Справа №590/304/17
Пров. № 1-кп/590/38/17
УХВАЛА
29 червня 2017 року Ямпільський райсуд
Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт. Ямпіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1-кп/590/38/17, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000028 від 02.02.2017 року стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ямпільського районного суду Сумської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1-кп/590/38/17 стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про доцільність продовження ОСОБА_4 обраного запобіжного заходу - тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти даного клопотання.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали відносно обвинуваченого, суд приходить до наступного.

20.02.2017 року відносно ОСОБА_4 слідчим суддею обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та в послідуючому судом також продовжено строк тримання під вартою до 16-00 год. 02.07.2017 року (включно).

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.
Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
При цьому, суд враховує, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , віднесений відповідно до ст.12 КК України, до тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення - від 7 до 10 років позбавлення волі, а також те, що підстав для скасування або заміни запобіжного заходу, раніше обраного судом, немає, обставини, які розглядалися судом при обранні запобіжного заходу, не відпали, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не встановлено.
Відтак, для запобігання вказаним ризикам та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 314-316, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 днів, з 10-30 год. 29.06.2017 року до 10-30 год. 27.08.2017 року (включно) з подальшим утриманням у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1