АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/301/17 Справа № 708/58/17 Категорія: ч. 2 ст. 121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою начальника Чигиринського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Новомиргородського району Кіровоградської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працює, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначено йому покарання у виді 7 (семи) років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою. Строк відбуття покарання обвинуваченому вирішено рахувати з 08 листопада 2016 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 08 листопада 2016 року по 08 лютого 2017 року. Стягнуто на користь держави процесуальні витрати у справі за проведення судової експертизи у сумі 770 грн. 35 коп. Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком ОСОБА_7 05 листопада 2016 року близько 21 години 10 хвилин, знаходячись в домоволодінні, власником якого являється ОСОБА_10 , що розташоване в АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_10 , маючи раптово виниклий намір, умисно з метою завдання останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що завдає удари у життєво важливі органи, і від його дій можуть настати тяжкі наслідки для здоров`я потерпілого, завдав йому кілька ударів ногами та руками в область тулуба та голови, а саме: правою ногою заподіяв два удари в область ребер справа, один удар в область живота та один удар в область голови, чим завдав черепно-мозкової травми у вигляді синця біля зовнішнього кута лівого ока, крововиливу у лівий скроневий м`яз, крововиливу під оболонки головного мозку та забою останнього, що згідно з висновком експерта № 03-01/826/5 від 22.12.2016 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; закритої травми живота у вигляді крововиливів у капсулу підшлункової залози, закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 7-8 ребра праворуч, що згідно з висновком експерта № 03-01/826/5 від 22.12.2016 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, після чого внаслідок отриманої черепно-мозкової травми ОСОБА_10 через деякий час помер на місці.

Не погоджуючись з вироком суду, начальник Чигиринського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 08.02.2017 р. та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним та засудити за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі. Також просить під час апеляційного розгляду дослідити матеріали, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_7 .

Не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор вважає, що вирок місцевого суду є незаконним та підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в повному обсязі не виконав вимог ст. 370 КПК України, ст. ст. 50, 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

При призначенні покарання судом належним чином не взято до уваги загалом негативну характеристику ОСОБА_7 за місцем проживання, відсутність у останнього постійного місця роботи та джерела доходу. Також не взято до уваги, що ОСОБА_7 , як зазначено у характеристиці з місця проживання, незважаючи на молодий вік, схильний до вживання спиртних напоїв, а також, що ОСОБА_7 після вчинення злочину 05.11.2016 р. переховувався від працівників поліції з метою уникнення від відповідальності за вчинене та був розшуканий останніми 08.11.2016 р. за результатами проведення ряду розшукових заходів.

Крім того, зазначає апелянт, визнання своєї вини та надавання обвинуваченим показань не вказують на активне сприяння з боку обвинуваченого ОСОБА_7 розкриттю злочину, а лише свідчать про усвідомлення ним невідворотних наслідків у виді покарання за вчинене.

Також судом виключено з пред`явленого обвинувачення та обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки указана обставина не підтверджується відповідними медичними документами, а встановлена виключно зі слів обвинуваченого. Враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив злочин 05.11.2016 р., після чого з місця події зник та переховувався від працівників поліції до 08.11.2016 р., проведення заходів з метою встановлення факту перебування його у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення злочину, враховуючи значний проміжок часу, якийминув моменту вчинення правопорушення, було недоцільно, а тому в матеріалах кримінального провадження відсутнє підтвердження вказаного факту медичною документацією. При цьому судом не враховано, що ОСОБА_7 як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду цього кримінального провадження, чітко зазначав про те, що незадовго до вчинення злочину він вживав спиртні напої та вчинив злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні прокурор підтримала подану апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені, та просила її задовольнити.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили її відхилити. Обвинувачений у судовому засіданні пояснив, що в ході вчинення злочину був тверезий. У вчиненому щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, повідомивши згідно з телефонограмою № 432 від 24.03.2017 року, що, у зв`язку із перебуванням у лікарні та поганим станом здоров`я, не має можливості прибути в судове засідання та просив апеляційний розгляд проводити без його участі.

За клопотанням прокурора та згодою інших учасників судового розгляду колегією суддів визнано доцільним дослідити дані, які характеризують особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Василівка Новомиргородського району Кіровоградської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працює, раніше не судимий. Згідно з довідкою лікаря-психіатра від 11.11.2016 р. № 198 ОСОБА_7 перебуває на «Д» обліку в з діагнозом «Неорганічний енурез» (а.с. 137). У лікаря нарколога на обліку не перебуває (а.с. 138). Згідно з характеристикою Вершацької сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 07.11.2016 р. № 982 ОСОБА_7 проживає в с. Вершаці Чигиринського району Черкаської області. Після закінчення Вершацької ЗОШ навчався у Черкаському професійному будівельному ліцеї № 15. В даний час ніде не працює та постійного заняття не має. Схильний до вживання спиртних напоїв (а.с. 139).

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів враховує, що вони стосуються лише аспектів м`якості призначеного судом покарання з мотивів недостатнього врахування судом першої інстанції характеру вчиненого злочину, особи обвинуваченого та окремої обставини, яка обтяжує покарання. Обставини вчиненого (крім аспектів наявності стану алкогольного сп`яніння у обвинуваченого), кваліфікація діяння, винуватість ОСОБА_7 сторонами провадження не оскаржується.

Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним за ч. 2 ст. 121 КК України, вірно кваліфікував його дії і призначив покарання, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Колегія суддів не вбачає, що призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк, який на шість місяців є більшим від того, що визначив суд першої інстанції (про що просить прокурор), суттєво підвищить ефективність виправного чи превентивного впливу на обвинуваченого.

Стосовно виключення судом першої інстанції такої обставини, яка обтяжує покарання, як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає наступне. Суд першої інстанції вірно встановив, що в матеріалах провадження відсутні документальні докази, які б підтверджували наявність такого стану. Встановлення і підтвердження такого стану лише зі слів обвинуваченого можливе за умови підтримання ним цієї обставини та всіх стадіях провадження до вступу вироку у законну силу. Однак, в суді апеляційної інстанції в ході пояснень ОСОБА_7 заперечив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Тому суд апеляційної інстанції не має підстав, на ґрунті яких він міг би встановити наявним у ОСОБА_7 під час вчинення указаного вище злочину стану алкогольного сп`яніння й постановити на цій підставі новий вирок. Зі змісту даних, які характеризують особу, що були досліджені за клопотанням прокурора, це не випливає. Клопотання про допит обвинуваченого в ході апеляційного розгляду прокурор не заявляв. Провести будь-які слідчі дії в ході апеляційного провадження на підставі апеляційної скарги, спрямованої на погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів за власною ініціативою не має права.

Тому на підставі викладеного, суд апеляційної інстанції не має обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених в ній мотивів.

Крім цього, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України необхідно зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 08.02.2017 по 11.04.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407, 409, КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 08.02.2017 по 11.04.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. Для особи, яка перебуває під вартою, строк на оскарження рахується з часу отримання ухвали суду.

Головуючий :

Судді :