У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю: прокурора захисника засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000448 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2016 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком цього ж суду 07.12.2004 р. за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі
на строк 6 років, звільненого 22.08.2009 р. умовно-достроково на 10 місяців 14 днів,
засуджено:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Цим же вироком
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
громадянина України, раніше судимого вироком Апеляційного суду Львівської області 12.09.2003 р. за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі
на строк 11 років з конфіскацією майна, звільненого в вересні 2014 року після відбуття строку покарання,
засуджено:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 1000 грн моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2016 року зазначений вирок місцевого суду змінено в частині стягнення процесуальних витрат та постановлено стягнути в рівних частках з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 2000 грн витрат на правову допомогу. В решті вирок залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними і засуджено за те, що вони, діючи в групі, за обставин, викладених у вироку, приблизно о 14.50 год. 11 лютого 2015 року проникли в приміщення кв. АДРЕСА_1 , звідки намагалися таємно викрасти майно ОСОБА_10 , однак свого умислу не змогли довести до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки їх дії були викриті, після чого з місця події вони втекли.
Крім того, приблизно о 16.00 год. цього ж дня ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи в групі, намагалися проникнути в приміщення кв. АДРЕСА_2 , звідки мали намір таємно викрасти майно ОСОБА_9 , однак свого умислу не змогли довести до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками міліції.
Судові рішення щодо засудженого ОСОБА_8 у касаційному порядку не оскаржуються.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вважає, що судом було суттєво обмежено право на захист ОСОБА_7 , докази винуватості останнього у вчиненні інкримінованого злочину (зокрема, за епізодом по АДРЕСА_3 ) відсутні. Крім того, суд апеляційної інстанції не перевірив викладені в апеляційній скарзі доводи та формально підійшов до її розгляду.
В запереченнях на касаційну скаргу представник потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 просить судові рішення щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримання касаційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволеннюна таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Якщо задоволення скарги дає підстави для прийняття рішення на користь інших засуджених, від яких не надійшли скарги, суд касаційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Відповідно до ст. 419 КПК України в своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення і, якщо апеляція залишається без задоволення, зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Мотивувальна частина ухвали апеляційного суду має містити аналіз доказів і докладні мотиви прийнятого рішення. При цьому необхідно проаналізувати і співставити з наявними у кримінальному провадженні і додатково поданими матеріалами всі доводи апеляційних скарг і на кожен із них дати вичерпну відповідь. Висновки суду повинні мати посилання на відповідний матеріальний або процесуальний закон. Ухвалу, що не містить вмотивованих висновків на доводи апеляційної скарги з питань про доведеність або недоведеність обвинувачення, кваліфікацію злочину, про міру покарання, не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Суд апеляційної інстанції при розгляді даного провадження не дотримався цих вимог закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із вироком місцевого суду, подав апеляційну скаргу, в якій порушував питання про скасування вказаного вироку щодо ОСОБА_7 і призначення нового розгляду в суді першої інстанції. При цьому захисник, зокрема, зазначав про відсутність доказіввинуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину за епізодом по АДРЕСА_3 .
Крім того, вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2016 рокутакож переглядався за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_13 , в яких останні, не погодившись із кваліфікацією дій за ч.ч. 2, 3ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, просили цей вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі ст. 284 КПК України.
Проте, як убачається зі змісту ухвали апеляційний суд не виклав усіх доводів захисників та засудженого ОСОБА_12 , наведених в їх апеляційнихскаргах, та, залишаючи скарги без задоволення, не зазначив підстав, із яких їх визнано необґрунтованими. Апеляційний суд обмежився загальним формулюванням про правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, однак не розкрив суті зібраних у провадженні доказів, не проаналізував їх у контексті з конкретними доводами апеляцій щодо хибності кваліфікації дій засуджених.
Таким чином, апеляційний суд належним чином не розглянув доводи вказаних апеляційнихскарг і передчасно погодився з висновками місцевого суду стосовно доведеності винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих їм злочинів.
За таких обставин ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 і в порядку ч. 2 ст. 433 КПК України щодо ОСОБА_8 не можна визнати законною та обґрунтованою, оскільки вона постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для її скасування.
При новому апеляційному розгляді слід виконати усі вимоги чинного законодавства, перевірити доводи, на які посилаються учасники процесу, врахувати роз`яснення, викладені в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», та постановити законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 та в порядку ч. 2 ст. 433 КПК України щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3