н/п 1-кп/490/690/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005237, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2015р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івонівці, Тиврівського району, Вінницької області, громадянина України, українця, маючого середньо-технічну освіту, неодруженого, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , раніше судимого 15.01.2016р. Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

З участю сторін судового провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3

встановив:
30 вересня 2016р. приблизно о 20 год. 10 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні супермаркету "МЕТРО", який розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв України, 9Б, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгівельної полиці рушник розміром 70х140 см, вартістю 158, 28 гривень, та сховав до кишені свого ранцю, далі, не розрахувавшись на касі супермаркету, пройшов (електроні) ворота, намагаючись покинути приміщення, однак, не зміг довести почате до кінця, у зв`язку з тим, що був помічений працівниками супермаркету та затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, суду пояснив, що у вересні 2016 року, точну дату і час не пам`ятає, зайшов у приміщення супермаркету «МЕТРО», який розташований за адресою: пр. Героїв України, 9Б, де узяв зі стелажу рушник, вартістю 158, 28 грн., який сховав собі у рюкзак. У вчиненому щиро кається.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів щодо речових доказів та даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_3 в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), і кваліфікує його дії за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, кваліфікуючої ознакою якого є вчинення кримінального правопорушення повторно.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у наркологічному диспансері та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем роботи та проживанням характеризується посередньо, проходить військову службу за контрактом, судимий 15.01.2016р. Вінницьким міським судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, в ході розгляду справи не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого який раніше не судимий, його відношення до вчиненого злочину.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнити ОСОБА_3 в порядку ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України суд, -

ухвалив:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання з випробуванням.

Іспитовий строк встановити 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази:

- диск DVD-R з відеозаписом з камери відеоспостереження супермаркету «МЕТРО» залишити в матеріалах кримінального провадження;

- рушник розміром 70х140 см, вартістю 158,28 гривень, який переданий на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_5 , залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1