НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1816/17
Провадження № 1-кп/0182/424/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.05.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2017 р. за № 0001195 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, Чернігівської області, українця, громадянина України, студент групи АДРЕСА_1 , не працюючий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактичного проживаючого: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника служби у справах дітей

міськради ОСОБА_7

представника СП ВП ОСОБА_8 ,

представника органу пробації ОСОБА_9 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 -

В С Т А Н О В И В :
Неповнолітній ОСОБА_3 27.03.2017 р. приблизно о 18 годині, знаходився біля будинку АДРЕСА_4 , де побачив біля першого під`їзду вказаного будинку, неповнолітню ОСОБА_10 , яка тримала у руці мобільний телефон. В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, підбіг до лавочки де сиділа неповнолітня ОСОБА_10 , вихопив з її руки мобільний телефон та побіг за будинок АДРЕСА_4 . Таким чином ОСОБА_3 заволодів мобільним телефоном „Samsung моделі Galaxy J-5, золотистого кольору, ринкова вартість якого згідно з висновком експерта №125 від 30.03.2017 року за результатами судово-товарознавчої експертизи з урахуванням зносу станом на 27.03.2017 року складає 4083,62 грн., в якому знаходилася сім картка мобільного оператора „МТС (яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє), що належить ОСОБА_11 , чим завдав останній матеріальну шкоду на загальну суму 4083,62 грн. З місця вчинення злочину з мобільним телефоном втік. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Цими умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що точної дати він не пам`ятає, але у нього в той день були практичні заняття, він поїхав гуляти в м.Нікополь, оскільки в нього пільговий проїзд безкоштовно, а м. Нікополь, найближче до м.Покрова. Гуляв містом і рухався в сторону відомої йому зупинки, по ходу зайшов у двір будинків, де помітив дівчинку років 15, в руках у якої був мобільний телефон і яка сиділа сама на лавці біля під`їзду. Він підбіг. Вихопив телефон та побіг в сторону будинків приватного сектору. Мобільний телефон вирішив залишити собі, оскільки його особистий телефон викрали і він не мав власного телефону. Дома він вилучив сім картку з викраденого телефону і намагався нею користуватися з телефону свого приятеля ОСОБА_12 . Але на вказаний номер почали надходити смс повідомлення з вимогою повернути викрадений ним мобільний телефон. На що він надіслав повідомлення з вимогою зарахувати на належну йому банківську картку 1500 грн. в рахунок телефону. Але потім він зрозумів, що гроші йому не перерахують і він вирішив викинути сім картку з викраденого телефону. Через кілька днів його затримали співробітники поліції та вилучили мобільний телефон. У вчиненому він розкаюється. Розуміє, що поступив неправильно. На даний час він змінив свою поведінку і зобов`язується більше ніколи не вчиняти злочини.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 його бабуся ОСОБА_5 показала, що вона є опікуном з двох років та проживають зі своїм онуком вдвох. Про вчинення злочину дізналася від співробітників поліції. Між ними нормальні стосунки, але онуку важко дається навчання, тому він має багато пропусків. Але після зазначених подій він жодного разу не пропустив навчання та допомагає їй по господарству. Просить надати йому шанс і виправити поведінку.

Від потерпілої ОСОБА_11 та неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 надійшла заява в котрій вони просили проводити судове засідання за їх відсутності, цивільний позов нею не заявлений, майнових претензій до обвинуваченого не має. Покладалися на розсуд суду під час призначення покарання обвинуваченому.

Вина обвинуваченого підтверджується дослідженими за згодою сторін кримінального провадження матеріалами кримінального провадження. Згідно протоколу огляду від 29.03.2017 р. було оглянуто телефон „Samsung моделі Galaxy J-5, який вилучили у ОСОБА_3 та передали потерпілій ОСОБА_11 під розписку(а.п. 30-32). Крім того, зроблено роздруківку смс повідомлень зі змісту яких очевидно. що ОСОБА_13 намагався отримати у потерпілих винагороду за повернення викраденого ним мобільного телефону (а.п.38,39). Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2017 р. неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 в присутності матері впізнала ОСОБА_3 , як особу, що відкрито викрала у неї мобільний телефоном (а.п.18-19). Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №125 від 30.03.2017 року з урахуванням зносу станом на 27.03.2017 року вартість викраденого телефону складає 4083,62 грн (а.п.27-29).

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ст. 69-1 КК України, яка передбачає, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, а також ст.. 103 КК України, відповідно до якої при призначенні покарання неповнолітньому суд також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Представник служби у справах дітей Покровської міської ради ОСОБА_7 пояснила, що раніше ОСОБА_3 на обліку у службі не перебував. У зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечного діяння було проведено обстеження житлово-побутових умов неповнолітнього, які є відповідними для проживання та навчання. За місцем навчання він характеризується посередньо, але з урахуванням тієї обставини, що йому важко дається навчання, що стало підставою пропусків ним занять. У зв`язку з чим з ним працював психолог. Він не потребує направлення його до місць позбавлення волі.

Представник сектору ювенальної превенції Нікопольського ВП ГУ НП ОСОБА_8 також пояснила, що ОСОБА_3 раніше у них на обліку не перебував, але потрапив у поле зору, коли вчинив злочин. Також вважає, що він не потребує направлення до місць позбавлення волі.

Представник органу пробації ОСОБА_9 надала суду досудову доповідь згідно якої обвинувачений проживає з бабусею ОСОБА_5 , яка є його опікуном. ОСОБА_3 до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувався, соціально-побутові умови задовільні, є все необхідне для навчання та відпочинку, навчається на 2 курсі, щиро кається у скоєному, усвідомлює суспільну небезпечність вчиненого злочину, відчуває провину перед потерпілими. Вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі або обмеження. У випадку звільнення відбування покарання з випробуванням орган пробації, вважає за доцільне покласти обов`язки відповідно до ст. 76 КК України..

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до середнього ступеню тяжкості, особу винного, який раніше судимим не був.

Також судом враховується, що ОСОБА_3 виховувався бабусею з двох років, його вік, умови життя та виховання, що він навчається, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, може повністю усвідомлювати значення свої дій і керувати ними,; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, вчинення правопорушення в неповнолітньому віці, відсутність матеріальної шкоди, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки інші види покарання, зазначені у санкції ч.1 ст. 186 КК України, у вигляді штрафу до нього застосовані бути не можуть, т.я. він не працює і не має самостійного заробітку, а інші покарання у вигляді виправних. громадських робіт, арешту не можуть бути призначені за його віком.

Разом з тим, оскільки відповідно до ст. 17.1 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя у відношенні неповнолітніх (Пекінських правил), прийнятих резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї від 29.11.1985 р. неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої свободи, якщо тільки він не визнаний винним у відношенні до тяжкого діяння з застосуванням насильства проти іншої особи або у неодноразовому вчиненні інших тяжких правопорушень, а також при відсутності іншої відповідної міри впливу, ст.. 19 Правил, що поміщення неповнолітніх в будь-яку виправну установу завжди повинно буди крайньою мірою.

Враховуючи всі зазначені обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 104, 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням відділяються цим установам з Державного бюджету України, на підставі чого судові витрати не можуть бути стягнуті з неповнолітнього обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 484, 485, 487 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 186 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міра запобіжного заходу не обиралася. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази мобільний телефон Samsung моделі Galaxy J-5, який переданий під розписку потерпілій ОСОБА_11 залишити їй.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1