ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2016 року Індустріальний районний суд
м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0002480 від 03.11.2016 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 25.05.2007 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 15 ч.2 - 186 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; 27.06.2008 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 186 ч. 2, 187 ч. 2, 309 ч. 2, 71 КК України до 6 років позбавлення волі, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 02 листопада 2016 року близько 22 години 15 хвилин перебуваючи неподалік пункту обміну валют, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , побачив потерпілого ОСОБА_5 , який здійснював обмін валюти у розмірі 200 доларів США, коли у цей момент у обвинуваченого ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами після обміну валюти потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна 02 листопада 2016 року близько 22 години 16 хвилин, діючи умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення, обвинувачений ОСОБА_4 підійшов до потерпілого ОСОБА_5 , який очікував грошові кошти з пункту обміну валюти, та побачивши, що касир видає гривні в обмін на долари США, вихопив їх з лотку обмінника, та почав тікати. Потерпілий ОСОБА_5 намагався схопити обвинуваченого ОСОБА_4 та почав кричати вслід останньому з вимогою зупинитися та повернути гроші, але ОСОБА_4 на заклики потерпілого не відреагував та продовжив тікати з місця вчинення злочину.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , відкрито, повторно, заволодівши майном потерпілого ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину з грошовими коштами зник та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5210 гривень 00 копійок.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 виразилася в відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, покаявся у вчиненому злочину і пояснив суду, що 02 листопада 2016 року, біля 22 години, знаходячись неподалік пункту обміну валют по АДРЕСА_2 , де побачив, як потерпілий передав до каси пункту обміну валюти долари США, коли він вирішив заволодіти грошима, для чого, підійшов до потерпілого та побачивши, що касир видає гривні, вихопив їх з лотку обмінника, та втік з місця вчинення злочину з викраденими грошима, яки програв у залі ігрових автоматів.

Від потерпілого ОСОБА_5 до суду надійшла заява з проханням проводити судове засідання без його участі, претензії матеріального і морального характеру до обвинуваченого відсутні.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Також судом враховуються особа обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше був судимий за корисні злочини проти власності, не має на утриманні непрацездатних осіб та неповнолітніх дітей, не страждає тяжкими захворюваннями, не є інвалідом. До обставин що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття. При цьому суд, враховуючи загальні засади призначення покарання передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді реального позбавлення волі, але в мінімальному строку покарання передбаченого санкцією ч.2 ст. 186 КК України, яке на думку суду, буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України під час розгляду кримінального провадження судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Строк відбуття покарання рахувати з 05 листопада 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання згідно вимог ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув*язнення відповідає двом дням позбавлення волі період часу із 05 листопада 2016 року до набранням вироком законної сили, залишив незмінним запобіжний захід у виді тримання під вартою до набранням вироком законної сили.
Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня врученя копії вироку.

Головуюча: ОСОБА_1