Справа № 399/72/17
Провадження № 1-кп/399/62/17
ВИРОК
Іменем України
19 травня 2017 року селище Онуфріївка
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна за наступних обставин.
На початку грудня 2016 року в вечірній час обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на території двору домоволодіння АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу таємно викрав електрозварювальний пристрій кустарного виробництва, вартістю з урахуванням зносу 1200 гривень, після чого з викраденим з місця вчиненні злочину зник та в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на зазначену суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердивши факт вчинення ним на початку грудня 2016 року крадіжки електрозварювального пристрою кустарного виробництва, при обставинах, вказаних в описовій частині даного вироку. Також пояснив, що викрадений зварювальний апарат здав до пункту прийому металобрухту за 350 гривень.
Обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. ОСОБА_4 у судовому засіданні дав покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні злочину. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у кримінальному провадженні суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення злочину, їх кваліфікацію, вказану в обвинувальному акті у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з"ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст.185 КК України.
Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує відповідно до ст.ст. 50, 65-67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.
Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого ОСОБА_4 є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
У відповідності зі ст. 67 КК України, обтяжуючих обставин для обвинуваченого не встановлено.
ОСОБА_6 за місцем проживання згідно з довідкою-характеристикою характеризується посередньо, на диспансерному обліку у лікаря психіатра - нарколога не перебуває, працездатний, раніше не судимий.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про особу, його вік та стан здоров`я.
За таких умов, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. При цьому суд вважає необхідним врахувати і те, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, а повинно служити запобіганням до вчинення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_6 необхідно звільнити на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вказане покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлено. Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ - металеву пружину (спіраль), яка знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , залишити у його розпорядженні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1