1-кп/357/991/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.12.2016року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №1 м. Білої Церкви угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим від 31.10. 2016 року у кримінальному провадженні № 0004665 від 13.09.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого адресою: АДРЕСА_1 , ід.ном. НОМЕР_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
12.09.2016 року близько 11 години ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 76 по вулиці Мічуріна в м. Біла Церква, Київської області, умисно, з корисливих мотивів, маючи намір незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом зловживання довірою ОСОБА_4 , заволодів мобільним телефоном марки «Самсунг-Гелексі Джей7» вартістю 4590 гривень, належним ОСОБА_4 , який на прохання ОСОБА_5 про нібито необхідність зателефонувати, надав останньому вказаний мобільний телефон, після чого ОСОБА_5 , не маючи наміру повертати мобільний телефон, пішов, залишивши місце вчинення злочину, мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, а саме: через свою знайому ОСОБА_6 заклав до Білоцерківського відділення ПТ «Ломбард «Кредит Юніон»», що по вул. Ярослава Мудрого 22 в м. Біла Церква, Київської області, чим в завдав потерпілому ОСОБА_4 , майнової шкоди на суму 4590 гривні.

Органами досудового розслідування даний злочин кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою(шахрайство).

Під час досудового розслідування, 31.10.2016року між потерпілим ОСОБА_4 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку на підставі ст.ст. 468,469,471 КПК України укладено угоду про примирення, згідно якої обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, збитки злочином потерпілому відшкодовано, сторони угоди погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за вчинений злочин у виді штрафу в 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_5 , розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, а саме обмеження свого права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і 424 КПК України, та відмову від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 цього Кодексу (зокрема, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь), а також будучи обізнаним про наслідки невиконання угоди, які полягають у праві прокурора при невиконанні угоди протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, а у разі умисного невиконання ним угоди - бути притягнутим до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та погодився на призначення йому за цією статтею покарання у виді штрафу в 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

Потерпілий ОСОБА_4 розуміє наслідки затвердження угоди, які полягають в обмеженні його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394,424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за назване кримінальне правопорушення і заявляти вимоги про відшкодування шкоди.

У судовому засіданні прокурор, розуміючи, що наслідком укладення та затвердження угоди для неї буде обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394, 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення, не заперечила щодо затвердження угоди.

Вислухавши учасників підготовчого провадження, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою, обвинувачений вину у вчиненому кримінальному злочині визнає повністю, матеріальні збитки потерпілому відшкодовані, так як телефон повернутий потерпілому, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, на підставі такого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України як умисні дії, які виразились у заволодінні майном потерпілого ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою (шахрайстві).

Відповідно до ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим щодо кримінальних злочинів невеликої чи середньої тяжкості, у формі приватного обвинувачення.

Злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України, відповідно до ст.12 ч.2 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України, підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутні.

Таким чином, враховуючи, що умови угоди не суперечать закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, фактичні підстави для примирення наявні, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб чи держави, виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань можливе, суд вважає, що підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити у виді штрафу в 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в межах санкції ст.190 ч.1 КК України та узгоджене між сторонами угоди про примирення.

Речовий доказ по справі, мобільний телефон марки «Самсунг-Гелексі Джей7», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 слід залишити потерпілому.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались, судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374 ,474,475 КПК України , суд -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 31.10.2016 року, укладену у кримінальному провадженні №0004665 від 13.09.2016 року між потерпілим ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, на підставі якої призначити йому узгоджене між сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850грн..

Речовий доказ по справі, мобільний телефон марки «Самсунг-Гелексі Джей7», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 - залишити потерпілому.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 ч.3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1