Дата документу 03.03.2017 Справа № 554/1672/17
Провадження № 1-кс/554/1735/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2017 року м. Полтава
В С Т А Н О В И В:
В ході досудового розслідування встановлено, що 05.12.2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , пребуваючи в приміщені ресторану «Мухомоор», що знаходиться на 348 кілометрі траси «Київ-Харків» в Полтавському районі Полтавської області, шляхом зловживання довірою, шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 115000 доларів США, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду у вказаному розмірі.
Санкція ч.4 ст.190 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна. Враховуючи, що еквівалент 115000 доларів США є 3034850,00 гривень, то завдані збитки вважаються спричиненими в особливо великих розмірах.
Враховуючи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть вжити реальні дії щодо реалізації належного їм майна, що може призвести до його зникнення та втрати, шляхом його відчуження іншим особам та може перешкодити кримінальному провадженню, завдати непоправної шкоди потерпілій, унеможливити конфіскацію майна та відшкодування завданої шкоди, адвокат ОСОБА_3 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_5 просить клопотання задовольнити.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_5 підтримав подане клопотання, просив про його задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, просив його задовольнити. Вказав, що клопотання є обґрунтованим, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є основними фігурантами по справі. В матеріалах провадження потерпілою пред`явлено цивільний позов, є підтвердження наявності майна, доказами спричиненої шкоди є договір та розписка. Зазначив, що арешт майна є необхідним, оскільки ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_7 вже намагаються реалізували своє майно, про що свідчать витяги про закриття ними на даний час своїх підприємств.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_5 надала цивільний позов у цьому кримінальному провадженні про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином,на суму 115000 доларів США, що еквівалентно 3034850,00 гривень.
За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке представник цивільного позивача просить накласти арешт, відповідає вимогам ст.170 КПК України, та може бути використано з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Суд вважає, що у даному випадку з урахуванням положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, яка встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що узгоджується з положеннями ст. 171 ч.4 КПК України.
З огляду на наведене та враховуючи, що в судовому засіданні перевірено, що розмір цивільного позову є обґрунтованим, становить 115000 доларів США, що еквівалентно 3034850,00 гривень, та є співмірним вартості майна, яке належить арештувати, суд вважає, що є підстави для задоволення клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 та накладення арешту на майно.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби забезпечення цивільного позову виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою запобігання можливості його відчуження, що може перешкодити забезпеченню цивільного позову, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи, що з моменту пред`явлення в кримінальному провадженні цивільного позову юридичною чи фізичною особою, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, вона є цивільним позивачем у кримінальному провадженні (ст.61 КПК України) та у відповідності до ст.170 КПК України має право заявляти клопотання про арешт майна, для забезпечення цивільного позову, незалежно від стадії досудового розслідування, суд вважає задовольнити заявлене клопотання.
В ч.4 ст.173 КПК України визначено, що при задоволенні клопотання про арешт майна застосовується найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а також необхідно врахувати наслідки арешту майна для інших осіб.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитись на інтересах інших осіб, судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; автомобіль KIA SORENTO державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження і реалізації вказаного майна, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1