печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

власника майна ОСОБА_4

представника власника майна адвоката ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001363, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Печерського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням із процесуальним керівником у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001363, а саме автомобіля «Volksvagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , VIN номер кузова НОМЕР_2 , яким користувався підозрюваний ОСОБА_4 ; пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених снарядами не смертельної дії «ПМР» номер НОМЕР_3 належний підозрюваному ОСОБА_4 , які були вилучені в ході огляду місця події 25.03.2017.
Обгрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що слідчим відділом Печерського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001363 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 25.03.2017 року приблизно в період часу з 21:25 год. до 21:30 год., знаходячись біля входу до приміщення бару - ресторану «Синдикат», що розташований по вул. Суворова, 2 в м. Києві, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушив громадський порядок, застосувавши при цьому короткоствольну вогнепальну зброю, а саме пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених снарядами не смертельної дії «ПМР» номер НОМЕР_3 .
Так ОСОБА_4 , перебуваючи у громадському, людному місці, а саме на тротуарі вулиці біля входу до приміщення бару - ресторану «Синдикат», що розташований по вул. Суворова, 2 в м. Києві, та магазину «Сільпо», розташованого у будинку № 4 по тій же вулиці, безпричинно під малозначним приводом спровокував конфлікт із раніше не відомими йому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходились поряд у компанії своїх знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та чекали на приїзд викликаного напередодні таксі.
В ході словесного конфлікту, ОСОБА_4 діючи умисно, з хуліганських спонукань, прагнучи показати своїми діями зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, проявляючи свою особливу зухвалість, дістав із наявної у нього сумочки короткоствольну вогнепальну зброю, а саме пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених снарядами не смертельної дії «ПМР» номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за ним на підставі дозволу на право носіння зброї № НОМЕР_4 виданого ВДС УПД в Київській області 21.09.2016.
Після цього ОСОБА_4 навів наявну у нього зброю на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , погрожуючи їм завданням небезпечних для життя та здоров`я тілесних ушкоджень. У подальшому, ОСОБА_4 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної не поваги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, використовуючи короткоствольну вогнепальну зброю, а саме пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених снарядами не смертельної дії «ПМР», умисно з хуліганських спонукань, здійснив один постріл в область правої ноги потерпілого ОСОБА_10 , що стояв напроти нього внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді кульового поранення медіальної поверхні правої гомілки.
В подальшому ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення намагався поїхати на автомобілі «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , належному ОСОБА_8 , однак був затриманий працівниками поліції безпосередньо на місці вчинення злочину.
Під час затримання працівники поліції з метою запобігання подальшим неправомірних діям ОСОБА_4 , відібрали у наявну у нього зброю, а саме пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених снарядами не смертельної дії «ПМР» номер НОМЕР_3 .
В ході огляду місця скоєння злочину, а саме ділянки тротуару та проїжджої частини між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України в якості тимчасового вилученого майна:
1) автомобіль «Volksvagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , VIN номер кузова НОМЕР_2 яким користувався підозрюваний ОСОБА_4 .
Крім того, того ж дня під час огляду місця події у працівника поліції ОСОБА_13 було вилучено пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених снарядами не смертельної дії «ПМР» номер НОМЕР_3 , належний підозрюваному ОСОБА_4 із магазином та 8 предметами, схожими на патрони, які ОСОБА_13 , тимчасово вилучив у нього під час затримання на місці скоєння злочину.
Слідчий вказує, що вказані ним предмети мають значення речових доказів в розумінні ст. 98 КПК України, а саме являються матеріальними об`єктами, які могли бути знаряддям вчинення злочину та/або могли зберегти на собі його сліди (п. 1,2,3, 15, 16), можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому наявні підстави для арешту майна з метою збереження речових доказів.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала повністю на підставі викладеного в ньому, просила задовольнити. На уточнююче питання слідчого судді, які сліди правопорушення містить на собі вилучений слідством автомобіль і яким чином він може бути використаний як доказ чіткою відповіді надати не змогла.
Підозрюваний, захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечували, зазначивши, що зазначені в клопотанні та повідомленні про підозру обставини кримінального правопорушення викладені невірно, оскільки постріл відбувся неумисно, а випадково, внаслідок того, що потерпілий ОСОБА_14 вдарив підозрюваного по руці, та після цього конфлікт було вичерпано, ОСОБА_4 сам злякався раптового пострілу та запропонував потерпілому викликати швидку медичну допомогу, що підтверджується поясненнями самого ОСОБА_10 . Тому кваліфікацію дій ОСОБА_4 як хуліганство вважали невірною, хуліганський мотив в діях підозрюваного був відсутній. Також вказали, що на даний час підозрюваний з потерпілим примирились та ОСОБА_10 не має претензій до підозрюваного. Щодо автомобіля зазначили, що він є власністю третьої особи, що не має відношення до кримінального правопорушення, ця ж особа була за кермом автомобіля під час обставин, що розслідуються в даному провадженні. Оскільки конфлікт відбувався не в автомобілі, після цього ОСОБА_4 не встиг сісти в автомобіль, то він не має жодного доказового значення в провадженні.
Слідчий суддя, вислухавши слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали справи, надходить до наступних висновків.
В провадженні Печерського УП ГУ НП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001363 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
В рамках даного кримінального провадження під час проведених оглядів вилучено автомобіль «Volksvagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених снарядами не смертельної дії «ПМР» номер НОМЕР_3 .
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 цієї ж статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.
Частина 1 ст. 173 КПК України покладає обов`язок доведеності необхідності арешту на особу, що подала таке клопотання.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слідчий суддя, на підставі всебічно досліджених матеріалів справи, вважає, що вилучений слідством пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених снарядами не смертельної дії «ПМР» номер НОМЕР_3 , - з огляду на фабулу кримінального правопорушення, що розслідується, та викладені слідчим доводи, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки є безпосередньо знаряддям вчинення злочину, містить на собі сліди кримінального правопорушення, може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно, слідчий суддя вважає наявними підстави, з метою забезпечення збереження речових доказів, накласти арешт на дане майно.
Доводи захисту щодо примирення підозрюваного з потерпілим та необережного здійснення пострілу даних висновків не спростовують.
Вирішуючи питання про наявність підстав для накладення арешту на вилучений в ході огляду автомобіль «Volksvagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , слідчий суддя виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Те, що автомобіль, на який орган досудового розслідування просить накласти арешт, був об`єктом кримінально-протиправних дій, набутий кримінально протиправним шляхом, зберіг на собі будь-які сліди кримінального правопорушення, жодними матеріалами, долученими до клопотання, не доведено. В самому клопотанні слідчим також не конкретизовано, яке доказове значення має зазначений автомобіль в кримінальному провадженні, яким чином та для доведення якого факту може бути використаний стороною обвинувачення, які сліди кримінального правопорушення на собі містить та чи містить взагалі. Відповідних обґрунтувань слідчий не навів і при розгляді клопотання слідчим суддею.
За таких обставин слідчий суддя вважає недоведеним, що спірний автомобіль відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому підстави для накладення на нього арешту з метою забезпечення збереження речових доказів відсутні.
Отже, клопотання має бути задоволено частково.
Керуючись ст. ст. 170, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасове вилучене майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:
- пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених снарядами не смертельної дії «ПМР» номер НОМЕР_3 , - шляхом заборони відчуження, розпорядження іншим чином, та користування означеним майном.
В іншій частині клопотання залишити без задоволення.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1