Єдиний унікальний номер 747/7/17
номер провадження № 1-кп/728/56/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2017 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
обвинуваченої ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Степанівка Диканського району Полтавської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з освітою сім класів, заміжньої, не працюючої, маючої на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
16.06.2016 року в обідній час ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , скориставшись моментом, коли ОСОБА_5 спав, таємно заволоділа його мобільним телефоном «NOKIA 500» чорного кольору (ІМЕІ НОМЕР_1 ) вартістю 625.00 грн. разом з сім-картою мобільного оператора «лайфселл» вартістю 35.00 грн., після чого залишила межі господарства, чим завдала потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 660.00 грн.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй діянні визнала повністю і суду пояснила, що дійсно, 16.06.2016 року вона у себе вдома в АДРЕСА_1 , викрала у ОСОБА_5 , який на той час був у неї в гостях і спав після вживання спиртних напоїв, належний останньому мобільний телефон «NOKIA 500» чорного кольору з сім-картою, який хотіла залишити собі; забравши телефон, вона поїхала до с.м.т.Талалаївки, де в одному з кафе вказаний телефон у неї зник; в скоєному щиро кається, просить суд суворо не карати; запевнила, що зробила для себе правильні висновки і не допустить подібних дій у майбутньому.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі; претензій до обвинуваченої не має; цивільний позов у справі не заявляв.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнала свою вину в інкримінованому їй діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують її особу.
Крім того, суд з`ясував, що учасники провадження правильно розуміють зміст наданих їм прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи Відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Заслухавши обвинувачену, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши письмові матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 в пред`явленому їй обвинуваченні, окрім власного визнання нею своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України і її дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного нею злочину, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винної.
Як особа, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має освіту сім класів, заміжня, не працює, утримує трьох малолітніх дітей, раніше не судима.
Як вбачається з положень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Судом встановлено, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій є її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність на утриманні трьох малолітніх дітей; обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлені.
Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу винної та її ставлення до вчиненого нею діяння, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 такий вид покарання як громадські роботи, що на думку суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Згідно з ч.2 ст.124 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на проведення експертизи.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватою в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити їй покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 527 (п`ятсот двадцять сім) грн. 76 коп. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи.
Речові докази у справі:
- мобільний телефон «NOKIA 500» чорного кольору (ІМЕІ НОМЕР_1 ), який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_5 залишити ОСОБА_5 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області ОСОБА_1