Справа № 308/8827/16-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.07.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
представників потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.177, ч.2 ст.209 КК України та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.177 КК України, повернуто прокурору для виконання вимог КПК України.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що прокурором до клопотання не надано жодних підтверджень того, що в порядку передбаченому частиною першою статті 297-5 КПК України повістки про виклик підозрюваних у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилались за останнім відомим місцем їх проживання чи перебування, з урахуванням встановлених відомостей згідно ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11.03.2016 року. Крім того, прокурором не підтверджено в судовому засіданні що в порядку передбаченому частиною першою статті 297-5 КПК України на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування було здійснено публікація таких повісток (на10 год. 00 хв.21.03.2016 року, на 23.07.2016 року, 24.07.2016 року та 25.07.2016 року). Тобто, в порушення вимог кримінального процесуального закону підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не було повідомлено в порядку, передбаченому ч.1 ст.297-5 КПК України і жодних даних про вручення захиснику ОСОБА_12 повідомлень про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 177, ч.2 ст. 209 КК України від 11.07.2016 року, немає, зокрема відсутні такі і в доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Також, зі змісту обвинувального акта можливо зробити висновок про те, що дане кримінальне провадження здійснюється відносно фізичних осіб та щодо юридичної особи «ПП Канал-люкс». Крім того, вказують про реєстрацію ОСОБА_9 нового ПП «Лоокі», продовжуючи свої дії. Однак в обвинувальному акті не зазначено місцезнаходження вищезазначених юридичних осіб та даних про її державну реєстрацію, не розкрито суть пред`явленого обвинувачення та формулювання в частині дій юридичної особи, які прокурор вважає встановленими. Із змісту обвинувального акта не вбачається, чи вів ОСОБА_9 , як виконроб «ПП Канал-люкс», бухгалтерський та податковий облік на підприємстві особисто, чи дані функції виконувала інша службова особа.
Крім того, в обвинуваченні за ч. 2 ст. 209 КК України органом досудового розслідування в обвинувальному акті не вказано об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, не зазначено які саме дії призвели до легалізації (відмивання) грошових коштів, яка роль у цьому була відведена кожному з обвинувачених та яким чином між ними розподілялись ролі.
Крім того, слідчим при складанні обвинувального акту в повній мірі не визначено коло потерпілих у даному кримінальному провадженню, оскільки згідно обвинувального акту вказано, що кримінальним правопорушенням ТОВ «ukrbiotal» завдано майнову шкоду. Разом з тим, зі змісту самого обвинувального акту відсутні відомості про те, що юридична особа ТОВ «ukrbiotal» є потерпілою у вказаному кримінальному правопорушенні.
Також в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 громадяни України, однак органом досудового розслідування не взято до уваги довідку Сектора Укрбюро Інтерполу УМВС України в Житомирській області №5/1-229 від 26.03.2015 року , що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є громадянами Угорщини та мають реєстрацію у вказаній країні.
Не погоджуючись з рішенням суду прокурор також подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Прокурор обґрунтовує апеляцію тим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 переховувалися від органу досудового розслідування і продовжують переховуватися і надалі у зв`язку з чим оголошені в міжнародний розшук, що є підставою для здійснення відносно них спеціального судового провадження. Окрім цього, прокурор вважає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в ньому викладено всі відомості про обставини, які прокурор вважав встановленими, їх правова кваліфікація відповідає фактичним обставинам правопорушень, з зазначенням всіх елементів складу злочину. Також в обвинувальному акті наявні відомості про потерпілу особу та про громадянство обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ..
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, представників потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , про скасування ухвали суду та призначення обвинувального акту до судового розгляду, пояснення захисника ОСОБА_6 про законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, обговоривши доводи суду першої інстанції і апеляційної скарги вважає, що така до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, перелічених у ст. 297-1 КПК України та стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.
Пунктом 20-1 Розділу Х1 « Перехідні положення» КПК України вимоги щодо особливостей застосування глави 24-1 цього Кодексу, передбачені цим пунктом, поширюються на кримінальні провадження, у яких підозрюваний, крім неповнолітнього, на момент звернення до суду з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування або обвинувальним актом оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук …
Статтею 5 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної організації», ч.3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває в районі проведення антитерористичної операції, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом. Вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.
Аналізуючи вищевказані норми закону, вбачається, що спеціальне досудове розслідування може здійснюватися лише відносно підозрюваної особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до положень статті 7 КПК України, яка встановлює загальні засади кримінального процесу, зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).
Таким чином, станом на 21.01.2015 року місцезнаходження обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є встановленим. Однак як вбачається із наданих прокурорм матеріалів органом досудового розслідування не здійснювалися будь-які дії щодо повідомлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за встановленим досудовим розслідуванням їхнім місцем реєстрації в Угорській республіці.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що наведена обставина виключає можливість проведення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не було повідомлено в порядку, передбаченому ч.1 ст.297-5 КПК України і жодних даних про вручення захиснику ОСОБА_12 повідомлень про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 177, ч.2 ст. 209 КК України від 11.07.2016 року, немає.
Враховуючи наведене, вимоги апеляційної скарги прокурора в цій частині не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами провадження.
Також у даному кримінальному провадженні, відповідно до глави 24-1 КПК України здійснювалося спеціальне досудове розслідування кримінального правопорушення.
Згідно положень ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (іn absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом з урахуванням положень цієї глави, на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених в тому числі, статтею 209 КК України, стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.
Згідно ч.6 ст. 297-4 КПК України, відомості про здійснення спеціального досудового розслідування вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Проте, як обґрунтовано зазначено в ухвалі суду, обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не містять відомостей про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про здійснення спеціального досудового розслідування.
Необхідність застосування належної правової процедури, чого вимагають завдання кримінального провадження, зазначені у ст. 2 КПК України в частині охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, яким зокрема, є підозрюваний, обвинувачений, безумовно повинні дотримуватися і при здійсненні спеціального досудового розслідування.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 291 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи,стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до порядку визначеного ч.1 ст. 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах загальнодержавної сфери розповсюдження підозрюваний вважається належним чином ознайомлений з її змістом.
Доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не містить жодних відомостей про публікування повісток про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування.
З огляду на викладене, вірним є висновок суду про те, що виклик підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в порядку, передбаченому ч.1 ст. 297-5 КПК України для надання їм доступу до матеріалів досудового розслідування не було здійснено, чим також порушено їх право на захист.
Окрім цього, доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про вручення захиснику ОСОБА_12 повідомлень про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 177, ч.2 ст. 209 КК України від 11.07.2016 року.
Таким чином, доводи прокурора в апеляційній скарзі про додержання органом досудового розслідування вимог глави 24-1 КПК України при здійсненні спеціального досудового розслідування кримінального правопорушення відносно підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не можна визнати обґрунтованими.
Вимоги до обвинувального акту визначені ст.291 КПК України, де в п.5 ч.2 цієї статті зазначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Пунктом 7-1 визначено необхідність зазначення підстав застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Зі змісту обвинувального акта вбачається, що дане кримінальне провадження здійснюється відносно фізичних осіб та щодо юридичної особи «ПП Канал-люкс». Крім того, вказується про реєстрацію ОСОБА_9 нового ПП «Лоокі», продовжуючи свої дії. Однак в обвинувальному акті не зазначено місцезнаходження вищезазначених юридичних осіб та даних про її державну реєстрацію, не розкрито суть пред`явленого обвинувачення та формулювання в частині дій юридичної особи, які прокурор вважає встановленими. Із змісту обвинувального акта не вбачається, чи вів ОСОБА_9 , як виконроб «ПП Канал-люкс», бухгалтерський та податковий облік на підприємстві особисто, чи дані функції виконувала інша службова особа.
Також, в обвинувальному акті відсутні відомості про те, що юридична особа ТОВ «ukrbiotal» є потерпілою у вказаному кримінальному правопорушенні. Так, відповідно до ст. 291 ч. 2 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема такі відомості: 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Крім того у відповідності до ст. 291 ч. 1 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема такі відомості: 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) . В обвинувальному акті зазначено, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 громадяни України, однак органом досудового розслідування не взято до уваги довідку Сектора Укрбюро Інтерполу УМВС України в Житомирській області №5/1-229 від 26.03.2015 року , що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є громадянами Угорщини та мають реєстрацію у вказаній країні.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на необґрунтованість рішення суду щодо повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з підстав невідповідності ст. 291 КПК України, не заслуговують на увагу і не узгоджується з вимогами КПК України.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.
Не дає таких підстав і апеляційна скарга, доводи якої не ґрунтуються на даних кримінального провадження і суперечать вимогам КПК України, у тому числі в частині вимог призначення нового розгляду у суді першої інстанції по рішенню суду на стадії підготовчого судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України , апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу начальника відділу прокуратури Житомирської області залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.177, ч.2 ст.209 КК України та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.177 КК України, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: