АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/809/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ «Промбуд» ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 05 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Голосіївського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва ОСОБА_6 та накладено арешт на квартиру 34 (тридцять чотири), яка розташована за адресою: місто Київ, в будинку № 35/34 по вулиці Ямська, загальною площею 79,00 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, яка на праві власності належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМБУД», із забороною розпорядження нею у будь-який спосіб.

Згідно ухвали, слідчий суддя врахувавши, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, визначеним ст. 170 КПК України, оскільки воно є об`єктом злочинних посягань, те, що не застосування накладення арешту на майно зазначене у клопотання може призвести до зникнення зазначеного майна та відчуження його у незаконний спосіб, прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого з метою забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ліквідатор ТОВ «Промбуд» ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що при накладенні арешту слідчим суддею не враховано, що ТОВ «Промбуд» визнано банкрутом й наразі воно перебуває у ліквідаційній процедурі, що, на думку апелянта, унеможливлює накладення арешту на майно останнього. Додає, що накладені, як до, так і після відкриття ліквідаційної процедури будь-якими органами та посадовими особами обтяження майна боржника підлягають безумовному скасуванню після визнання боржника банкрутом.

Далі в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність належних підстав для арешту майна і відсутність достатніх доказів, що вказують на вчинення ТОВ «Промбуд» кримінального правопорушення. Так, апелянт зазначає, що ТОВ «Промбуд» не є тією юридичною особою, щодо якої здійснюється кримінальне провадження та щодо якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, йому не повідомлено про підозру, а тому, як зазначає апелянт, майно, що належить ТОВ «Промбуд» на праві приватної власності, не може бути предметом арешту в межах даного кримінального провадження, оскільки воно не є предметом кримінального правопорушення.

Також, апелянт звертає увагу суду на те, що у переліку злочинів, за вчинення яких до юридичної особи можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру, відсутній злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, а тому, на думку апелянта, у слідчого судді не було законних підстав для накладення арешту на майно ТОВ «Промбуд».

Крім того, автор апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею необґрунтовано розглянуто клопотання про арешт майна без виклику у судове засідання представника власника майна.

Одночасно, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропущення встановленого законом строку на апеляційне оскарження автор апеляційної скарги вказує на те, що про ухвалу слідчого судді від 05 січня 2017 року представник товариства дізнався лише 16 січня 2017 року, а її копію отримав 27.01.2017 року. Додає, що станом на день звернення з апеляційною скаргою, в реєстрі судових рішень дана ухвала відсутня.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи наведене, клопотання апелянта щодо поновлення пропуску строку на апеляційне оскарження з підстав, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає такими, що підлягають задоволенню, оскільки, на переконання колегії суддів, цей строк пропущений з поважних причин.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, СВ Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000377, відомості про яке 21.12.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Слідчий Голосіївського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва ОСОБА_6 , звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме квартиру 34 (тридцять чотири), яка розташована за адресою: місто Київ, в будинку № 35/34 по вулиці Ямська, яка на праві власності належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМБУД».

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах даного кримінального провадження про накладення арешту на майно, а саме квартиру, яка на праві власності належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМБУД», слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого, та прийшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Так, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.

Посилання апелянта на відсутність підстав для арешту майна і відсутність достатніх доказів, що вказують на вчинення ТОВ «Промбуд» кримінального правопорушення, оскільки ТОВ «Промбуд» не є юридичною особою, щодо якої здійснюється кримінальне провадження та йому не повідомлено про підозру, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Твердження апелянта про те, що слідчим суддею необґрунтовано розглянуто дане клопотання без виклику у судове засідання представника власника майна, слід визнати непереконливими, з огляду на положення ч. 2 ст. 172 КПК України.

Що стосується посилань апелянта на те, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, відсутній у переліку злочинів, за вчинення яких до юридичної особи можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру, колегія суддів визнає непереконливими з огляду на мету накладення арешту, а саме забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, посилання автора апеляційної скарги на те, що ТОВ «ПРОМБУД» визнано банкрутом, не є визнаною законом підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на зазначене в клопотанні слідчого майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта викладені в апеляційній скарзі, слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ «Промбуд» ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити ліквідатору ТОВ «Промбуд» ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 05 січня 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 05 січня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Голосіївського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9 , та накладено арешт на квартиру 34 (тридцять чотири) яка розташована за адресою: місто Київ, в будинку № 35/34 по вулиці Ямська, загальною площею 79,00 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, яка на праві власності належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМБУД», із забороною розпорядження нею у будь-який спосіб, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ «Промбуд» ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4