Провадження № 1кп/638/681/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст. 125 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 21 червня 2016 року приблизно о 21 годині 30 хвилин перебував на сходовому майданчику біля квартири АДРЕСА_2 , де очікував ОСОБА_4 , з якою знаходився у цивільному шлюбі. Повернувшись додому, ОСОБА_4 , відкрила двері тамбурf, коли ОСОБА_7 підбіг до неї, та наніс удари в потиличну область голови, по лівій частині її обличчя, в область носа зліва, остання повернула голову щоб побачити нападника. ОСОБА_7 , опинившись разом з потерпілою всередині тамбуру до квартири АДРЕСА_2 , наніс їй руками удари в область її рук та ніг, в результаті чого ОСОБА_4 сповзла спиною по стіні додолу. В цей час з квартири АДРЕСА_3 вийшла ОСОБА_8 , котра відштовхнула ОСОБА_7 та викликала співробітників поліції, яких обвинувачений не дочекався та покинув місце скоєння злочину.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження - закриту травму носа у вигляді перелому спинки носу в нижній третині без зміщення; синці на руках, тулубі, садна на правій руці та правій нозі.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, по суті фактичних обставин справи пояснив, що приблизно о 21.30 21.06.16 року він прибув за місцем мешкання цивільної дружини, з якою раніше проживав разом. ОСОБА_4 дома не було, дочекавшись її в тамбурі, остання побачивши його стала кричати про допомогу. На цей крик, двері квартири відкрила мати потерпілої, яка стала наносити побої. Вийшов син ОСОБА_6 з проханням залишити їх. Визнає що міг товкнути потерпілу, але побоїв не наносив.
В обґрунтування позиції захисту ОСОБА_7 стверджував, що будь яких ударів цивільній дружині не наносив, а відтак об`єктивно не міг заподіяти їй тілесні ушкодження, хоча не виключав можливості фізичного доторкання своїми руками, вказуючи при цьому про свою достатню фізичну підготовку.
Незважаючи на позицію обвинуваченого, суд провівши судове слідство у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дослідивши докази сторони обвинувачення та потерпілої сторони, обвинуваченого, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_4 пояснила про проживання у цивільному шлюбі з 2002 до 2006 роки з ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_2 , після чого спільного господарства не вели. Від шлюбу є спільна дитина - син ІНФОРМАЦІЯ_2 . 21.06.2016 року о 21.30 поверталася додому, відкрила двері тамбуру, почула іншу людину, яка тумаками загнала в приміщення та нанесла удари, від чого налякалася та стала кричати. Із квартири вийшла мати, яка отягнула ОСОБА_7 від неї. Син повиснув на руці батька та просив не бити матір. ОСОБА_7 відступив та поїхав на ліфті. В результаті вказаних дій їй нанесені обвинуваченим багато численні удари по обличчю, голові, спині у зв`язку з чим наступного дня звернулася до медичного закладу за допомогою.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила своє знаходження 21 червня 2016 року за місцем мешкання доньки - ОСОБА_4 , коли приблизно о 20.30 почула крики, налякавшись відчинила двері тамбуру та побачила дочку, якій наносив удари її цивільний чоловік. Відтягнувши ОСОБА_7 , підбіг онук 11 років, який повиснув на руці батька, просив не бити її та матір. Після вказаних подій ОСОБА_7 висловив нецензурну лайку та пішов. Від нанесених ударів у ОСОБА_4 припух ніс, з якого пішла кров. Наступного дня дочка звернулася за медичною допомогою до лікарні.
Протягом всього провадження у справі ОСОБА_7 не заперечував наявності конфлікту з цивільною дружиною за обставин, викладених в обвинувальному акті, а його твердження щодо не нанесення ударів ОСОБА_4 спростовується як показаннями вищевказаних осіб так і протоколом проведення слідчого експерименту від 12.07.16 за участю потерпілої; висновком експерта №3927-ая/16 від 14 липня 2016 року, у відповідності до якого у потерпілої виявлено легке тілесне ушкодження у вигляді закритої травми носу з переломом спинки носу в нижній третині без зміщення; синці на руках, тулубі; садна на правій руці та правій нозі. Ці ушкодження утворилися: закрита травма носу в вигляді перелому спинки носу в нижній третині без зміщення - від ударної дії тупих твердих предметів, синці - по механізму удар або удар-стиснення, садна - по механізму тертя-ковзання, та могли бути отримані: синці та садна за 2-4 доби до огляду, закрита травма носу в вигляді перелому спинки носу в нижній третині без зміщення - не пізніше дати звернення, проведення рентгенологічних знімків та встановлення ушкодження у лікувальному закладі. Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкоджень. Тілесні ушкодження, які виявлені у потерпілої - ушкодження в ділянці носу та обох плечей могли утворитися при обставинах на які вона вказує в протоколі проведення слідчого експерименту. Тобто не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, які виявлені при проведенні судово-медичної експертизи в частині способу спричинення та механізму утворення виявлених у неї тілесних ушкоджень.
Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, оскільки він умисно заподіяв легке тілесне ушкодження, що причинило потерпілій короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думки потерпілої сторони.
ОСОБА_7 вчинив умисний злочин невеликого ступеня тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з вищою освітою, пенсіонер, має інвалідність 2 групи, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом під час розгляду справи не встановлено.
Враховуючи виключно позитивні дані про особу обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_7 та досягнення інших цілей покарання, достатнім покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України.
Цивільний позов, судові витрати та речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 371, 373 ч.2, 374, 376 КПК України,
У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити його покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.