АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 636/5090/14-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/129/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження 636/5090/14-к за обвинуваченням ОСОБА_8 у злочинах, передбачених ст.ст.185ч.1, 185ч.2, 186ч.2 КК України,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 29 жовтня 2016 року,
У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 29 жовтня 2016 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, м. Чугуїв, українця, громадянина України, з середньою освітою, інваліда 3-ї групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст.89 КК України,
визнано винним і засуджено: за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Ухвалено змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_8 з домашнього арешту на тримання під вартою після набрання вироком законної сили. Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави судові витрати на загальну суму 1377 грн. 60 коп. Вирішено долю речових доказів.
З цим вироком не погодився обвинувачений, який подав апеляційну скаргу і просив, з урахуванням змін і доповнень, змінити вирок, пом`якшивши йому покарання до такого, що не пов`язане з позбавленням волі, застосувавши вимоги ст.75 КК України.
Прокурор, який також подавав апеляційну скаргу, відкликав її до початку апеляційного розгляду.
Вислухавши доповідь судді, думки обвинуваченого, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 29.07.2014 р. приблизно о 12.00 годині, перебуваючи поблизу магазину « МТС», розташованого по вул. Б.Комарова, № 10-А у м. Чугуєві Харківської області, маючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, побачивши поблизу магазину велосипед, який належить потерпілому ОСОБА_9 , таємно викрав цей велосипед вартістю 1300 грн.
Крім того, ОСОБА_8 29.07.2014 р. приблизно о 17:15 годині, перебуваючи поблизу магазину «ДАРС» біля автовокзалу в м. Чугуєві Харківської області, таємно викрав велосипед, який належить потерпілому ОСОБА_10 вартістю 3373 грн. 65 коп.
06.09.2014 р. приблизно о 19.00 годині ОСОБА_8 , знаходячись поблизу магазину «Продукти» за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Пирогова, № 18, таємно викрав велосипед вартістю 1805 грн. 25 коп., який належить ОСОБА_11
22.09.2014 р. приблизно о 19.00 годині ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , підійшов до вказаного будинку та побачив велосипед марки «Аванті» вартістю 2375грн., який належить потерпілій ОСОБА_12 та відкрито для сторонніх осіб викрав цей велосипед.
Крім того, 25.09.2014 р. приблизно о 14.00 годині ОСОБА_8 , знаходячись поблизу магазину «Шарм» за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. К.Лібкнехта, № 22, таємно викрав велосипед вартістю 3644 грн. 80 коп., який належить потерпілій ОСОБА_13 .
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину, інші учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд, згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого. Ці обставини не оспорені й в апеляційному порядку.
Колегія суддів, розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційних вимог, вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання в виді позбавлення волі і не знайшовши підстав для застосування вимог ст.ст.75 та 76 КК України, достатньою мірою врахував характер правопорушення, дані про особу обвинуваченого, підстави, які пом`якшують його покарання.
Відповідно до вимог ч.ч.1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений вчинив 5 корисливих, у тому числі 1 тяжкий, злочини, в суді першої інстанції посилався на щире каяття у скоєному, активно сприяв розкриттю злочинів, добровільно відшкодував завдану шкоду.
Ці обставини суд першої інстанції, призначаючи покарання, урахував.
Частина 1 ст.75 КК України передбачає можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням у випаду, якщо суд при призначенні покарання, у т.ч. у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. У цьому випадку він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
На думку колегії суддів, за наявності наведених вище обставин, висновки суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого тільки в умовах ізоляції від суспільства, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а звільнення його від покарання з випробуванням згідно ст.ст. 75 та 76 КК України, про що просив апелянт, в контексті наведеного, було б не правильним і не справедливим, не сприяло б запобіганню скоєнню нових злочинів.
Поряд із цим, колегія суддів вважає, що, призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції необґрунтовано послався на врахування як обставини, що обтяжує покарання, на рецидив злочину й на те, що обвинувачений є раніш неодноразово судимим. Так, судом не було враховано, що відповідно до ст.89 КК України всі судимості обвинуваченого на момент вчинення ним злочинів, за які він засуджений, були погашені, а тому він є таким, що не має судимості відповідно до ст.89 КК України. Тому і рецидив злочину неможна було враховувати як обставину, що обтяжує покарання. Не обґрунтовано судом першої інстанції зазначено, що обвинувачений негативно характеризується. Так, з інформації-характеристики, наданої Кочетоцьким селищним головою ОСОБА_14 за № 02-24-420 від 02.11.2015року вбачається, що обвинувачений характеризується позитивно, компрометуючої інформації щодо нього не встановлено.
З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке було кваліфіковано як грабіж, зазначених вище обставин, які пом`якшують покарання й зважаючи на відсутність обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів уважає за можливе врахувати додатково як обставину, яка пом`якшує покарання, наявність у обвинуваченого інвалідності 2-ї групи, та пом`якшити призначене йому за ч.2 ст.186 КК України, й, відповідно, за сукупністю злочинів, покарання.
Колегія суддів також уважає за необхідне зарахувати як відбуте покарання попереднє ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України з моменту фактичного взяття під варту по день набрання вироком чинності.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Пом`якшити йому покарання, призначене за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі.

Згідно вимог ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання цим покаранням менш суворих покарань, призначених за ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання в виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.
Строк покарання рахувати з 14 квітня 2016 року.

Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання попереднє ув`язнення з 14 квітня 2016 року по 9 березня 2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок суду від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали.

Головуючий-суддя суддя суддя
________________ __________________ __________________

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17