У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором, про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку автомобіля марки «Мітсубіші Аутландер», номерний знак НОМЕР_1 , -

ВСТАНОВИВ:
З клопотання та доданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що у провадженні слідчого відділу слідчого управління прокуратури області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000263 від 03 грудня 2016 року за підозрою окремих службових осіб Ужгородської міської ради у вчиненні в складі групи осіб кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст368 КК України.

Згідно клопотання, в ході досудового розслідування , встановлено, що на підставі договору оренди земельної ділянки від 15.03.2012, укладеного між Ужгородською міською радою та ТОВ «Дабо», останнє користується земельною ділянкою площею 0,09 га за адресою: м. Ужгород, вул. Об`їзна дорога, 3, для обслуговування будівель автомобільної мийки вантажного транспорту, які належать вказаному товариству на праві приватної власності. На замовлення ТОВ «Дабо» експертом ГІП ОСОБА_7 розроблено звіт про експертну грошову оцінку зазначеної земельної ділянки, яка становить 204 тис. грн. Вказаний звіт ОСОБА_8 14.11.2016 скеровано до Ужгородської міської ради для його затвердження та оформлення продажу земельної ділянки. 01.12.2016 під час особистого прийому у першого заступника Ужгородського міського голови ОСОБА_9 , останній повідомив ОСОБА_8 про те, що викуп земельної ділянки по тій вартості, яка зазначена у звіті про експертну грошову оцінку, можливий лише у випадку передачі йому та голові комісії з питань регулювання земельних відносин Ужгородської міської ради ОСОБА_10 грошових коштів у сумі 40 тис. грн., які необхідно буде надати працівнику правоохоронного органу, що буде названий ним у подальшому. У подальшому, 13.12.2016 близько 11 години, ОСОБА_9 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті в приміщенні Ужгородської міської ради, що за адресою: м. Ужгород, пл. Поштова, 3, повідомив заявнику ОСОБА_8 про необхідність зустрічі цього ж дня об 11.30 год. у приміщенні кафе «Мокасоль», що за адресою: м. Ужгород, пл. Жупанатська, 11, де останній повинен передати ОСОБА_9 частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 25 тис. грн. Решту суми раніше обумовленої неправомірної вигоди в розмірі 20 тис. грн. ОСОБА_9 зобов`язав ОСОБА_8 передати після засідання сесії Ужгородської міської ради - 23.12.2016. 13.12.2016, близько 11.30 год. на вказане місце зустрічі з ОСОБА_8 ОСОБА_9 , керуючись метою приховування слідів вчинення ним кримінального правопорушення, прибув разом із іншою особою - ОСОБА_11 , та повідомив ОСОБА_8 про необхідність передачі грошових коштів саме цій особі - ОСОБА_11 , а сам покинув місце зустрічі. На виконання цієї вказівки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 передав ОСОБА_11 раніше обумовлену з ОСОБА_9 частину суми неправомірної вигоди у розмірі 25 тис. грн. Після цього, 23.01.2017 ОСОБА_11 , діючи у змові з ОСОБА_9 та на виконання вказівки останнього, у телефонній розмові з ОСОБА_8 домовився з ним про зустріч, під час якої у цей же день, що мала місце на вул. Волошина у м. Ужгороді, поблизу торгівельного центру «Едельвейс», повідомив останнього про те, що до 25.01.2017 йому необхідно передати решту суми неправомірної вигоди у розмірі 20 тис. грн., інакше питання щодо викупу земельної ділянки ТОВ «Дабо» не буде вирішено на користь товариства. Після цього, 25.01.2017 близько 11 години ОСОБА_8 на виконання вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_9 передав решту раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 20 тис. грн., після чого ОСОБА_11 було затримано у порядку ст. 208 КПК України. В ході досудового розслідування даного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду, 25 січня 2017 року проведено обшук легкового автомобіля марки «Мітсубіші Аутландер», номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_10 . Під час проведення даного обшуку виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії - автомобіля марки «Мітсубіші Аутландер». Номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , виданий громадянці ОСОБА_12 ; транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Мітсубіші Аутландер», номерний знак НОМЕР_1 , яким фактично користується ОСОБА_10 . Вказане вище майно має значення у даному кримінальному провадженні, відноситься до засобу вчинення кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_10 із використанням даного транспортного засобу прибував на зустрічі із іншими співучасниками для планування вчинення злочину, та даний транспортний засіб використовував при вчиненні злочину. Зазначене тимчасово вилучене майно, саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як тимчасово вилучення майна та його арешт. Крім цього, санкція ч.З ст.368 КК України як обов`язкове додаткове покарання передбачає конфіскацію майна. З огляду на викладене, виникла необхідність у зверненні до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили суд задовольнити клопотання з підстав, викладених у ньому. Зазначили, що підставою для внесення данного клопотання послужили дані зібрані оперативним підрозхділом про те, що ОСОБА_10 з із використанням данного транспортного засобу прибував на зустрічі із іншими співучасниками длдя планування вчтинення злочину та даний транспортний засіб використовував при вчиненні злочину. Також зазначили, що санкція статті, що передбачає відповідальнність за вчиннення кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 передбачає обов`язкову конфіскацію майна обвинуваченого, а як встановлено ОСОБА_10 є співвлаником автомобіля, і використовував його, що підтверджується даними оперативними даними та технічним паспортом, згідно якого ОСОБА_10 має право на керування даним транспортним засобом.

Підозрюваний та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання, з тих підстав, що автомобіль не належить ОСОБА_10 , а є власністю дружини ОСОБА_10 . Не заперечили, що даний автомобіль придбаний подружжям ОСОБА_13 під час шлюбу.

Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту клопотання вбачається, що органом досудового розслідування встановлено, що легковий автомобіль марки «Мітсубіші Аутландер», номерний знак НОМЕР_1 використовувався ОСОБА_10 як засіб вчинення кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_10 із використанням даного транспортного засобу прибував на зустрічі із іншими співучасниками для планування вчинення злочину, та даний транспортний засіб використовував при вчиненні злочину.

Крім того, санкція кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Частина 5 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

В ході розгляду клопотання встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_14 є співвласником автомобіля марки «Мітсубіші Аутландер», номерний знак НОМЕР_1 та користується вказаним автомобілем, що зокрема підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, а також поясненням самого підозрюваного про придбання автомобіля під час перебування у шлюбі з ОСОБА_12 , а також, що легковий автомобіль марки «Мітсубіші Аутландер», номерний знак НОМЕР_1 використовувався ОСОБА_10 як засіб вчинення кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_10 із використанням даного транспортного засобу прибував на зустрічі із іншими співучасниками для планування вчинення злочину, та даний транспортний засіб використовував при вчиненні злочину.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен зокрема, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

За таких обставин, враховуючи, що встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_10 містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, а також беручи до уваги, що санкція кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, і, що легковий автомобіль марки «Мітсубіші Аутландер», номерний знак НОМЕР_1 використовувався ОСОБА_10 як засіб вчинення кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_10 із використанням даного транспортного засобу прибував на зустрічі із іншими співучасниками для планування вчинення злочину, та даний транспортний засіб використовував при вчиненні злочину, .слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання по накладення арешту на автомобіль марки «Мітсубіші Аутландер», номерний знак НОМЕР_1 , яким фактично користується ОСОБА_10 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки «Мітсубіші Аутландер», номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , видане ОСОБА_12 є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході обшуку від 25.01.2017 року майно:

- транспортний засіб - автомобіль марки «Мітсубіші Аутландер», номерний знак НОМЕР_1 , яким фактично користується ОСОБА_10

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки «Мітсубіші Аутландер», номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , виданий громадянці ОСОБА_12 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1