Справа № 373/2110/16-к
В И Р О К
Іменем України
25 січня 2017 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №000185 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, солдата телефоніста взводу управління 10 самохідно-артилерійської батареї 4 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, тяжкими хворобами не страждає,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у період 22.10.2015р, бажаючи ухилитися від несення обов`язків військової служби та провести час на власний розсуд, діючи з прямим умислом, не одержавши дозволу відповідного начальника (командира), без поважних на те причин самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 в умовах особливого періоду.

22.12.2015 солдат ОСОБА_4 добровільно повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де останній продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 246 від 24.12.2015 останній відданий як такий, що 22.12.2015 повернувся до військової частини, приступив до виконання обов`язків військової служби та зарахований на всі види забезпечення.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю і дав покази, що підтверджують фабулу обвинувачення, зазначивши, що дійсно залишив військову частину.

Справа слухалась в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось у визнанні та усвідомленні негативності скоєного діяння, та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки протягом досудового розслідування ОСОБА_4 давав детальні та послідовні показання відносно зазначених обставин, які лягли в основу його обвинувачення у справі.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом в ході судового розгляду не виявлені.

Вчиненим кримінальним правопорушенням (злочином), передбаченим ч. 4 ст. 407 КК України, майнова шкода не завдана. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Експертизи під час досудового розслідування не проводилися, витрати на залучення експерта відсутні.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який по місцю проживання та проходження військової служби характеризується посередньо, суд приходить до висновку про можливість призначити покарання, застосувавши ст.ст.60, 69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, у виді штрафу.
Суд вважає, що таке покарання з урахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченого, та обставин, які були встановлені в ході розгляду даного кримінального провадження буде справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання покарання із застосуванням ст.ст.60, 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 400 (чотириста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 коп.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1