Справа №: 705/3935/16-к
1-кп/705/314/16
У Х В А Л А
про застосування заходів медичного характеру
23 грудня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані Черкаської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000593 від 07.04.2016, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької області, громадянки України, освіта середня, неодруженої, непрацюючої, на утриманні дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
30.05.2016 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з Уманської місцевої прокуратури надійшло клопотання слідчого Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , затверджене прокурором Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 04.04.2016, приблизно в період 07 год. 08 год. 00 хв., перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, з мотузки для сушіння речей, зняла та таємно заволоділа жіночою курткою червоного кольору, яка належить потерпілій ОСОБА_5 , середня ринкова вартість якої могла складати 2 060 грн.

ОСОБА_6 своїми діями вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

За згодою прокурора і захисника, які вважали неможливою участь ОСОБА_6 у судових засіданнях за характером розладу її психічної діяльності, суд провів судовий розгляд за відсутності особи, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру.

Те, що ОСОБА_6 вчинила вказане вище суспільно небезпечне діяння, підтверджується такими доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в суді показала, що 04.04.2016 верталася додому АДРЕСА_2 , з нічної зміни, приблизно після 07 год. ранку; ішла через Колгоспний ринок і в районі розважального комплексу «Фортеця». На відстані приблизно метрів зо 300 на вулиці побачила як ішла Бондар Неля і під пахвою несла якусь річ яскраво червоного кольору, і тоді подумала, що в неї куртка такого кольору. Коли невдовзі прийшла додому, то виявила, що зникла належна їй шкіряна жіноча куртка червоного кольору, яка звечора висіла на подвір`ї на мотузці для сушіння речей. Про подію вона повідомила дільничного інспектора поліції. По приїзді поліції ходили до будинку ОСОБА_6 , якої не було в той час вдома, та до її матері, що живе за тією ж адресою у «времянці», яка повідомила, що її дочка ОСОБА_9 приблизно 30 хв. тому приходила до будинку і була в куртці червоного кольору, якої в тої раніше не було. Через деякий час у той же день дільничний інспектор повідомив їй, що куртку знайшли. Після огляду і проведення експертизи куртку їй повернули;

- протоколом огляду предметів від 07.04.2016, згідно з яким слідчий ОСОБА_7 оглянула жіночу куртку червоного кольору з матеріалу, зовні схожого на шкіру, якою заволоділа ОСОБА_6 і яка була визнана речовим доказом у кримінальному провадженні постановою слідчого від 07.04.2016;

- висновком експерта № 4/601 від 11.04.2016 за результатами товарознавчої експертизи, згідно з яким вартість викраденої куртки могла складати 2 060 грн. на 04.04.2016.

При встановлених у судовому засіданні обставинах, оцінюючи досліджені докази, враховуючи відсутність заперечень зі сторони захисника щодо обставин вчинення діяння, які прокурор вважає встановленими, суд вважає, що суспільно небезпечне діяння, наведене вище, мало місце і це діяння вчинене ОСОБА_6 .

Відповідно до Акта судово-психіатричного експерта № 178 від 22.04.2016, за результатами проведення амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи, проведеної в КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» відділення АСПЕ, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих їй дій, та на теперішній час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параної форми з безперервно-прогредієнтним перебігом, галюцинаторними розладами і вираженим дефектом емоційно-вольової сфери, через що не могла і не може усвідомлювати свої дії і керувати ними.

На цей час ОСОБА_6 за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині актуальні галюцинаторні розлади, виражені прояви дефекту емоційно-вольової сфери, процесуальні розлади мислення і прояви некритичності, що становить пасивний тип суспільної небезпеки і може привести до скоєння суспільно-небезпечних дій, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Враховуючи результати судово-психіатричної експертизи і положення ч.2 ст.19 КК України, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, тому вона не підлягає кримінальній відповідальності і до неї можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Статтею 92 КК України передбачено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно із ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що досліджені в судовому засіданні докази доводять вчинення ОСОБА_6 діяння, яке має ознаки злочину, та остання має психічне захворювання, внаслідок якого не усвідомлює, що робить, і не може керувати своїми діями, живе в якомусь своєму вимірі, не заперечує щодо необхідності застосування примусових заходів медичного характеру шляхом поміщення до психіатричного закладу із звичайним наглядом, оскільки це відповідатиме її інтересам.

Заслухавши думку прокурора, яка вважала, що клопотання щодо ОСОБА_6 про застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, захисника, враховуючи акт судово-психіатричної експертизи, а також ступінь небезпеки особи внаслідок наявних у неї психічних захворювань для себе та інших осіб, з метою обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню інших суспільно небезпечних діянь, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_6 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності і на цей час не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними, підлягають застосуванню примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Цивільний позов потерпіла не заявляла.

Речовий доказ: шкіряна куртка червоного кольору, яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_5 під розписку від 12.04.2016, відповідно до ст. 100 КПК України підлягає залишенню потерпілій за належністю.

Керуючись ч. 2 ст. 19, ст. 92-94 КК України, ст. 100, 284, 369-372, 395, 512, 513, 516 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Запобіжний захід до набрання ухвалою законної сили щодо ОСОБА_6 не обирати.

Речові докази: шкіряну куртку червоного кольору, передану на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити ОСОБА_5 за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1