Справа № 369/7342/17
Провадження № 1-кс/369/1990/17
УХВАЛА
Іменем України
11.07.2017 Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004056 від 02 липня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся слідчий СВ Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 з даним клопотанням про арешт майна, яке мотивоване тим, що у провадженні Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004056 від 02 липня 2017 року за заявою ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, щодо заволодіння шахрайським шляхом належною останньому земельною ділянкою площею 0,1003 га., що за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: :01:019:5100).

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що в 2007 році ОСОБА_4 взяв кредит в іноземній валюті в «Райфайзен Банк Аваль» під заставу земельної ділянки площею 0,1003 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить йому на праві приватної власності згідно Державного акту IV-КВ № 073525 від 22.10.2002 року. Відповідно до поданої ОСОБА_4 заяви, платежі по погашенню кредиту відбувалися регулярно, але в 2008 році розпочалась фінансово-економічна криза що призвела до неможливості ОСОБА_4 сплачувати кредит. Із заяво ОСОБА_4 встановлено, що він неодноразово звертався до представників банку із заявами про погашення боргу шляхом реалізації вищевказаної земельної ділянки, на що отримував відмову. 27.07.2016 року «Райфайзен Банк Аваль» передав право вимоги за кредитним договором ПАТ «Вектор-банк». Того ж дня ПАТ «Вектор-банк» відступає право вимоги ТОВ «Альткор-Інвест». В подальшому, ТОВ «Альткор-Інвест» звернувся до Києво-Святошинського районного суду з вимогою про заміну сторони виконавчого провадження, але в задоволенні даного позову рішенням суду від 19.01.2017 року було відмовлено. Крім того, відповідно до заяви ОСОБА_4 , представник ТОВ «Альткор-Інвест» ОСОБА_5 та директор ОСОБА_6 організували та здійснили без відома та дозволу ОСОБА_4 присвоєння кадастрового номеру на вищезазначену земельну ділянку.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку IV-КВ № 073525 від 22.10.2002 року, власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:019:5100, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є гр. ОСОБА_4 .

Відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову та враховуючи, що незастосування заборони розпоряджатися майном призведе до того, що вищевказана земельна ділянка може бути проданою, подарованою або будь-яким іншим чином відчуженою на користь інших осіб, а це як наслідок призведе до втрати забезпечення можливої конфіскації цього майна або цивільного позову, а тому є необхідність заборонити відчужувати вищевказане нерухоме майно на користь інших осіб.

Тому слідчий просив накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1003 га. за кадастровим номером :01:019:5100, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється гр. ОСОБА_4 .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, та просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Клопотань, щодо фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування від учасників не надходило.

Враховуючи припис ст. 107 КПК України, суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання без фіксації технічними засобами.

В силу ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглядає дане клопотання без повідомлення підозрюваного метою забезпечення арешту майна.
Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 та 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає до задоволення, оскільки в даному випадку арешт мана може допускатись на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину покарання за яке передбачає штраф від чотирьохсот до дев`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк від трьох до шести років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову та враховуючи, що незастосування заборони розпоряджатися майном призведе до того, що вищевказана земельна ділянка може бути проданою, подарованою або будь-яким іншим чином відчуженою на користь інших осіб, а це як наслідок призведе до втрати забезпечення можливої конфіскації цього майна або цивільного позову, а тому є необхідність заборонити відчужувати вищевказане нерухоме майно на користь інших осіб.

Відповідності до ч. 4 ст. 170 КПК України відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а оскільки вказана земельна ділянка може бути відчуженою, а це як наслідок призведе до втрати забезпечення можливої конфіскації цього майна або цивільного позову, а тому є необхідність накладення арешту на земельну ділянку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1003 га. за кадастровим номером :01:019:5100, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється гр. ОСОБА_4 .

Ухвала виконується слідчим негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1