Справа № 171/1283/16-к

В И Р О К
іменем України
встановив:
Крім того, ОСОБА_5 , завідомо знаючи про те, що ОСОБА_7 є неповнолітнім, однак не дивлячись на це ОСОБА_5 втягнув у злочинну діяльність неповнолітнього ОСОБА_7 , а саме під час скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, який мав місце 17.08.2015 року на березі водосховища «Південне», котре розташоване в с. Вільне Апостолівського району Дніпропетровської області, та під час скоєння злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, який мав місце 17.08.2015 року на березі вищевказаного водосховища.
Повторно 17.03.2016 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 перебували біля домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_11 , де у них виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом пошкодження віконного скла проникли до приміщення вищевказаного будинку, який являється житлом ОСОБА_11 , де у передпокої та спальні побачили плиту пічного опалення, після чого таємно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинили крадіжку чавунних 2-хконфорочних плит, розміром 410х710мм, в кількості 2 шт., вартістю 787 гр. 86 коп., після чого з місця злочину зникли, обернувши викрадене на свою користь, чим завдали потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, обставини вчинення злочинів, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, від надання пояснень відмовився.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю, обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті, також не оспорює, від надання пояснень відмовився.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння сторонами провадження змісту цих обставин, встановивши, чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вирішив обмежитись дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинувачених.
З урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.304 та ч.3 ст.185 КК України, та обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, скоєного за попередньою змовою групою осіб, за ч.2 ст.289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно, за ч.1 ст.304 КК України за ознаками втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність та правильно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість скоєних злочинів, три з яких відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також дані про особу обвинуваченого - ОСОБА_5 характеризується за місцем проживання посередньо, є інвалідом 3-ї групи, на підставі ст.89 КК України не судимий, під час судового розгляду справи ухилявся від явки до суду, змінив місце проживання, в зв`язку з чим було оголошено розшук обвинуваченого, тому суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.304 та ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі, але не на максимальний строк.
Суд вважає за можливе не призначати обвинуваченому додаткове покарання у вигляді конфіскації майна в зв`язку з відсутністю майна у останнього.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 характеризується за місцем проживання позитивно, раніше не судимий, тому суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі, але не на максимальний строк, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України.
У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. В ході досудового слідства було проведено експертизу, витрати на її проведення складають 491 гр. 04 коп. Враховуючи, що незаконне заволодіння транспортним засобом у потерпілого ОСОБА_8 вчинило 3 особи, даний вирок ухвалено відносно одного обвинуваченого, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_5 слід стягнути 1/3 частину вказаних витрат в сумі 163 гр. 68 коп. Крім того, за фактом крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_11 проведено товарознавчу експертизу, на проведення якої витрачено 351 гр. 84 коп. Вказана сума підлягає стягненню з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.304 та ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч.1 ст.304 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання обвинуваченого ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації.
Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.
Копію вироку вручити обвинуваченим, прокурору та направити потерпілим .
Суддя: