Провадження № 11-сс/795/428/2016 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2016 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського ВП ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні , внесеному в ЄРДР за № 0001346,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9

слідчого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

особи, в інтересах якої подано апеляційну скаргу ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Даною ухвалою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль марки «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_10 , та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_7 . Необхідність накладення арешту на дане майно слідчий мотивував проведенням досудового розслідування по кримінальному провадженню, яке внесено до ЄРДР 10.11.2016 року за № 0001346, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Рішення про накладення арешту на автомобіль з метою збереження речового доказу суд дійшов, виходячи із наданих матеріалів кримінального провадження, з яких вбачається, що даний транспортний засіб є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, тому може бути використаний як доказ злочину і відповідає критеріям, встановленим у ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись із рішення суду, захисник особи, у користуванні якої знаходиться автомобіль ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна ОСОБА_7 .

Свої вимоги мотивує тим, що судом прийняте рішення з порушенням кримінального процесуального закону. Так, зазначає, що вилучений автомобіль не може бути речовим доказом, оскільки огляд місця події, в ході якого його вилучили був проведений до початку досудового розслідування. Вказує на численні порушення під час проведення огляду, зокрема що останній проводився без ухвали суду, без згоди ОСОБА_11 , який був присутній під час огляду, проте в протокол даної слідчої дії не був внесений. Вказує на відсутність доказів перебування даного автомобіля у розшуку в базі „Інтерпол, а також на те, що ні слідчим ні прокурором не вказали на ознаками кримінального правопорушення, що стали підставою для вилучення автомобіля.

Заслухавши доповідь судді; думку захисника ОСОБА_6 та її довірителя, які підтримали вимоги поданої захисником в інтересах ОСОБА_7 апеляційної скарги, просили задовольнити її з викладених підстав; прокурора та слідчого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали необхідним залишити ухвалу слідчого судді без змін з підстав обґрунтованості та законності останньої; перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 171, 173 КПК України, при судовому розгляді клопотання, слідчий суддя повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати питання наявності правових підстав для накладення арешту та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 167 КПК передбачено, що вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

З огляду на те, що відповідно до відомостей, що містяться у витязі із ЄРДР від 10.11.2016 року, автомобіль марки «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 з 06.11.2016 року значиться в розшуку по базі „Інтерпол, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначений автомобіль підпадає під критерії майна, визначеного положеннями ч. 2 ст. 167 КПК України.

Що ж стосується посилань захисника в апеляційній скарзі на те, що автомобіль був вилучений всупереч вимогам кримінального процесуального закону, до внесення відомостей до Реєстру та відсутності підтвердження перебування даного авто в розшуку в базі „Інтерпол, то, на думку колегії суддів, вони є безпідставними, оскільки матеріали судового провадження містять лист чергового офіцера Робочого апарату укрбюро Інтерполу Національної поліції України ОСОБА_12 від 09.11.2016 року, адресований ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п. 17) із даними про знаходження даного автомобіля у розшуку як викраденого 06.11.2016 року та проханням вжиття заходів схоронності транспортного засобу. А тому, з огляду на положення ч. 1 ст. 170 КПК, які регламентують, що арешт майна може передбачати заборону розпоряджатись будь-яким чином таким майном також і для іншої особи, у володінні або користуванні якої перебуває майно, то його вилучення до внесення даних в ЄРДР та подальше накладення арешту в рамках кримінального провадження цілком обґрунтоване.

Не може бути перешкодою для накладення арешту й відсутність у санкції ст. 290 КК України такого виду покарання, як конфіскація майна, оскільки відповідно до положень ст. 170 КПК України, забезпечення конфіскації майна є лише однією з можливих підстав застосування арешту майна. В даному ж випадку накладення арешту на майно як захід забезпечення кримінального провадження був застосований з метою унеможливлення зникнення, втрати або пошкодження майна, що в повній мірі узгоджується із вимогами ч. 4 ст. 170 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена у відповідності до вимог закону, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, належним чином мотивував своє рішення.

Разом з тим, з огляду на співрозмірність накладення арешту на майно та можливості користування таким майном, колегія суддів вважає справедливим накладений слідчим суддею арешт на автомобіль обмежити термінами проведення необхідної судової комплексної експертизи транспортного засобу на предмет перевірки номерів агрегатів транспортного засобу на наявність слідів механічних пошкоджень інших змін, встановлення способу (заводського чи кустарного) закріплення дублюючої таблички, про що йшлося у клопотанні слідчого та після проведення експертизи даний автомобіль передати на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського ВП ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно змінити.

Після проведення експертизи комплексного дослідження транспортного засобу автомобіля «Mercedes Benz» номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 передати даний автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .

В іншій частині дану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .