н/п 1-кс/640/6189/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.09.2008 між Публічним акціонерним товариством «Банк Золоті ворота» (надалі Банк) в особі ОСОБА_9 та Українсько-Американським спільним підприємством з іноземними інвестиціями «Влада-Промтекс» (надалі «Влада-Промтекс») в особі генерального директора ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладено договір №508 на мультивалютну кредитну лінію (відновлювальну) за умовами якого Банк за наявності вільних кредитних ресурсів зобов`язаний надати позичальнику кредит у рамках кредитної лінії.
У забезпечення виконання вимог Банку до «Влада-Промтекс» за договором №508 від 05.09.2008 та всіма додатковими угодами, 29.04.2011 між ОСОБА_5 з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі Іпотекодавці) та Банком (надалі Іпотекодержатель) укладено іпотечний договір №11-064 згідно якого Іпотекодавець передає у іпотеку Іпотекодержателою нерухоме майно п`ятикімнатну квартиру загальною площею 227,4 кв. метра за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до п.2.3.1 вказаного договору, Іпотекодавець зобов`язаний вживати всіх заходів, необхідних для забезпечення збереження майна.
Підпунктом 2.3.5 договору заборонено Іпотекодавцю здійснювати відчуження, заміну або будь-яку передачу Майна, в тому числі наступну іпотеку, оренду, без письмової згоди Іпотекодержателя.
Згідно ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
На підставі іпотечного договору №11-064 приватним нотаріусом ОСОБА_10 29.04.2011 до державного реєстру прав та їх обтяжень, внесено обтяження щодо майна, переданого в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , тобто відповідно до ст. 2 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборонено розпоряджатись нерухомим майном, тобто визначати його фактичну та юридичну долю.
У зв`язку з порушенням «Влада-Промтекс» умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у строк, передбачений кредитним договором та наявністю станом на 20.01.2015 заборгованості «Влада-промтекс» перед банком у сумі 27 222 659,44 грн., ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.05.2015 винесено рішення про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_4 , на користь Банку в рахунок погашення заборгованості «Влада-промтекс» за кредитним договором №508 на кредитну лінію, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання права Банку на продаж предмета іпотеки від свого імені будь-якій спосіб покупцеві із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, визначною за згодою сторін або на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності.
ОСОБА_5 в 20-х числах травня 2015 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, діючи умисно, із корисливих мотивів, розуміючи, що після набрання вказаного рішення суду законної сили у Банка виникнуть права щодо розпорядження майном та Банк може здійснити реалізацію квартири в рахунок погашення заборгованості «Влада-промтекс», переслідуючи мету незаконного придбання права на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_5 , вступив у злочинну змову з ОСОБА_6 та невстановленими в ході слідства особами, для скоєння кримінального правопорушення злочину. Так, згідно розробленого ОСОБА_5 злочинного плану, який було доведено до відома та погоджено із ОСОБА_6 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами:
- невстановлені особи повинні виготовити від імені Банку підроблені офіційні документи про нібито виконання «Влада-промтекс» зобов`язань перед Банком за кредитним договором № 508 з проханням вилучити відповідний запис з державного реєстру іпотек та зняти заборону відчуження,
- ОСОБА_5 повинен був відновити своє право розпорядження квартирою шляхом подання до державного реєстратора вказаного підробленого документу, після чого здійснити поділ спільного майна з ОСОБА_6 на частини та здійснити реалізацію частини майна, яка належить ОСОБА_6 довіреній особі, внаслідок чого Банк буде позбавлений можливості використати свої права щодо розпорядження квартирою та відповідно здійснити погашення заборгованісті «Влада-промтекс», а квартира залишиться у власності ОСОБА_6 ,
- ОСОБА_6 , не маючи на те законних підстав, повинна була здійснити поділ спільного майна з ОСОБА_5 на частини та здійснити реалізацію своєї частини майна довіреній особі, після чого здійснювати контроль за вказаною особою щодо попередження можливості реалізації частини майна іншим особам.
У період з 5 по 10 червня 2015 року, у невстановленій слідством день, ОСОБА_5 , отримавши від невстановлених осіб підроблені офіційні документи з Банку про виконання «Влада-промтекс» зобов`язань за кредитним договором № 508 перед Банком за №1724-11-2 від 05.06.2015 та № 1724-12-2 від 05.06.2015, реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи ОСОБА_11 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_5 , надав вказані документи державному реєстратору, на підставі яких останній 10.06.2015 до державного реєстру речових прав та їх обтяжень вніс зміни про зняття заборони відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_3 , внаслідок чого ОСОБА_5 , в порушення умов іпотечного договору №11-064 від 29.04.2011 обманним шляхом, протиправно придбав право розпоряджатись вказаною квартирою.
17.06.2015 приблизно о 17.20 ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, незаконно отримавши право на розпорядження квартирою, перебуваючи в приміщенні приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_6 , уклали договір про поділ майна подружжя п`ятикімнатної квартири АДРЕСА_5 , згідно якого у власність ОСОБА_6 перейшло 4/5 частини зазначеної квартири , а у власність ОСОБА_5 1/5 частина квартири, у зв`язку з чим право спільної сумісної власності на квартиру припинено, а виникло право приватної власності у зазначених частинах.
17.06.2015 приблизно о 17.50 ОСОБА_6 , виконуючи свою роль у злочинній змові з ОСОБА_5 та невстановленими у ході слідства особами, реалізуючи загальний злочинний умисел, знаходячись в приміщенні приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_6 , уклала з ОСОБА_12 , яку не повідомила про злочинну змову, договір купівлі-продажу частини квартири, згідно якого ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_12 4/5 частини квартири АДРЕСА_5 .
В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлених осіб Банк незаконно позбавлено права розпоряджатись квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , ринкова вартість якої, відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи №153, станом на 17.06.2015 складає 2 956 816,00 грн., внаслідок чого Банку завдано матеріальної шкоди у вказаному розмірі.
Сума у розмірі 2 956 816,00 грн. є особливо великим розміром, так як в шістсот (480 000 грн.) і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Вказані відомості підтверджуються матеріалами розсекречених негласних слідчих (розшукових) дій, що проведені під час досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням, висновками судових технічної, почеркознавчої, техніко-криміналістичної, оціночно-будівельної експертиз, показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , та іншими матеріалами кримінального провадження.
У відповідності до вимог ч. 6 ст. 236 КПК України предмети, що вилучені в ході обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є тимчасово вилученим майном.
Слідчий вказав, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, з метою забезпечення в якості речових доказів зазначених предметів, які вилучені під час обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виникла необхідність в накладені арешту на вказане майно.
Слідчий також зазначив, що не накладення арешту на вказане майно може призвести до відчуження та/або знищення цього майна, що може зашкодити кримінальному провадженню та унеможливити забезпечення збереження речових доказів, проведення судових техніко-криміналістичних, комп`ютерно-технічних та дактилоскопічних експертиз.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Власник майна ОСОБА_5 про день та час розгляду клопотання слідчого повідомлений своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явився.
У судовому засіданні слідчим надано заяву ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 27.07.2017, якою вони просили розглядати клопотання без їх участі.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна ОСОБА_5 .
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.06.2017 надано дозвіл на проведення обшуку житлового будинку із господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання і вилучення оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_5 ,електронних носїв інформації (комп`ютерів, ноутбуків, системних блоків, планшетів, жорстких дисків, флеш носіїв, мобільних телефонів), які використовувались для виготовлення підроблених довідок № 1724-11-2 від 05.06.2015 та № 1724-12-2 від 05.06.2015, документів, чернеток, записників, які містять інформацію про виготовлення вищезазначених підроблених документів та осіб, що можуть бути причетними до скоєння вказаного злочину.
25.07.2017 на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 26.06.2017 проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 08-05 до 11-35 год., в ході якого, вилучено майно згідно протоколу обшуку від 25.07.2017.
Клопотання про арешт майна подано до суду 27.07.2017 о 10-19 год.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого строку з клопотанням про арешт майна.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. У відповідності до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуку, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене відповідно до протоколу обшуку від 25.07.2017 майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Місцем зберігання арештованого майна визначити СУ ГУ НП в Харківській області, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1