Провадження №1-кп/761/626/2017
В И Р О К
Іменем України
23 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 120 161 001 000 094 72, у якому
гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, громадянин України, українець, який у зареєстрованому шлюбі не перебуває, непрацездатних утриманців не має, має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не засуджувався,
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
у с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин проти безпеки дорожнього руху за таких обставин.
Водій ОСОБА_7 29.07.2016 приблизно о 13.15 год., керуючи технічно справним автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Мельникова зі сторони вул. Січових Стрільців у напрямку вул. Овруцька, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу напротив ресторану «Ланселот» по вул. Мельникова, 4 у м. Києві.

Порушуючи вимоги:

- п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, яким для забезпечення безпеки дорожнього руху на водія покладений обов`язок бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;

- п. 18.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека,
обвинувачений проявив неуважність до дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну у вигляді пішохода, який наближався до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинив керований ним автомобіль, щоб надати дорогу пішоходу, продовживши рух, виїхав на вказаний пішохідний перехід.

У результаті проявленої водієм ОСОБА_7 необережності та через порушення ним правил безпеки дорожнього руху обвинувачений передньою частиною керованого ним автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який у той час перебував на пішохідному переході.

Внаслідок вказаних дій обвинуваченого потерпілий отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому проксимального епіфіза великогомілкової кістки, медіального надмищелка стегнової кістки, крім того, закриту черепно-мозкову травму, рвано-забійні рани лівого передпліччя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину за пред`явленим обвинуваченням визнав та показав, що він у зазначені у цьому вироку день та час рухався у лівій смузі по вулиці Мельникова у напрямку вулиці Овруцької у м. Києві. Швидкість керованого ним автомобіля не перевищувала 40 км/год. Пішохода ОСОБА_4 він не бачив, звідки той з`явився не розуміє. Зіткнення з пішоходом було для нього неочікуваним, удар прийшовся у ліву частину лобового скла. Після вказаної події він зупинив автомобіль, почав надавати потерпілому невідкладну допомогу, викликав швидку. Під час лікування потерпілого передав через його матір 4 тис. грн. як компенсацію завданої ним шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_7 визнав частково, повністю погодившись з вимогами щодо стягнення з нього коштів на відшкодування матеріальної шкоди, стосовно моральної шкоди покладався на рішення суду.
Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину з огляду на таке.
Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 29.07.2016 приблизно о 13.00 год. він нерегульованим пішохідним переходом перетинав вулицю Мельникова у м. Києві. Перед виходом на проїзну частину він, переконавшись, що дорога вільна від автотранспорту, вийшов на пішохідний перехід. Автомобіль ОСОБА_7 потерпілий бачив, вказаний транспортний засіб знаходився від нього на відстані 100-150 м. Не вбачаючи для себе небезпеки, потерпілий продовжив рух. Перебуваючи на осьовій лінії, він переніс увагу на транспортні засоби, які наближались до нього справа, через це наліво не дивився. Після удару отямився на землі. Під час лікування у нього виявили тріщину колінного суглобу. Вважав, що запобігти більш серйозних травм вдалося завдяки його молодому віку та непоганій фізичний формі. Потерпілий просив задовольнити його позов з огляду на те, що внаслідок дій обвинуваченого він отримав тілесні ушкодження, у нього суттєво погіршився зір, шрам на руці та пошкоджений колінний суглоб не дозволяють йому носити шорти та одяг з короткими рукавами. До ДТП він вів активний спосіб життя, на теперішній час лікарі забороняють йому фізичні навантаження.
Показання потерпілого щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.07.2016, повністю підтверджуються дослідженим судом відеозаписом вказаної події, на якому відображена послідовність дій пішохода ОСОБА_4 , який, рухаючись пішохідним переходом, наближаючись повільним кроком до осьової лінії, був збитий з ніг автомобілем «DAEWOO LANOS».

При цьому суд бере до уваги, що були відсутні об`єктивні обставини, які б перешкоджали обвинуваченому вчасно виявити пішохода та адекватно відреагувати на зміну дорожньої обстановки. Зокрема, дорожньо-транспортна подія сталася у денний час доби, при добрих погодних умовах, видимість дороги, пішохідного переходу для водія ОСОБА_7 не була обмежена транспортними засобами або іншими об`єктами.
Відповідно до протоколів огляду від 29.07.2016 та 07.09.2016 місцем дорожньо-транспортної пригоди є нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра»). Місце події знаходиться у зоні дії знаків 5.35.1-5.35.2 «Пішохідний перехід». Автомобіль «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду 29.07.2016 перебував у лівій смузі руху, його задня частина знаходилася у безпосередній близькості від дорожньої розмітки «зебра». Вказаний транспортний засіб має пошкодження передньої частини кузова, вм`ятини на капоті, тріщини вітрового скла зліва.
Крім зазначеного, вина ОСОБА_7 підтверджується висновком судово-медичного експерта ОСОБА_8 від 05.10.2016 №1648/Е, згідно з яким у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струс головного мозку, забійні рани тім`яно-скроневої ділянки зліва, лівої вушної раковини; рвано-забійних ран лівого передпліччя; закритої травми правого колінного суглобу: перелом проксимального епіфіза великогомілкової кістки, медіального надмищелка стегнової кістки, синовіїт.

Тілесне ушкодження у вигляді перелому проксимального епіфіза великогомілкової кістки, медіального надмищелка стегнової кістки, синовіїт відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились від травматичної дії тупими предметами, що могло бути при транспортній травмі.

На переконання суду, вина ОСОБА_7 доведена поза розумним сумнівом.

Дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 раніше не засуджувався, у той же час неодноразово піддавався адміністративним стягненням за порушення ПДР.
Обставини, які б відповідно до ст.66 КК України пом`якшували покарання, судом не встановлені.
Каяття обвинуваченого суд не вважає щирим, оскільки матеріалами судового провадження доведено, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 прийняв заходи щодо зняття з обліку та відчуження автомобіля «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який він зобов`язався зберігати до остаточного вирішення справи.

Вказані дії розцінюються судом як спроба ускладнити або унеможливити виконання судового рішення щодо стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди.

Відповідно до приєднаних до справи розписок обвинувачений передав на лікування потерпілого 3 300 грн.

На переконання суду, незначний у порівнянні із спричиненою шкодою розмір виплачених обвинуваченим коштів не може свідчити про відшкодування завданих ним збитків або усунення заподіяної шкоди.

Обставини, які згідно з ст.67 КК обтяжують покарання, судом не встановлені.
При призначенні покарання суд у відповідності з ст.65 КК враховує обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.
За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, даних про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів застосування до нього покарання у виді обмеження волі у межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Приймаючи до уваги очевидність порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху та їх наслідки, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та вважає за можливе відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.
Вирішуючи заявлений у справі цивільний позов, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
У силу ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Визнані обвинуваченим вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди у сумі 3 580, 56 грн. підтверджуються наданими потерпілим доказами та підлягають задоволенню.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Дослідженими судом доказами підтверджується, що потерпілому ОСОБА_4 завдана моральна шкода, оскільки він зазнав тілесних ушкоджень внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, у зв`язку з цим перебував на стаціонарному лікуванні, після якого вимушений був проходити подальше амбулаторне лікування за місцем проживання.
Наведене підтверджує, що позивачу ОСОБА_4 завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав внаслідок ушкодження здоров`я.
Враховуючи ступінь ушкодження здоров`я позивача, керуючись вимогами розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з цивільного відповідача - обвинуваченого ОСОБА_7 у якості відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_4 30 тис. грн., які, на переконання суду, є достатніми для компенсації позивачеві завданих моральних страждань.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.286 , ст. 65, 75, 76 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ч.1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Вирок у частині позбавлення ОСОБА_7 права керування транспортними засобами підлягає реальному виконанню.
Позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у сумі 3 580 (три тисячі п`ятко вісімдесят) грн. 56 коп., моральну шкоду у сумі 30 000 (тридцять тисяч) грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1