30.06.2017
Справа № 642/4663/15-к,
Провадження 1кп/642/249/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2017 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю: секретаря ОСОБА_4 прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,, розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.1 ст. 115 КК України -
в с т а н о в и в:
В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.1 ст. 115 КК України.
Обвинувальний акт внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 від 14.01.2015 року.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16.01.2015р. обвинуваченому обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, дію якого було неодноразово продовжено.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України на обговорення учасників поставлено питання про доцільність продовження дії запобіжного заходу тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 .
Прокурор в судовому засіданні просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , посилаючись на те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зникли, у даному кримінальному провадженні не допитані свідки, на яких, знаходячись на свободі, обвинувачені можуть впливати. Також, вважав, що обвинувачений зможе переховуватись від суду та продовжити кримінальні правопорушення, у якому він обвинувачується.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 просив суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не пов`язаний з перебуванням обвинуваченого під вартою.
Сторона захисту вважає, що на теперішній час відсутня наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються або вчинити нове кримінальне правопорушення і є всі достатні підстави для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.
Дані запобіжні заходи в повній мірі можуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, якщо вони з`являться в майбутньому.
Обвинувачений в судовому засіданні повністю підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити, посилаючись на доводи висловлені адвокатом, вважали посилання прокурора на існування вищевказаних ризиків є безпідставним.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у судовому розгляді, дослідивши надані до суду матеріали, колегія суддів враховує, що обвинувачуються у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину.
На даний час відсутні ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків по цьому ж кримінальному провадженню, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
Оцінюючи сукупність обставин, що враховуються під час дії запобіжного заходу, які визначені ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, їх репутацію, вік та стан здоров`я, відомості про їх особу, вважає за необхідне залишити змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки наявні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та їх належну поведінку. Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачені, опинившись на волі, зможуть перешкоджати встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, мотиви, які вказані в обвинувальному акті.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доцільність зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який у вигляді домашнього арешту.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).
Разом з тим, суд враховує, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого.
В судовому засіданні, вислухавши думку учасників, суд приходить до висновку про можливість змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який у вигляді домашнього арешту
На підставі викладеного та керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
у х в а л и в:
Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити на домашній арешт який полягає в забороні в період часу з 19:00 год. по 07:00 год. залишати квартиру за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши його з-під варти із зали суду негайно.
Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати до Ленінського районного суду м. Харкова за першою його вимогою;
- не відлучатися з місця постійного проживання : АДРЕСА_1 без дозволу суду;
Виконання ухвали стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити відповідному відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Харківській області за місцем фактичного місця проживання ОСОБА_6 .
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 положення п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України, а саме, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло, в період часу з 19:00 год. по 07:00 год.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення та органу внутрішніх справ за місцем проживання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляду домашнього арешту.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2