1-кп/243/110/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 червня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі № 3 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області в режимі відео конференції із Бахмутським УВП № 6 УДПТСУ в Донецькій області кримінальне провадження № 1-кп/243/110/2) за підозрою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, не працюючого, холостого, дітей не має, із неповною вищою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ІНПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186 КК України, ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2016р., приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходився біля відділення банку «Юнікредіт», розташованого за адресою: м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. № 35, де помітив раніше незнайому йому ОСОБА_6 , яка йшла по вул. Свободи, та на шиї якої знаходився золотий ланцюжок з золотою іконкою. В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме золотого ланцюжка з золотим підвісом, що знаходився у ОСОБА_6

16.07.2016р., приблизно о 15 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що поблизу немає сторонніх осіб, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом з метою викрадення чужого майна та подальшого звернення його на свою користь, прослідував за ОСОБА_6 , та наблизившись до неї шляхом ривку з шиї відкрито викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_6 , а саме золотий ланцюжок вагою 4,99 г, 585 проби, ринковою вартістю 4878,35 грн. та золотим підвісом, вагою 1,38 г, 585 проби, ринковою вартістю 1642,41 грн. Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми навмисними злочинними діями потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 6520,76 грн.

Далі, продовжуючи свою протиправну діяльність, 20.07.2016 року, приблизно о 15 годині 15 хвилин ОСОБА_5 знаходився біля перехрестя вул. Світлодарській та вул. Торській в м. Слов`янську, де побачив ОСОБА_7 , яка знаходилась неподалік від ОСОБА_5 , у якої на шиї знаходився золотий ланцюжок. В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення чужого майна, а саме - золотого ланцюжка, що знаходився у ОСОБА_7

20.07.2016 року, приблизно о 15 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що поблизу немає сторонніх осіб, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою відкритого викрадення чужого майна та подальшого звернення його на свою користь, прослідував за ОСОБА_7 , та наблизившись до потерпілої, шляхом ривку з шиї повторно відкрито викрав майно, що належить їй, а саме золотий ланцюжок вагою 6,3г. ринковою вартістю 2821,14 грн., після чого ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми навмисними злочинними діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2821,14 грн.

Допитаний в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України визнав повністю, свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України не визнав, суду пояснив наступне: він дійсно за обставин, вказаних в обвинувальному акті вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, він зірвав з шиї незнайомої жінки золотий ланцюжок з кулоном, потім з місця вчинення правопорушення втік. Ланцюжок на його прохання його знайомий здав до ломбарду, а отримані гроші він витратив на себе. Так, як у нього не було при собі паспорту, то він сам не міг здати ланцюжок до ломбарду. Правопорушення він вчинив на одній з вулиць міста Слов`янська, назву вулиці він не пам`ятає, в денний час доби. Правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України він не вчиняв, ланцюжка з шиї ОСОБА_7 він не зривав. На досудовому слідстві він оговорив себе. До початку проведення впізнання з ОСОБА_7 слідчий показав його ОСОБА_7 , тому вона його й впізнала. 20.07.2016р. його батько ОСОБА_8 здав до ломбарду ланцюжок дружини, з викраденням ланцюжка у ОСОБА_7 трапився збіг обставин. Просить суд не карати його суворо за ч. 1 ст. 186 КК України, а за ч. 2 ст. 186 КК України виправдати.

Не зважаючи на не визнання ОСОБА_5 своєї вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та визнання своєї вини тільки у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, вина ОСОБА_5 у вчинені як кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, так і кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

Поясненнями потерпілої, свідків, а саме:

Потерпіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суду пояснила наступне: 20.07.2016 року, між 15 та 16 годинами, вона йшла по вул. Комунарів (зараз вул. Торська) у м. Слов`янську, раптом зі спини підбіг незнайомий їй раніше молодий чоловік та рукою ззаду зірвав у неї з її шиї золотий ланцюжок, в цей момент вона повернулася та побачила його у профіль, після чого останній зник у невідомому напрямку. Під час зриву ланцюжка вона почула як той розірвався. В момент вчинення відносно неї кримінального правопорушення поруч інших перехожих не було. Вона запам`ятала хлопця, який зірвав з неї ланцюжок йому близько 30 років, зріст 170-180 см., волосся руде середньої довжини. Після пограбування вона зателефонувала сину, який відвіз її до поліції, де вона повідомила про вчинення кримінального правопорушення. В ході досудового слідства з нею проводили впізнання злодія за фотознімками, вона його впізнала. Як вона потім дізналася злодієм виявився ОСОБА_5 . В подальшому їй ланцюжок не повернули, як їй відомо його продали. Зараз вона вимоги про відшкодування шкоди не заявляє, планує заявити їх після винесення судом вироку. До початку допиту в суді потерпіла ОСОБА_7 була попереджена стосовно кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві показання, в суді ОСОБА_7 наполягала на тому, що кримінальне правопорушення стосовно неї вчинив саме ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_9 , яка працює завідувачем філії в ПТ «Ломбард «УМКВ і Компанія», пояснила, що ОСОБА_5 є клієнтом ломбарду, приходив неодноразово, в кінці літа на початку осені 2016 року він прийшов закладувати ланцюг, але в прийнятті ланцюга ОСОБА_5 було відмовлено, через те, що в нього не було паспорта. Через деякий час ОСОБА_5 прийшов з другом, у якого був паспорт, приніс той самий ланцюг. Після чого вона оцінила виріб та оформала договір застави.

Свідок ОСОБА_10 , яка працює в філії в ПТ «Ломбард «УМКВ і Компанія», пояснила, що 20.07.2016р. вона уклала договір позики з ОСОБА_8 під заставу розірваного золотого ланцюжка загальною вагою 6,3г. на суму 2600,00 грн. Ланцюжок в подальшому не був викуплений, де він знаходиться зараз вона не знає.

Свідок ОСОБА_11 показала, що влітку 2016р. її запросили у якості понятої до відділку поліції, де потерпіла ОСОБА_7 впізнала за фотознімками злодія, який зірвав з її шиї золотий ланцюжок. В кабінеті були присутні вона, інший понятий, потерпіла, слідчий. Інших осіб не було. Потерпіла сама впевнено впізнала чоловіка на фото № 3 за кольором волосся та профілю обличчя.

Свідок ОСОБА_12 , який також був понятим під час пред`явлення ОСОБА_7 фотознімків злодія, який зірвав з неї ланцюжок, дав суду показання, які повністю співпадають із показаннями свідка ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_13 , який у якості слідчого проводив впізнання ОСОБА_7 . ОСОБА_5 за фотознімками в судовому засіданні підтвердив факт впізнання ОСОБА_7 фотознімка ОСОБА_5 як особи, яка зірвала у неї з шиї золотий ланцюг, пояснив, що до початку слідчої дії ОСОБА_7 з ОСОБА_14 не спілкувалися.

Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

Витягом з кримінального провадження № 0002033, з якого слідує, що 16.07.2016р. за заявою ОСОБА_6 до ЄРДР внесено відомості про вчинення стосовно неї відкритого заволодіння майна - золотого ланцюжка з ладанкою; 21.07.2016р. за заявою ОСОБА_7 до ЄРДР внесено відомості про вчинення стосовно неї відкритого заволодіння майна - золотого ланцюжка. Про підозру щодо вчинення обох кримінальних правопорушень повідомлено ОСОБА_5 .

Протоколом огляду місця події від 16.07.2016р., в ході якого була оглянута ділянка тротуару в районі будинку АДРЕСА_3 , при огляді якої нічого виявлено та вилучено не було.

Протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 31.07.2016р., в ході якого потерпіла ОСОБА_7 в присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 впізнала за фотознімком ОСОБА_5 як особу, яка 20.07.2016 року відкрито викрала в неї золотий ланцюг по вул. Торській у м. Слов`янську.

Протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 31.07.2016р., в ході якого потерпіла ОСОБА_6 в присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 впізнала за фотознімком ОСОБА_5 як особу, яка 16.07.2016 року відкрито викрала в неї золотий ланцюг з ладанкою по вул. Свободи у м. Слов`янську.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 02.08.2016 року, згідно до якого ОСОБА_5 на місці подій розповів та показав за яких обставин він викрав шляхом зривання з ший жінок золоті ланцюжки: 16.07.2016р. в 15-16 годин він по вул. Свободи у м. Слов`янську побачив незнайому ОСОБА_6 , у якої на шиї був золотий ланцюжок. Він вирішив викрасти цей ланцюжок, наблизився до ОСОБА_6 та зірвав з її шиї ланцюжок з ладанкою, після чого втік в напрямку супермаркету «Браво»; 20.07.2016р. близько 15 год. 15 хв. він на перехресті вул. Світлодарська та Торська побачив ОСОБА_7 , у який був золотий ланцюжок на шиї. Він біля будинку АДРЕСА_4 ззаду наблизився до ОСОБА_7 та рукою зірвав у той з шиї золотий ланцюжок, після чого втік за кут цього будинку. З тексту протоколу та фото таблиці до протоколу слідує, що ОСОБА_5 під час виконання цієї слідчої дії не був затриманим або заарештованим, пересувався та давав показання вільно.

Інформацією з ПТ «Ломбард «УМКВ і Компанія» про укладання 20.07.2016р. з ОСОБА_8 договору застави ланцюга із золота 500 проби вагою 6,3г. (розірваного).

Договорам позики № 31-28152 від 20.07.2016р., згідно до якого ПТ «Ломбард «УМКВ і компанія» та ОСОБА_8 уклали договір позики на суму 2600,00 грн. під заклад золотого ланцюжка з/р розірв. бруд. вагою 6, 3г.

Договорами позики від 16.07.2016р. № 31-28094 та 31-28095, згідно до ПТ «Ломбард «УМКВ і компанія» та ОСОБА_15 уклали договори позики на суму 2580,00 грн. та 720,00 грн. під заклад золотого ланцюжка вагою 4,99 г. та золотого підвісу вагою 1,38г.

Висновком товарознавчої експертизи майна від 12.08.2016р., згідно до якої вартість золотого ланцюжка 585 проби вагою 4,99г. становить 4878,35 грн.; вартість золотого підвісу 585 проби вагою 1,38г. становить 1642,41 грн.; вартість золотого ланцюжка 500 проби вагою 6,3г. становить 2821,14 грн.

Суд вважає усі вище перелічені докази належними та допустимими, такими що узгоджуються між собою та підтверджують вину ОСОБА_5 у вчинені кожного з цих кримінальних правопорушень.

ОСОБА_5 визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України у повному обсязі, пояснив, що зазначене кримінальне правопорушення він скоїв 16.07.2016р. за обставин, які викладені в обвинувальному акті. 02.08.2016р. під час проведення слідчого експерименту в присутності двох понятих ОСОБА_5 , відносно якого на той час не було обрано жодного запобіжного заходу, пересуваючись вільно, добровільно пояснив де та за яких обставин він вчинив 16.07.2016р. кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України та за яких обставин та де він вчинив 20.07.2016р. кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України. Викрадений ланцюжок 16.07.2016р. ОСОБА_5 не став здавати в ломбард самостійно, пояснюючи це відсутністю у нього паспорту громадянина України. В документах з ПТ «Ломбард «УМКВ і Компанія» зазначено, що 20.07.2016р. ОСОБА_8 здав до ломбарду золотий ланцюжок, який був розірваний. Факт впізнання потерпілою ОСОБА_7 саме ОСОБА_5 , як особу, яка зірвала з її шиї золотий ланцюжок 20.07.2016р. відбувався в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які в суді це підтвердили, зазначивши, що ОСОБА_7 під час проведення впізнання діяла впевнено, самостійно, без впливу з боку працівників поліції. Наявність в провадженні Краснолиманського міського суду іншого кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення за аналогічних обставин (№236/2413/16-к/10344/2016) хоча і не може бути до винесення вироку доказом повторного вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, але також повинна бути врахована як характеризуюча ОСОБА_5 обставина. Пояснення ОСОБА_5 про те, що під час слідчого експерименту він оговорив себе та про те, що до початку проведення впізнання його ОСОБА_7 слідчий пред`являв його ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду цього кримінального провадження. Допитати свідка ОСОБА_8 в ході судового розгляду не стало можливим у зв`язку з його знаходженням на непідконтрольній Україні території.

Враховуючи те, що 16.07.2016р., безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_5 мотивуючи відсутністю у нього паспорту доручив здати викрадені золоти вироби до ломбарду ОСОБА_15 , суд вважає факт здавання батьком ОСОБА_5 . ОСОБА_8 саме 20.07.2016р. до ломбарду розірваного золотого ланцюжка 500 проби вагою 6,3г. та відкритим викраденням у ОСОБА_7 20.07.2016р. саме золотого ланцюжка 500 проби вагою 6,3г., розірванням ланцюжка під час викрадення, не випадковим збігом обставин, а саме доказом вчинення цього кримінального правопорушення саме ОСОБА_5 .

Аналіз усіх викладених доказів у їх сукупності переконує суд у тому, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення - відкрите викрадення чужого майна (грабіж) що відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, що відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України та за ч. 2 ст. 186 КК України відповідно.
При цьому суд виходить з аналізу усіх наявних доказів, а саме: визнання ОСОБА_5 своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, фактів впізнання потерпілою ОСОБА_7 . ОСОБА_5 як грабіжника за фотознімками; визнанням ОСОБА_5 своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України на досудовому слідстві та розповідь ним з поясненнями на місті події про обставини вчинення ним обох кримінальних правопорушень, в тому числі і за ч. 2 ст. 186 КК України відносно ОСОБА_7 , які повністю співпадають із поясненнями ОСОБА_7 про обставини вчинення стосовно неї кримінального правопорушення та підтверджуються письмовими доказами, поясненнями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , висновками експертизи стосовно вартості майна, іншими письмовими доказами.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 не судимий, вчинив кримінальні правопорушення які у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості та до тяжких кримінальних правопорушень, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів наркологів та лікарів-психіатрів не перебуває, за місцем тимчасового мешкання у місті Слов`янську характеризується посередньо

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання», а згідно з п.2 цієї самої Постанови Пленуму Верховного Суду України «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом... менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України суд враховує щире каяття підозрюваного ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, а обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення стосовно особи похилого віку.

Суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що питання про обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Оцінювати, наскільки виправданим є подальше тримання обвинуваченого під вартою, в кожній справі потрібно з огляду на конкретні обставини. У тій чи тій справі безперервне тримання під вартою можна виправдати лише в разі, якщо існують конкретні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, попри презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, викладений у статті 5 Конвенції. Конвенція гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.

На підставі викладеного, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості кожного з вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому покарання тільки у виді позбавлення волі, в межах санкції кожної з інкримінованих йому статей КК України, а виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не можливе без ізоляції його від суспільства.

Цивільний позов по справі не заявлений. Судові витрати відсутні.

Речові докази - оптичний носій інформації - диск від 02.07.2016р., квитанції ПТ «Ломбард «УМКВ і Компанія» від 16.07.2016р. № 31-28095 та № 31-28094, від 20.07.2016р. № 31-2550, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

ОСОБА_5 з 07.10.2016 року утримується під вартою в умовах Бахмутської УВП № 6 УДПТС України в Донецькій області.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

?за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 (ДВОХ) років позбавлення волі;

?за ч. 2 ст.186 КК України у виді 4 (ЧОТИРЬОХ) років позбавлення волі.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_5 шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі строком 5 (П`ЯТЬ) років.

Обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Бахмутської установі виконання покарання № 6 УДПтСУ в Донецькій області до набуття вироком чинності залишити без змін.

Початком відбування покарання ОСОБА_5 покарання відраховувати з 07 жовтня 2016 року, зарахувавши до цього строку період з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 07 жовтня 2016р. по набуття вироком чинності (або до офіційного набуття чинності Законом України про внесення змін до ч. 5 ст. 72 КК України).

Речові докази - оптичний носій інформації - диск від 02.07.2016р., квитанції ПТ «Ломбард «УМКВ і Компанія» від 16.07.2016р. № 31-28095 та № 31-28094, від 20.07.2016р. № 31-2550, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1