Справа № 1-56/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2011 року

смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді В.Б.Шидловського

при секретарі В.М.Лісничій

з участю прокурора В.Д.Колотюка

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Любар справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, непрацюючого, військовозобов»язаного, судимого: 04 лютого 2010 року Любарським районним судом за ст.164 ч.2 КК України до 240 год. громадських робіт, 26 листопада 2010 року Любарським районним судом за ст.263 ч.1 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік,.

у вчиненні злочину, передбаченого ст.164 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_1 будучи засудженим 04 лютого 2010 року Любарським районним судом Житомирської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України до 240 год. громадських робіт, після відбуття покарання на шлях виправлення не став та продовжує не сплачувати аліменти.

Так, ОСОБА_1, незважаючи на те, що відділом ДВС ОСОБА_2 районного управління юстиції був неоднорозаво попереджений про настання кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в період з 01.01.2010 року по 01.12.2010 року продовжував злісно ухилятись від сплати аліментів, які згідно рішення Любарського районного суду від 10 січня 2008 року зобов»язаний сплачувати на користь ОСОБА_2 спецшколи інтернат на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, починаючи з 03.10.2005 року.

Підсудний з метою ухилення від сплати встановлених рішенням Любарського районного суду аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, навмисно не повідомляв відділ про отриманий дохід, будь-якої матеріальної допомоги в період з 01.01.2010 року по 01.12.2010 року на утримання дитини не надавав.

Заборгованість по несплаті аліментів за період з 01.01.2010 року по 01.12.2010 року становить 3636,75 грн. Загальна заборгованість по несплаті аліментів станом на 01.12.2010 року становить 13269,37 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні ним злочину, передбаченого ст.164 ч.2 КК України визнав повністю і пояснив, що він має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 та повинен сплачувати аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів та заробітку щомісячно, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, до досягнення сином повноліття, тобто до 23.07.2012 року. Він повинен сплачувати аліменти на користь Бердичівської спецшколи- інтернат, однак їх не сплачує. Він був неодноразово засуджений за злісне ухилення від сплати аліментів. На даний час він не працює, на роботу не влаштовується, будь-яких сплат по аліментних платежах не проводить та будь-яких коштів чи подарунків не давав і неповнолітнього сина не провідує. Аліменти не сплачує тому, що його син злодій займається крадіжками, а тому він не бажає платити аліменти на злодія. Він неодноразово викликався ВДВС ОСОБА_2 РУЮ, де під особистий підпис давав зобов»язання, що буде сплачувати аліментні платежі та в разі несплати буде притягнутий до кримінальної відповідальності. Грошові кошти, які отримує від жителів села допомагаючи їм по господарству, використовує на власні потреби. Як йому відомо, його заборгованість по аліментним платежам станом за період з січня 2010 року по листопад 2010 року становить 3636,75 грн., загальна заборгованість становить 13269,37 грн. На даний час він щиро кається у вчиненому просить не позбавляти його волі, оскільки він вже почав платити аліменти і в лютому та березні 2011 року перерахував по 40 грн. аліментних платежів.

Крім особистого визнання своєї вини у вчиненні даного злочину, вина ОСОБА_1 стверджується й іншими дослідженими у суді доказами:

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що на даний час вона працює старшим

державним виконавцем Любарського РУЮ відділу ДВС. Так 01.12.2005 року у

районний відділ державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного

управління юстиції надійшов виконавчий лист з Любарського районного суду від

12.10.2005 року № 2-458 про стягнення з ОСОБА_1, 09.04.1971

р.н., на користь органу опіки та піклування ОСОБА_2 райдержадміністрації аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів

щомісяця, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян

щомісяця, до досягнення ним повноліття, тобто до 23.07.2012 року. 10.01.2008 року надійшов виконавчий лист № 2-479 від 02 листопада 2007 року, виданий Любарським районним судом про зміну сторони у виконавчому провадженні, відповідно до якого визначити стягувачем ОСОБА_2 спецшколу інтернат замість органу опіки та піклування ОСОБА_2 райдержадміністрації. Однак ОСОБА_1 злісно ухиляючись від сплати аліментів був засуджений ОСОБА_2 райсудом 11.07.2006 року, 23.06.2008 року, 13.05.2009 року та 04.02.2010 року за ст.164 КК України та після засудження ОСОБА_1 на шлях виправлення не став та продовжує ухилятись від сплати аліментів та в період з 01.01.2010 року по 01.12.2010 року злісно ухиляється від сплати аліментів, на неодноразові усні та письмові попередження про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів не реагує, матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_3 не надає. Заборгованість ОСОБА_1 за період з 01.01.2010 року по 01.12.2010 року становить 3636,75 грн. Загальна заборгованість по несплаті аліментів становить 13269,37 грн.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6, а також знайомий з односельчанином ОСОБА_1 В жовтні 2010 року ОСОБА_1 допомагав йому рубати дрова, за що він платив йому гроші в сумі 15-30 грн., а також давав йому продукти харчування. На що втрачав дані гроші ОСОБА_1 йому невідомо.

З оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_6 вбачається, що вона на даний час працює на посаді юриста Бердичівської спецшколи- інтернат та в її обов»язки входить представляти інтереси дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування та подання заяв від даної категорії дітей з метою дотримання їхніх прав. З 15 листопада 2008 року в спецшколі-інтернат по теперішній час знаходиться ОСОБА_3 Згідно рішення Любарського районного суду від 12.10.2005 року ОСОБА_1 був позбавлений батьківських прав. Та повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця до досягнення ним повноліття, тобто до 23.07.2012 року. Однак, ОСОБА_1 злісно ухиляючись від сплати аліментів був засуджений ОСОБА_2 райсудом 11.07.2006 року, 23.06.2008 року, 13.05.2009 року та 04.02.2010 року за ст.164 КК України та після засудження ОСОБА_1 на шлях виправлення не став та продовжує ухилятись від сплати аліментів. Тому дирекція школи звернулась до начальника ВДВС ОСОБА_2 РУЮ з заявою про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів на утримання ОСОБА_3

Як вбачається із свідоцтва про народження серії 1-ТП № 021712 від 22 листопада 2005 року ОСОБА_3 народився 23 липня 1994 року в с.Вигнанка Любарського району Житомирської області в сім»ї ОСОБА_1 та ОСОБА_7.

Відповідно до виконавчого листа № 2-458/05 р., виданого Любарським районним судом 12 жовтня 2005 року ОСОБА_1 зобовязаний сплачувати аліменти на користь органу опіки та піклування ОСОБА_2 райдержадміністрації на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця, до досягнення ним повноліття, тобто до 23.07.2012 року. Згідно даного рішення стягнення аліментів розпочате з 03.10.2005 року.

Згідно ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Як вбачається із рішення Любарського районного суду від 02 листопада 2007 року, замінено сторону у виконавчому провадженні по стягненню аліментів з ОСОБА_1 та визначено стягувачем ОСОБА_2 спецшколу-інтернат замість органу опіки та піклування ОСОБА_2 РДА.

Із подання відділу ДВС ОСОБА_2 РУЮ від 31 грудня 2010 року вбачається, що ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати аліментів. Незважаючи на неодноразові усні та письмові попередження про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, підсудний в добровільному порядку аліменти не сплачує, ніде не працює.

Згідно довідки-розрахунку № 130304/8 від 31 грудня 2010 року, виданої відділом ДВС ОСОБА_2 РУЮ заборгованість по аліментних платежах ОСОБА_1 за період з 01 січня 2010 року по 01 грудня 2010 року становить 3636,75 грн. Загальна заборгованість по сплаті аліментів становить на 01.12.2010 року складає 13269,37 грн.

Копіями вироків Любарського районного суду № 1-69 від 09.07.2008 року, №1-52 від 13.05.2009 року, № 1-19 від 04 лютого 2010 року стверджується, що ОСОБА_1 неодноразово був засудженим по ст.164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою раніше судимою за злочин, передбачений ст.164 КК України, доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.2 ст.164 КК України.

Призначаючи міру покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, обставини, що обтяжують покарання, його ставлення до вчиненого.

Відповідно до класифікації злочинів за ст.12 КК України, підсудний вчинив злочин невеликої тяжкості.

Обставин, що помякшують покарання підсудному судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання підсудному судом не встановлено.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, те, що він раніше вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, задовільно характеризується за місцем проживання, а тому обирає його в межах санкції ст.164 ч.2 КК України у виді обмеження волі.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив злочин до постановлення попереднього вироку, суд на підставі ч.4 ст.70 КК України, із застосуванням ст.72 КК України, відповідно до якої одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, за сукупністю злочинів, до призначеного покарання за ст.164 ч.2 КК України частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Любарського районного суду від 26 листопада 2010 року.

Керуючись ст. ст.323, 324 КПК України, Суд,-

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст.164 ч.2 КК України й обрати йому покарання за цим Законом у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, із застосуванням ст.72 КК України, частково приєднати засудженому невідбуту частину покарання за вироком Любарського районного суду від 26 листопада 2010 року і остаточно за сукупністю злочинів ОСОБА_1 призначити покарання у виді 2 (двох) років і 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту, взявши його під варту із залу суду.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Житомирської області через Любарський районний суд протягом п»ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_1, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_8