4599 грн., з шкіряним чохлом білого кольору вартістю 349 грн., із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером « НОМЕР_2 » та USB флеш-накопичувачем ємкістю 1 Gb, які не становлять матеріальної цінності, всього майна, належного ОСОБА_4 на суму 4948 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 таємно викрала чуже майно, вчинила крадіжку, злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 укладена угода про примирення, за змістом якої ОСОБА_5 підтверджує факти, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, і заявляє про повне визнання своєї вини та щире каяття в скоєному. Сторони констатують факт добровільної згоди на укладення цієї угоди та вважають, що неправомірними діями ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 була заподіяна шкода і сторони досягли згоди про її відшкодування. ОСОБА_4 констатує, що згода про відшкодування збитків досягнута. ОСОБА_5 приносить ОСОБА_4 щирі вибачення за спричинену шкоду, завдані незручності через її неправомірні дії та зобов`язується надалі не вчиняти подібних дій щодо потерпілої. Сторони дають добровільну згоду на призначення покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.185 КК України, а саме, у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення цієї угоди (ст.473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст.476 КПК України).

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно вимог ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення (злочин), у вчиненні якого ОСОБА_5 визнала себе винуватою, віднесене до злочинів середньої тяжкості. Правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування визначено правильно. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст.185 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .

Цивільного позову в справі не заявлено.

Процесуальні витрати в справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

Керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в :
Затвердити угоду про примирення від 26 липня 2017 року у кримінальному провадженні №0001285 від 23 квітня 2017 року, укладену між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (на момент постановлення вироку у грошовому виразі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян складають 850 гривень).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Головуючий ОСОБА_6