Справа № 558/10/17
номер провадження 1-кс/558/2/17

У Х В А Л А
Іменем України
12 січня 2017 року смт. Демидівка
Слідчий суддя Демидівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СВ Демидівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 8 січня 2017 року за № 0000008 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, не працюючого, на утриманні має одну малолітню дитину, відповідно до вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , старший слідчий ОСОБА_3 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и в :
Старший слідчий СВ Демидівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням у встановленому порядку, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60-т днів відносно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 8 січня 2017 року приблизно о 01-й годині ОСОБА_4 , за місцем свого проживання за адресою: с. Рогізне, Демидівського району Рівненської області, з метою вчинення розпусних дій щодо свого малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переніс його із сусідньої кімнати будинку до себе в кімнату, де поклав у своє ліжко. Після цього, ОСОБА_4 , діючи з умислом, спрямованим на вчинення розпусних дій щодо малолітнього сина ОСОБА_7 , який не досяг шістнадцятирічного віку та достовірно знаючи про це, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в спальній кімнаті будинку, за місцем проживання, в нічний час доби, вчинив розпусні дії щодо свого малолітнього сина ОСОБА_7

8 січня 2017 року відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0000008 із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 156 КК України та розпочато досудове розслідування.

10 січня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи батьком.

Підставою до внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого і свідків.

Так, ОСОБА_4 власного житла не має, ніде не працює, та у разі визнання його винним у вчиненні такого злочину йому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Даний ризик підтверджується тим, що свідки у даному кримінальному провадженні є родичами ОСОБА_4 , а потерпілий ОСОБА_7 його малолітнім сином. ОСОБА_4 спільно проживає з потерпілим, свідками та пов`язаний з ними спільним побутом, що не виключає вплив на них з його сторони. Обставини події злочину, а саме: тривалість та зухвалість дій застосованих до потерпілого ОСОБА_7 (перенесення потерпілого з однієї кімнати в іншу в присутності інших осіб та розбещення малолітнього), свідчать про неврівноваженість підозрюваного, схильність до порушення основоположних прав людини, зухвалість та холоднокровність в поведінці ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчиняти відносно них психологічний вплив з метою схиляння їх до зміни раніше даних показів.

Підставою до внесення клопотання є також відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання, проживання; рухомого та нерухомого майна, непрацездатних осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків; вчинення тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння відносно дитини, яка була на його утриманні, що має суспільний резонанс, підриває загальноприйняті норми та правила поведінки в суспільстві, становить значну суспільну небезпечність.

В судовому засіданні стороною обвинувачення було підтримане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний пояснив, що немає необхідності в застосуванні відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати запобіжний захід домашній арешт.

Захисник просив не застосовувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а застосувати інший більш м?який запобіжний захід.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України і подане клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст.ст.179, 184 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо буде доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що був вчинений відносно малолітнього сина.

Фактичні обставини події, викладені у клопотанні слідчим, підтверджені поясненнями підозрюваного ОСОБА_4 , наданими під час розгляду клопотання, оскільки ОСОБА_4 визнав свою винуваність у вчиненні неправомірних дій відносно свого малолітнього сина ОСОБА_7 та розповів про обставини вчиненого.

Під час розгляду клопотання встановлено, що підставою для подання слідчим вказаного клопотання до суду стало те, що на думку слідчого, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, який є його малолітнім сином чи свідків з метою схиляння їх до зміни раніше даних показань.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Як випливає із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, - виключно у разі, якщо крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Слідчий суддя враховує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину може бути підставою для обрання запобіжного заходу лише у сукупності з наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і вважає, що слідчим не доведено в ході розгляду клопотання наявності ризиків вказаних у клопотанні, а саме: наміру переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого чи свідків.

Твердження сторони обвинувачення про ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування чи суду спростовується встановленими фактичними обставинами по кримінальному провадженню, а саме тим, що ОСОБА_4 добровільно з`явився у відділення поліції, де надавав визнавальні показання по суті повідомленої підозри, сприяв досудовому розслідуванню.

В той же час, матеріалами кримінального провадження та поясненнями сторін кримінального провадження встановлено, що обов`язки, передбачені чинним законодавством, підозрюваний ОСОБА_4 виконував (своєчасно з`являвся на виклики слідчого).

Крім того, побоювання слідчого, що підозрюваний ОСОБА_4 продовжить зайняття протиправною діяльністю також не мають під собою жодних фактичних даних та не підтверджується жодними доказами.

Під час розгляду клопотання будь-яких даних, що підозрюваний незаконно впливав чи має намір впливати на потерпілого або свідків встановлено не було.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя вважає, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 і виконання ним покладених законом процесуальних обов`язків в подальшому, а обрання найбільш суворого запобіжного заходу не може бути зумовлене лише міркуваннями тяжкості інкримінованого діяння та суворістю можливого покарання.

За таких обставин, стороною обвинувачення не доведено в судовому засіданні неможливості застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, доводи про необхідність застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недостатньо обгрунтованими.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за можливе, відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням обставин справи та особи підозрюваного, обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього відповідно до ст. 194 КПК України обов`язки прибувати до слідчого, прокурора, суд за кожним викликом; не відлучатися за межі населеного пункту без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчому, прокурору, суду про зміну місця проживання.

При цьому, слідчий суддя враховує те, що підозрюваний ОСОБА_4 має постійне зареєстроване місце проживання, його батько ОСОБА_8 , як співвласник житлового будинку в якому зареєстроване місце проживання підозрюваного ОСОБА_4 , погоджувався на виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваним ОСОБА_4 , у його житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 177-179, 181, 183, 184,193, 194-196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Демидівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 8 січня 2017 року за № 0000008, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, ОСОБА_4 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному ОСОБА_4 в період дії запобіжного заходу залишати зареєстроване місце свого постійного проживання, а саме: будинок АДРЕСА_1 , з 18-00 години доби до 07-00 години наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, в суд за першим викликом;

2) не відлучатися за межі с. Рогізне Демидівського району Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчому, прокурору, суд про зміну свого місця проживання.

Встановити строк дії ухвали про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 12 березня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .