Справа № 728/1662/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/47/2017
Категорія - ст. 348 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 26 лютого 2016 року за № 0000168 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_9 на ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 липня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 липня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 26 лютого 2016 року за № 0000168 щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ст. 348 КК України з додатками та матеріалами провадження повернуто прокурору для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали. В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу та виклику осіб відмовлено.

Таке судове рішення мотивоване тим, що всупереч нормам діючого кримінального процесуального закону, в обвинувальному акті не викладені конкретні обставини кримінального правопорушення. Зокрема, щодо правопорушення (злочину) передбаченого частиною першою статті 263 КК не відображено ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння (чи усвідомлював він протиправний характер своїх дій), що охоплюється змістом вини і є як обов`язковою ознакою суб`єктивною сторони вказаного злочину, який характеризується прямим умислом, так і взагалі передумовою кримінальної відповідальності (стаття 62 Конституції України, стаття 11 КК).

Щодо кримінального правопорушення (злочину) передбаченого статтею 348 КК, то обвинувальний акт містить формулювання, яке є не конкретним та незрозумілим.

Дані обставини позбавляють обвинуваченого можливості захищатись від пред`явленого обвинувачення, чим порушує його право на захист.

Крім того, судом встановлено порушення вимог статті 384 КПК, а саме при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду додається письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних, що в даному випадку не було дотримано, а подання такого роз`яснення в підготовчому судовому засіданні, як здійснено в даній ситуації, нормами КПК не передбачено. Тому зазначені вище порушення стали підставою для повернення обвинувального акта.

Вказана ухвала оскаржена в апеляційному порядку прокурором, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції. Ставлячи питання про скасування ухвали місцевого суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, прокурор мотивував свою апеляційну скаргу тим, що у структурі обвинувального акта логічно викладено усі обставини вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі й проміжок часу і місце, в якому обвинуваченого було помічено працівниками поліції Вказує на те, що посилання суду на невиконання прокурором вимог ст. 384 КПК України є упередженим та суперечним. Переконаний, що позиція суду з приводу того, що нормами КПК України не передбачено подання такого роз`яснення у підготовчому судовому засіданні є суперечливою, оскільки згідно п. 5 ч. 2 ст. 315 КПК України суд вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду і навпаки посилаючись на положення ч.5 ст. 291 КПК України наголошує на наявності прямої заборони щодо надання суду інших документів до початку судового розгляду. Звертає увагу на те, що посилання суду на п. 37 рішення Європейського суду з права людини від 09.12.2010 року ( справа № 20792/05) « Жупнік проти України») то досліджені судом у цій справі обставини жодним чином не стосуються обставин, які були предметом розгляду у підготовчому засіданні.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на ухвалу суду не подавали.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, які стверджували про законність та обґрунтованість судового рішення та просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Таке рішення колегія суддів обґрунтовує наступним чином.

Згідно із положеннями пункту третього частини третьої статті 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Під час підготовчого судового засідання судом встановлені такі порушення вимог КПК України, які можуть вплинути на оперативність, неупередженість та виконання завдань кримінального провадження щодо застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, згідно з вимогами пунктів 5 частини другої статті 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Враховуючи такі вимоги кримінального процесуального закону, колегія суддів не може погодитись з твердженням апеляційної скарги прокурора в тій частині, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам статті 291 КПК України.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Вказані положення закону вимагають від сторони обвинувачення при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті відобразити всі елементи складу відповідного кримінального правопорушення, які вона вважає встановленими.

Так, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 на початку лютого 2016 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно придбав у ОСОБА_10 боєприпаси-гранату Ф-1 та незаконно, зберігаючи при собі, переніс її до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи свою злочину діяльність, 26.02.2016 року близько 01 години ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, незаконно, зберігаючи при собі за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей же день з 01 до 02 години незаконно, зберігаючи при собі, носив та демонстрував оточуючим, порушуючи громадський порядок, боєприпаси-гранату Ф-1.

ОСОБА_8 обвинувачується у придбанні, носінні та зберіганні бойового припасу-гранати Ф-1 без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У цей проміжок часу ОСОБА_8 був помічений патрульним нарядом Бахмацького відділу поліції Головного управління Національної поліції в чернігівські області у складі старшого сержанта поліції ОСОБА_11 та сержанта поліції ОСОБА_12 , які будучи вдягнені у формений одяг, виконували службові обов`язки по охороні громадського порядку.

Суд не оцінюючи докази та не вдаючись до вирішення питання про кваліфікацію дій обвинуваченого вірно встановив, що в обвинувальному акті не викладені конкретні обставини кримінального правопорушення, а саме щодо правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України не відображено, чи усвідомлював він протиправний характер своїх дій, що охоплюється змістом вини і є як обов`язковою ознакою суб`єктивною вказаного злочину, який характеризується прямим умислом.

Доводи прокурора про те, що висновки суду про неконкретність окремих формулювань обвинувального акту та порушення права обвинуваченого на захист при кваліфікації його дій за ст. 348 КК України не відповідають фактичним обставинам не заслуговують на увагу.

Обвинувальний акт щодо кримінального правопорушення передбаченого ст. 348 КК України містить формулювання, що обвинувачений був помічений патрульним нарядом Бахмацького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області « у цей проміжок часу», що є неконкретним, оскільки попередньо містяться три посилання, які стосуються часу, а саме: на початку лютого 2016 року», « 26 лютого 2016 року близько 01 години», « в цей же день з 01 до 02 години». Також, в обвинувальному акті не вказано де був помічений обвинувачений патрульним нарядом Бахмацького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про не виконання прокурором вимог ст. 384 КПК України.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені злочину за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 384 КПК України прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.

Як було з`ясовано в підготовчому судовому засіданні, прокурором зазначені вимоги закону (ст.384 КПК України) не виконано, не роз`яснено обвинуваченому особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Відповідно до ст.458 КПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного суду України.

Згідно висновку Верховного Суду України з приводу застосування ст.384 КПК України,якій міститься в постанові від 25.06.2015 року по справі №5-111кс15 право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист. Порушення такого права свідчить про невиконання прокурором, судом вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону, і є порушенням його права на розгляд його справи судом, визначеним законом. Невиконання прокурором вимог ст.384 КПК України, в силу вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокуророві.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 липня 2016 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 прокурору є обґрунтованою та законною і скасуванню, як про це йдеться в апеляційній скарзі прокурора, не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час судового розгляду в суді першої інстанції, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371, 372, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 липня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 26 лютого 2016 року за № 0000168 щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ст. 348 КК України з додатками та матеріалами провадження повернуто прокурору для усунення недоліків залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4