АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000010 за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією знаряддя лову кустарного виробництва «павук» та виловленої риби, а саме: 40 екз. карася та 24 екз. сазана.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації матеріальну шкоду в сумі 8 024 грн.

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/796/17/2017 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ч. 1 ст. 249 КК України Доповідач ОСОБА_1
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 , в період з 22 год. 26 травня 2016 року до 05 год. 27 травня 2016 року, перебуваючи на території відвідного каналу Бортницької насосної станції аерації річки Дніпро Канівського водосховища, що розташований в Дарницькому районі міста Києва, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел незаконного вилову риби, всупереч ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999 року, використовуючи заборонене знаряддя лову водних біоресурсів кустарного виробництва - «павук» у кількості 1 шт., яке складається із чотирьох металевих прутів, хрестовини та сіткоснастевого матеріалу з ліски, здійснив незаконний вилов риби різних видів, загальною кількістю 64 штуки, а саме: карась - 40 шт., сазан - 24 шт., чим завдав державі шкоду в сумі 8 024 грн., що є істотною шкодою, завданою рибному господарству р. Дніпро.

На вказаний вирок суду заступник прокурора м. Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та ухвалити ухвалу, якою вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. На підставі ст. 96-1, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна, яке було одержане внаслідок вчинення злочину, а також використано як знаряддя вчинення злочину.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки застосував додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке санкцією ч. 1 ст. 249 КК України, з урахуванням внесених Законом України від 18.02.2016 року №1019-УІІІ «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації», який набув чинності 28.02.2016, не передбачено, тоді як, відповідно до вимог ст. 96-1, п.п. 1,3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, повинен був застосувати спеціальну конфіскацію майна, яке було одержано внаслідок вчинення злочину та/або було доходами від такого майна, а також було предметом злочину та пристосовано або використано як знаряддя вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались, як не заперечуються вони прокурором і в апеляційній скарзі.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним промислом, що заподіяло істотну шкоду, що також апелянтом не оспорюється.

Покарання у виді штрафу ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, і заперечень щодо правильності його призначення в апеляційній скарзі прокурора не наведено.

В той же час доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність через безпідставне застосування до ОСОБА_7 такого виду конфіскації, як конфіскація знаряддя лову кустарного виробництва «павук» та виловленої риби, а саме: 40 екз. карася та 24 екз. сазана, тобто майна, яке було одержано внаслідок вчинення злочину та було використано як знаряддя вчинення злочину, є слушними.

Так, Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» від 18.02.2016 року внесено зміни до ст. 249 КК України та в абзаці другому частин першої і другої статті 249 слова «з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого» виключено.

Цим же законом статтю 96-1 КК України, якою передбачено такий вид заходу кримінально-правового характеру як спеціальна конфіскація, викладено в новій редакції, згідно якої:спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 1591, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 2091, 210, частинами першою і другою статей 212, 2121, частиною першою статей 222, 229, 2391, 2392, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 3631, 3641, 3652 цього Кодексу.

Таким чином, новий закон, який на час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 набрав чинності, не передбачав спеціальної конфіскації, яка не є видом покарання, а в загальній формі передбачена ст. 100 КПК України, яка регламентує вирішення питання про речові докази та спеціальну конфіскацію.
Водночас, ст. 96-2 КК України визначені випадки застосування спеціальної конфіскації, зокрема, у разі, якщо майно одержано внаслідок вчинення злочину та/або було доходами від такого майна, а також було предметом злочину та пристосовано або використано як знаряддя вчинення злочину, і таке майно, відповідно до ст. 100 КПК України, підлягає конфіскації.

Наведене свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, оскільки на час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 такий вид конфіскації як конфіскація знарядь і засобів промислу та всього добутого з ч. 1 ст. 249 КК України було виключено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції необхідно змінити в частині призначеного покарання, та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., а знаряддя лову кустарного виробництва «павук» та виловлену рибу, а саме: 40 екз. карася та 24 екз. сазана, конфіскувати на підставі ст. 96-1, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

А відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією знаряддя лову кустарного виробництва «павук» та виловленої риби, а саме: 40 екз. карася та 24 екз. сазана., на підставі ст. 96-1, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3