Справа № 447/930/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/687/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 05 травня 2017 року,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 покликається на те, що суд першої інстанції неповністю та необ`єктивно розглянув справу.

Зазначає, що хворіє та є інвалідом І групи, а тому потребує належного лікування.

Наголошує, що вину у вчинених злочинах визнав та щиро розкаюється.

Просить умовно-достроково звільнити його від відбування покарання і надати можливість для нормального і повноцінного життя.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів вважає, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним і суд першої інстанції, дотримавшись вказаних вимог та вимог закону, всебічно й повно дослідив особу засудженого, який раніше несудимий, разом з тим відбуває покарання за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за період відбуття покарання отримав п`ять заохочень і одинадцять дисциплінарних стягнень, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність переконливих доказів, які б свідчили, що останній сумлінною поведінкою та ставленням до праці і навчання довів своє виправлення.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду та задоволення апеляційної скарги засудженого.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 05 травня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4