УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/5853/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.459 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 28 грудня 2016 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 24 липня 2014 року за нововиявленими обставинами
з участю: прокурора ОСОБА_7
скаржника ОСОБА_6
встановила:
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 28.12.2016 року та постановити рішення згідно чинного законодавства.
При цьому ОСОБА_6 вказує, що суддя ОСОБА_8 , яка постановляла ухвалу від 24.07.2014 року по справі № 296/5709/14-к, брала участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та приймала постанову від 17.11.2008 року по справі № 4-1356, також розглядала кримінальну справу № 316 та ухвалювала вирок від 18.02.2014 року, а тому, відповідно до положень ст. 76 КПК України не мала права розглядати його заяву від 07.07.2014 року про перегляд постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2008 року за нововиявленими обставинами у цьому ж кримінальному провадженні.
Крім того, апелянт зазначив, що приймаючи оскаржувану ухвалу від 28.12.2016 року, суд порушив вимоги п.1 ч.2 ст.459, ч.1 ст.460, ч.1, ч.4 ст.461 КПК України.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28 грудня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 24.07.2014 року за нововиявленими обставинами відмовлено.
Суд умотивував своє рішення тим, що ухвала Корольовського районного суду м. Житомира від 24 липня 2014 року, була прийнята з порушенням норм процесуального права, які закріпленні в ст.76 КПК України, про недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні, а тому на думку суду, вказані в заяві обставини, не можуть являтися нововиявленими, в розумінні ч.2 ст. 459 КПК України. Дані обставини були відомі заявнику та суду до розгляду заяви, оскільки сам заявник до своєї заяви додавав постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2008 року.
Додатково суд умотивував своє рішення відсутністю обставин, які у відповідно до ч.2 ст.459 КПК України, являються нововиявленими.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, перевіривши ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Положення ч.2 ст. 459 КПК України містить перелік обставин, які визнаються нововиявленими. Виходячи із змісту ст. 459 КПК України обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами, мають бути абсолютно нові, раніше невідомі суду обставини, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.
Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення, а саме ухвали Корольовського райсуду м. Житомира від 24 липня 2014 року за нововиявленими обставинами на підставі ч.1 ст. 76 КПК України.
Частина перша статті 76 КПК України передбачає недопустимість повторної участі судді в одному ж і тому кримінальному провадженні в усіх судових інстанціях або за нововиявленими обставинами.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що повторна участь судді у кримінальному провадження є порушенням норм кримінального процесуального закону, але не є обставиною, яка визнається нововиявленою згідно ч.2 ст. 459 КПК України. Тому, підстави для задоволення заяви ОСОБА_6 про перегляд ухвали суду від 24.07.2014 року за нововиявленими обставинами відсутні.
Доводи апелянта про порушення райсудом при постановленні оскаржуваної ухвали від 28.12.2016 року вимог п.1ч.2 ст. 459, ч.1 ст.460 та ч.ч.1,4.ст. 461 КПК України не обґрунтовані.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідним змінити оскаржувану ухвалу суду і вважати за правильним дату постановлення ухвали Корольовського райсуду м. Житомира від 24.07.2014 року, а не від 24.07.2016 року, як зазначено в ухвалі від 28.12.2016 року.
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково. Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 28 грудня 2016 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 24.07.2014 року за нововиявленими обставинами змінити.
Вважати за правильним дату постановлення ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 24.07.2014 року, а не від 24.07.2016 року, як зазначено в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.
У решті ухвалу залишити без змін.
Судді: