Справа № 314/3537/16-к Провадження № 1-кс/314/1432/2016

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2016 м. Вільнянськ Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
захисника засудженого ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_3 про відвід судді,
Вільнянським районним судом Запорізької області здійснюється судовий розгляд клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
01.12.2016 року до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_3 про відвід судді. Заява мотивована тим, що суддя ОСОБА_6 неналежним чином вирішує заяви і клопотання.
Вивчивши заяву про відвід, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Статтею 75 КПК України встановлено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні. Відповідно до п.4 ч.1 вказаної статті суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ч.5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Законом чітко не визначено конкретного переліку «інших обставин», які можуть викликати у учасників судового провадження сумніви у неупередженості суду, що дає змогу тлумачити цю обставину по-різному. Разом з тим, при тлумаченні цієї норми закону необхідно дотримуватися балансу між виправданою необхідністю застосування широкого тлумачення цієї категорії та недопустимістю зловживання наявністю такого права.
Поняття «неупередженості» суду, викладене в Кримінально-процесуальному законодавстві України, співвідноситься з поняттям «безсторонності» суду, закріпленим в міжнародних правових документах, зокрема у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої 04.11.1950 р. державами-членами Ради Європи та ратифікованої Україною 17.07.1997р.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009року, п.66, 67)
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Для висновку про наявність у конкретній справі правомірної підстави сумніватися у безсторонності судді думка засудженого може враховуватися, але вона не має вирішального значення. Вирішальним є те, чи можна вважати такі сумніви об`єктивно виправданими (рішення у справі: «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).
У заяві про відвід заявник зазначає про наявність суб`єктивного критерію, тобто упередженого ставлення судді ОСОБА_6 до засудженого у зв`язку з наявністю спору між ними та суддею щодо вирішення клопотань. Проте, суб`єктивний критерій не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки базується виключно на особистому сприйнятті заявником особистості судді.
Стосовно об`єктивного критерію, суд зауважує, що незгода з процесуальними діями судді під час судового провадження не є підставою для відводу судді. Особа, яка вважає, що діями судді порушуються вимоги процесуального закону, має право на оскарження таких дій в порядку, передбаченому законодавством.
Також, вказана заявником підстава для відводу судді, як незгода з раніше прийнятим процесуальним рішенням, а саме: відмова у задоволенні клопотання, КПК України, як підстава для відводу не передбачена; розцінювати зазначені засудженим обставини, які носять характер припущень, як такі, що відповідають положенням п.4 ч.1 ст.75 КПК України як інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості, на думку суду, підстав немає.
Таким чином, доводи заявника щодо наявності ознак упередженості у діях судді ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження, а тому заява про відвід не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.75-76, 81 КПК України, суд, -
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 від 01.12.2016 року про відвід головуючого судді ОСОБА_6 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1