УХВАЛА

29 листопада 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки
України, зареєстрованої та проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 просить змінити вирок суду, призначивши їй більш мяке покарання та зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у відповідності до ст. 72 ч. 5 КК України.
Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначене покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуте нею покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2015 року та остаточно призначене покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 , не мотивуючи з яких підстав, просить призначити їй покарання у виді одного року чотирьох місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного їй покарання за цим вироком частково у виді трьох років позбавлення волі приєднати невідбуте нею покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2015 року та остаточно призначити покарання у виді чотирьох років чотирьох місяців позбавлення волі.
Крім того, обвинувачена просить зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту її затримання, тобто з 23 березня 2015 року.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 28 лютого 2015 року приблизно в 20 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні ТРЦ «Караван», ТОВ «Група Рітейлу Україна», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 12, реалізуючи умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, взяла з полиці товар загальною вартістю 1346 грн. 86 коп. та поклала їх до поліетиленового пакету, після чого направилась до виходу із магазину.
Виконавши всі дії, які ОСОБА_5 вважала необхідними для доведення злочину до кінця, остання пройшла повз лінію контролю магазину, однак свій злочинний умисел до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки спрацювала сигналізація, та вона була зупинена працівниками охорони супермаркету.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 та правильно кваліфікував її дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна.
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_5 покарання повною мірою дотримався вимог закону.
Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченої, яка неодноразово судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, суд обґрунтовано визнав обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченої та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Крім того, призначаючи покарання, суд врахував також те, що обвинувачена ОСОБА_5 неодноразово судима саме за злочини проти власності та знову вчинила замах на крадіжку чужого майна, що, на думку колегії суддів, свідчить про стійке небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до ухвалення вироку Святошинським районним судом міста Києва від 11 грудня 2015 року.
А тому, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів, суд правильно застосував кримінальний закон та приєднав невідбуте ОСОБА_5 покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2015 року.
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів не знаходить підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання суворим, оскільки воно призначене в межах санкції ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та за правилами ст. 70 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_5 покарання справедливим та достатнім, а вирок суду законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
В той же час, в своїй апеляційній скарзі обвинувачена просить зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язненні з моменту її затримання, тобто з 21 березня 2015 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в разі засудження особи до позбавлення волі, в рамках того самого кримінального провадження їй зараховується строк попереднього ув`язнення, застосованого в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, щодо обвинуваченої ОСОБА_5 в межах даного кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обирався.
Тому підстав для зарахування попереднього ув`язнення в строк покарання, призначеного за вироком в іншому кримінальному провадженні немає.
В той же час, відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» засуджена особа, члени її сім`ї або захисник, суд, що виніс зазначений обвинувальний вирок, можуть звернутись з клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок або суду, який ухвалив такий вирок.
Оскільки з моменту ухвалення вироку 12 вересня 2016 року по день ухвалення рішення апеляційним судом про залишення вироку без змін, після чого особа набуває процесуального статусу засудженого, ОСОБА_5 перебуває під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати цей термін фактично попереднього ув`язнення в строк покарання відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12 вересня 2016 року по 29 листопада 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3