490/6557/15-к 27.02.2017
н/п 1-кп/490/225/2017
Справа № 490/6557/15-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження №0000963 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Бурилове, Кривоозерського району, Миколаївської області, національності українець, громадянина України, зі середньо-спеціальною освітою, неодруженого, який проходив військову службу за мобілізацією, раніше не судимого, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

З участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4

сторони захисту: захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:
Солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем служби за мобілізацією та проходячи її на посаді стрільця 2-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу 9-ої стрілецької роти 4-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 37, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу, ч. 8 ст. 4, ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу в.о. Президента України від 17.03.2014 року "Про часткову мобілізацію", затвердженого Верховною Радою України №1126-VII, п. п. 7, 122 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008р., 12 січня 2015 року року, приблизно о 9 год. 00 хв., діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, вчинив нез`явлення вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин тривалістю понад один місяць та ухилився від несення обов`язків військової служби до 26 червня 2015 року, проводячи час за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 , не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби.

26 червня 2015 року солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 , та приступив до виконання службових обов`язків. 30 червня 2015 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №160 солдат ОСОБА_3 , відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 р. №15/2015 "Про часткову мобілізацію" звільнений в запас і направлений для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину свою в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав. Показав, що не з`явився до військової частини 12 січня 2015 через проходження призначеного курсу лікування захворювання правого плечового суглоба після отриманого вивиху. Лікування тривало з серпня 2014 року, з приводу відсутності у частині мав телефонну розмову з майором ОСОБА_6 , а тому вважав своє перебування поза межами військової частини законним.

В судовому засіданні, зокрема, з показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 встановлено, що особовому складу військової частини НОМЕР_1 , незадіяного у несенні військової служби які не заступали в наряд, у зв`язку з новорічними святами було надано відпустку по 12 січня 2015. У цей день мав прибути весь особовий склад до військової частини та приступити до військової служби. 12 січня 2015 під час ранкової контрольної перевірки особового складу військової частини НОМЕР_1 встановлена відсутність солдата ОСОБА_3 у зв`язку з чим було проведено перевірку та складено акт.

Разом з тим, в судовому засіданні з показань свідка ОСОБА_6 , які узгоджуються з показаннями обвинуваченого було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , з серпня 2014 року знаходився поза межами дислокації військової частини, здебільшого за місцем свого проживання з метою проходження лікування захворювання після вивиху плеча. Таким чином, суд приходить до переконання, що обвинувачений 12 січня 2015 не залишав самовільно військову частину НОМЕР_1 , а навпаки мав вчасно з`явитися до військової частини та приступити до військової служби, однак в силу певних обставин, які на його думку поважні, цього не зробив.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Разом з тим, ч. 3 ст. 337 КПК України регламентовано, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин суд приходить до переконання, що кваліфікація дій обвинуваченого за ознаками самовільного залишення військової частини не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України дії обвинуваченого ОСОБА_3 за вищевикладених обставин слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 407 КК України за ознакою нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Під час судового провадження сторона захисту звернулася до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки. Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання захисника повністю підтримав, просив його задовольнити та звільнити від кримінальної відповідальності. Прокурор при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження з приводу заявленого клопотання суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального правопорушення внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність, або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання посередньо за місцем проходження військової служби за мобілізацією, до кримінальної відповідальності притягується вперше, кримінальне правопорушення яке відносить до середнього ступеня тяжкості вчинив у зв`язку із склавшимися на той час важкими обставинами, а саме хворобою отриманої внаслідок вивиху плеча, що підтверджується зібраними медичними висновками, добровільно повернувся на службу, яку проходив до наказу про звільнення. На даний час звільнений в запас. З дня вчинення кримінального правопорушення пройшло вже два роки, інших правопорушень не вчиняв. Згідно довідки військово-лікарської комісії на базі Кривоозерської ЦРЛ виданої на підставі проведеного 09 серпня 2016 медичного огляду, ОСОБА_3 визнаний не придатний до військової служби.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що на даний час ОСОБА_3 перестав бути суспільно небезпечним в внаслідок зміни обстановки - звільнений з військової служби в запас, втратив характер суспільно небезпечної особи так як за станом здоров`я визнаний не придатним до військової служби. Вказані обставини свідчать про обґрунтованість клопотання захисника, що є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки і закриття кримінального провадження.

На підставі наведеного, ст. 48 КК України, керуючись, ст.ст. 284, 337, 369 -372, суд, -

постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_5 - задовольнити.

На підставі ст. 48 КК України звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а провадження по справі закрити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1