Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні № 0003810 щодо ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2016 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК,
засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді 9 років позбавлення волі.
Згідно з вироком, ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він близько опівночі в ніч на 20 вересня 2015 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , під час сварки на побутовому ґрунті умисно з метою вбивства кухонним ножем наніс ОСОБА_6 цілеспрямований удар у життєво-важливий орган серце, чим спричинив останній несумісні з життям тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва з ушкодженням серця. У результаті отриманого ножового поранення ОСОБА_6 померла на місці скоєння злочину.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року вирок місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує на незаконність ухвали апеляційного суду, який, на думку прокурора, при залишені апеляційної скарги без задоволення належним чином не обґрунтував свого рішення. Вважає, що призначене місцевим судом ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 9 років є невиправдано м`яким. Доводи прокурора у цій частині не отримали належної оцінки апеляційного суду, який необґрунтовано залишив вирок суду першої інстанції без зміни, чим порушив вимоги ст. 419 КПК.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції повною мірою врахував тяжкість вчиненого злочину, який є особливо тяжким, дані про особу винного, який в силу ст. 89 КК не має судимості, характеризується посередньо, має схильність до вживання спиртних напоїв, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що його пом`якшують, врахував думку потерпілої, а тому дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 9 років, що не є мінімальним у межах санкції вказаної норми.

Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги прокурора в частині м`якості призначеного засудженому покарання, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення залишив вирок суду першої інстанції без зміни.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Переконливих доводів про необхідність призначення засудженому покарання за ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 10 років, замість 9 років позбавлення волі, призначених йому судом першої інстанції, у касаційній скарзі не наведено, у зв`язку з чим підстав вважати покарання ОСОБА_5 явно несправедливим через його м`якість колегія суддів не вбачає.

Ухвала апеляційного суду достатньо мотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3