справа № 166/541/17
номер провадження 1-кп/166/43/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2017 року смт. Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області у складі судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
10 квітня 2017 року, близько 15-ої години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні будинку, який належить ОСОБА_5 , та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою таємного викрадення чужого майна та переслідуючи корисливу мету, таємно викрав грошові кошти, які лежали на столику, що стояв у передпокої вказаного будинку в сумі 376 гривень, чим спричинив йому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В судовому засіданні потерпілий вказав, що 10 квітня 2017 року в денну пору доби, приблизно в післяобідній період, обвинувачений, перебуваючи на території домоволодіння, яке належить потерпілому, попросив дозволу попити води. При цьому, потерпілий вказав, що надаючи дозвіл на те, щоб ОСОБА_4 випив води, ОСОБА_5 вважав, що обвинувачений буде пити її з криниці чи з водяної колонки. Проте, як згодом виявилось, ОСОБА_4 пішов пити воду у будинок ОСОБА_5 .
Зрозумівши, що Обвинувачений зайшов у дім, Потерпілий пішов подивитись, що ОСОБА_4 там робить.
Зайшовши у приміщення будинку, ОСОБА_5 помітив, що ОСОБА_4 виходить з дальньої спальні в напрямку кухні. Тоді ж він і виявив факт зникнення коштів у розмірі 376 гривень.
Обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю, висловив щире каяття у вчиненному та зазначив, що завдані збитки потерпілому відшкодував в повному обсязі. Обіцяв більше ніколи не вчиняти злочинів та просив вибачення у присутнього в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 .
Разом з тим, ОСОБА_4 зазначив, що в будинок заходив, переслідуючи лише єдину мету попити води, умисел вкрасти гроші у нього виник вже в самому будинку в передпокої, коли він побачив сумочку та гроші. Також, Обвинувачений вказав, що в спалню він не заходив, а твердження Потерпілого про те, що той бачив, як він виходив з дальньої спальні, коли ОСОБА_5 увійшов в будинок, пояснює станом алкогольного сп`яніння, в якому перебував потерпілий на момент вчинення Обвинуваченим вказаного кримінально караного діяння.
При цьому, ту обставину, що ОСОБА_4 , бажаючи випити води, оминув водяну колонку по дорозі до будинку та не скористався нею, а також не скористався криницею, Обвинувачений пояснив тим, що знав, що у ОСОБА_5 вода в криниці непридатна для пиття, чого не заперечив і потерпілий.
Ця обставина і спонукала ОСОБА_4 , за його ж словами, зайти в будинок та попити води саме в приміщенні.
Окрім того, як зазначив Обвинувачений, Потерпілий надав йому дозвіл на те, щоб останній попив води. При цьому, ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_6 не уточняли місця, де б Обвинувачений міг би втамувати спрагу.
Зайшовши до будинку, обвинувачений помітив сумочку, гроші і саме в цей момент у нього виник умисел вчинити крадіжку.
Вказані обставини, зокрема підтверджуються й дослідженим в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту від 18.04.2017 року, відповідно до якого, під час проведення зазначеної процесуальної дії Обвинувачений вказав, що в будинок він зайшов з дозволу ОСОБА_5 для того, щоб попити води. Перебуваючи в будинку, ОСОБА_4 в прихожій помітив сумку і гроші, які й були ним викрадені.
Таким чином, Суд звертає увагу на послідовність позиції обвинуваченого на усіх стадіях кримінального провадження.
Разом з тим, органами досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.
Відповідно до абзацу 1 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 10 вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке.
Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища (абзац 2 п. 22 Постанови).
Згідно абз 3 п. 22 Постанови Пленуму вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.
Під житлом, згідно абзацу 5 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 10 , потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо).
З огляду на наведені вище обставини та беручи до уваги положення означеної Постанови Пленуму, Ратнівський районний суд Волинської області зазначає, що враховуючи суб`єктивну сторону злочину, в діях ОСОБА_4 відсутня така ознака проникнення як його незаконність, оскільки він мав вільний доступ до приміщення будинку та увійшов до нього, усвідомлюючи згоду власника на доступ до даного будинку. При цьому умисел на вчинення крадіжки виник у Обвинуваченого вже в момент перебування у самому будинку.
Згідно ч. 2, ч. 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
З врахуванням наведеного, така кваліфікуюча ознака крадіжки, як вчинення її з проникненням в приміщення, в даному випадку відсутня, у зв`язку з чим дії обвинуваченого слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Таким чином своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 185 КК України.
При цьому, Суд зазначає, що ч. 1 ст. 185 КК України містить санкцію за вчинення передбаченого у ній злочину, яка дозволяє його класифікувати відповідно до ст. 12 КК України, як злочин середньої тяжкості.
Обставинами, які, відповідно до норми ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, у даному випадку, Суд вбачає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину в межах кваліфікації правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, відшкодування вартості викраденого майна потерпілому у повному обсязі.
Обставини, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, Судом не виявлені.
Крім цього, Суд враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого:
-ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання
-на обліку в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває;
-несудимий;
-алкогольними напоями не зловживає, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.
Окрім того, визначаючи обсяг даних, які характеризують особу обвинуваченого, Ратнівський районний суд Волинської області бере до уваги висновки, покладені в основу досудової доповіді органу пробації, відповідно до яких орган пробації вважає, що «виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства».
При цьому, призначаючи покарання обвинуваченому, Суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який є особою молодого віку, ніде не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, та бере до уваги думку потерпілого, який просив Суд суворо не карати винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих обставин.
З урахуванням наведеного вище, Суд дійшов висновку про призначення покарання за за ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі.
Враховуючи встановлені судом обставини, Суд вважає, що виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових злочинів можливе без реального відбуття покарання, тому на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання із випробуванням з покладенням на нього передбачених ст. 76 цього Кодексу обов`язків.
Долю речових доказів Суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, Суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити за умови, якщо він протягом річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ одну купюру номіналом двадцять гривень серії СЖ № 7755049 залишити власнику ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ратнівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1