Дата документу Справа № 318/2888/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 318/2888/15-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/40/17 ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 125 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з Вільнянського СІЗО УДПтС України в Запорізькій області
розглянула 24 березня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Велика Знам`янка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2015 року за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн.,
якою залишено без задоволення клопотання прокурора про заміну покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн. за вище вказаним вироком на покарання у виді громадських робіт.
Встановлені ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року обставини:
Вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 19.08.2015 р. ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн. Вирок набрав законної сили. Проте, станом на час розгляду подання у суді, засуджений штраф не сплатив.

22 жовтня 2015 року прокурор Дніпровської міжрайонної прокуратури звернувся до суду з поданням про заміну покарання у виді штрафу на покарання у виді громадських робіт відповідно до вимог ст. 53 КК України.

Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року суд, згідно положень ст. ст. 53, 56 КК України щодо граничних строків покарання у виді громадський робіт, послався на відсутність підстав для задоволення подання прокурора, і, вказав на передбачений законом шлях вирішення цього питання, а саме, про наявність в даному випадку ознак ухилення засудженого від відбування покарання, призначеного за судовим вироком, що тягне за собою його кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 389 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, посилається на незаконність оскаржуваної ухвали внаслідок незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, вказує на неврахуванням судом положень ч. 5 ст. 53 КК України при одночасному посиланні на зазначену норму, відповідно до вимог якої у разі несплати штрафу в розмірі не більше 3 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт з розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законом мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років. При цьому зазначає, що відмова суду в заміні покарання ОСОБА_8 нівелює положення Конституції України щодо обов`язковості виконання рішень суду. Просить ухвалу скасувати, винести ухвалу, якою замінити засудженому ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в сумі 680 грн. на покарання у виді громадських робіт.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, вислухавши думки засудженого та адвоката, які висловили заперечення доводам та вимогам апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Як вбачається із матеріалів справи, вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19.08.2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн., тобто 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаний вирок набрав законної сили 21.09.2015 року.

Обов`язок сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком законної сили передбачений ч.1 ст. 26 КВК України.

Звернення прокурора, за відсутності відомостей про сплату засудженим ОСОБА_8 призначеної суми штрафу, із відповідним клопотанням мало місце 27.10.2015 року.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про сплату ОСОБА_8 штрафу, призначеного вище зазначеним вироком суду.

Відповідно до ч.1 ст. 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Отже, зазначеною нормою на засудженого покладений і обов`язок пред`явлення документу щодо сплати штрафу, у зв`язку із чим судова колегія вважає не переконливим твердження засудженого про сплату за нього штрафу іншою особою протягом тижня після ухвалення вироку. До того ж ОСОБА_8 зазначив про відсутність у нього будь-якого підтвердження про сплату штрафу та неможливість конкретного зазначення фінансової установи через який, здійснювалась сплата штрафу та за яким ім`ям.

З цього приводу судова колегія також звертає увагу на суперечності у поясненнях ОСОБА_8 , оскільки останній в суді першої інстанції, при вирішенні питання щодо заміни штрафу покаранням у виді громадських робіт, зазначив про те, що не мав можливості сплатити штраф через скрутне матеріальне становище.

Таким чином, несплата засудженим ОСОБА_8 призначеного за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2015 року штрафу в розмірі 680 грн. не спростована.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду щодо неможливості допустити заміну покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн. на покарання у виді громадських робіт строком на 40 годин, що є меншим строком ніж визначено положеннями ч.2 ст. 56 КК України, за якими громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин.

Так, суд хибно фактично ототожнив призначення покарання та питання щодо заміни покарання, яке вирішується при виконанні вироку.

Натомість, порушене у клопотанні прокурора питання не стосується призначення покарання, а є, згідно п. 10 ч.1 ст. 537 КПК України, питанням, яке пов`язано саме із виконанням вироку та, в даному випадку, має вирішуватися із дотриманням ч.5 ст. 53 КК України, що є спеціальною нормою у разі несплати засудженим призначеного покарання у виді штрафу.

Отже, оскаржуване рішення не можна визнати законним і, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, згідно п.4 ч.1 ст. 409, п.п. 1, 2 ч.1 ст. 413 КПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали, що відповідатиме п.4 ч.1 ст. 407 КПК України.

Згідно частини п`ятої статті 53 КК України у разі несплати штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання, та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі із розрахунку один день позбавлення волі за вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Несплачений ОСОБА_8 штраф у розмірі 680 грн., з урахуванням наведених вище положень, у співвідношенні дорівнює 40 годинам громадських робіт.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про заміну засудженому покарання у виді штрафу покаранням у виді громадських робіт, оскільки ОСОБА_8 виплату призначеного йому штрафу не здійснював, т.я. документи, які б підтверджували таку сплату суду або органу з питань виконання покарань не надавав, строки давності виконання обвинувального вироку, передбачені п.1 ч.1 ст. 80 КК України, не спливли, питання щодо розстрочки виплати штрафу засуджений не порушує, а судова колегія таких підстав не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 419, 537-539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора про заміну покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн. за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2015 року на покарання у виді громадських робіт стосовно ОСОБА_8 , скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити.

Замінити ОСОБА_8 несплачений штраф у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 680 гривень, призначений вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2015 року на покарання у виді громадських робіт на строк 40 годин.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4