Справа № 297/6/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.04.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника - ОСОБА_7 , перекладача ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційне провадження № 11-кп/777/147/17 за апеляційною скаргою ахисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 15.03.2016 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 .
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 15.03.2016 задоволено подання старшого інспектора Берегівського РВ кримінально-виконавчої інспекції ВДПтСУ в Закарпатській області ОСОБА_9 та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 , направлено його для відбування покарання призначеного вироком Берегівського районного суду від 29.01.2015.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні клопотання старшого інспектора Берегівського районного відділу КВІ ВДПтСУ в Закарпатській області про скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбування призначеного покарання стосовно ОСОБА_6 відмовити.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_7 посилається на те, що причини пропуску реєстрації в Берегівському районному відділу КВІ ВДПтСУ в Закарпатській області є поважними через те, що в період з 06.12.2015 по 13.10.2016 перебував на реабілітації в церкві "Скиния" в м. Києві, вул. Академика Каблукова, 6, що підтверджується довідкою №169 від 19.10.2016.
Крім того, вказує, що під час затримання 27.12.2016 ОСОБА_6 усно пояснив працівникам поліції, що неодноразово приходив до Берегівського районного відділу КВІ ВДПтСУ в Закарпатській області для повідомлення про наміри лікування в центрі реабілітації, однак двері були зачинені, що і стало причиною не повідомлення інспектора.
04.01.2017 ОСОБА_6 надіслав заяву та копію довідки №169 від 19.10.2016, яка підтверджує факт знаходження на реабілітації.
Таким чином, за час відбуття іспитового строку засуджений постійно з`являвся до реєстрації до КВІ, нових злочинів не скоював, до адміністративної відповідальності не притягався.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Відповідно до ч.2 ст.78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно з ч.1 ст.166 КВК України у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Відповідно до ч. 3, 4 ст.166 КВК України невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом. Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Згідно з ч. 5 ст. 166 КВК України - поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.
Таким чином, суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, у чому полягали правопорушення, чи відбувалися вони систематично, які стягнення були накладені на засудженого, чи можна розглядати викладені в поданні факти як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Цих вимог суд першої інстанції не дотримався.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Берегівського районного суду від 29.01.2015 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.ст. 263 ч. 1, 263-1 ч. 1 КК України та призначено йому покарання за ст. 263 ч. 1 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі, за ст. 263-1 ч. 1 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 чотири роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування основного покарання з іспитовим строком на два роки та з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 ч. 1 п.3, п.4 КК України - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_6 під час іспитового строку неодноразово порушив обов`язки, покладені на нього вироком суду, на виклики до РВ КВІ не з`являється починаючи з 14.12.2015 року, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
При цьому, суд першої інстанції розглянув подання інспектора КВІ без участі засудженого ОСОБА_6 , що призвело до неповноти у з`ясуванні обставин неявки ОСОБА_6 для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Так, засуджений ОСОБА_6 причину своєї неявки на реєстрацію до КВІ в суді апеляційної інстанції пояснив тим, що в період з 6 грудня 2015 року по 13 жовтня 2016 року перебував на реабілітації в церкві «Скиния» в м. Києві та надіслав заяву та копію довідки від 4 січня 2017 року, де вказав таку причину своєї неявки до КВІ.
За таких підстав, апеляційний суд вважає, що розгляд провадження судом першої інстанції без участі засудженого призвів до неповноти у з`ясуванні фактичних обставин та правильності висновку суду першої інстанції щодо поважності причин неявки для реєстрації в КВІ та прийняття передчасного рішення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413 п.2, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 15.03.2016 у справі про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 скасувати.
Призначити новий розгляд в тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.
ОСОБА_6 звільнити з-під варти негайно в залі апеляційного суду.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню відповідно до ч.2 ст.424 КПК України не підлягає.
Судді: