ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/693/17
Провадження № 1-кп/636/207/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
10 серпня 2017 рокуЧугуївський міський суд Харківської області
у складі : головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , секретаря ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000029 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ст. Покровка Чугуївського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:
11 січня 2017 року о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , біля Чугуївської загальноосвітньої школи I-III ступенів №8 по вул. Червономанєжна в місті Чугуєві Харківської області, під час конфлікту з малолітнім ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс йому долонею правої руки один удар в область лівої щоки, внаслідок чого заподіяв малолітньому потерпілому ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження у виді синця на лівій щоці.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому злочині не визнав, пояснивши, що сам конфлікт, який виник між ним та малолітнім потерпілим ОСОБА_4 він не оспорює, як і не заперечує того, що наніс йому долонею правої руки один удар в область лівої щоки, однак в такий спосіб він захистив свого сина від ОСОБА_4 , який його ображав.

Незважаючи на те, що обвинувачений не визнає своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, винуватість ОСОБА_6 в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень підтверджується сукупністю зібраних та досліджених під час судового розгляду доказів.

Так, малолітній потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що приблизно о 14 годині 30 хвилин в січні 2017 року він йшов зі школи № 8 зі своїм другом ОСОБА_10 . За ними йшов їх однокласник ОСОБА_11 , який їх ображав, обзивав, потім вони почали кидати один в одного сніжки, в результаті чого у ОСОБА_4 змістилась на голові шапка. Після цього до них підійшов батько ОСОБА_12 , взяв його та ОСОБА_13 за капюшони, та вдарив його долонею руки по щоці. Потім вони пішли до директора школи, але його не було на місці і всі розійшлись по домах, оскільки конфлікт було вичерпано. При цьому, коли йшли до директора, батько ОСОБА_9 продовжував утримувати їх за капюшони.

Свідок-очивидець події малолітній ОСОБА_14 , який є однокласником потерпілого, в судовому засіданні зазначив, що в обідній час він йшов зі школи № 8 зі своїм другом ОСОБА_15 . За ними йшов ОСОБА_11 , який їх обзивав. Вони кинули пару сніжків в нього, потім побігли за ним та схопили за плечі. До них підійшла ОСОБА_16 та сказала «облиште все марно», вони відпустили ОСОБА_17 і в цей час почули «стояти». До них підійшов батько ОСОБА_12 , взяв руками його та ОСОБА_4 за капюшони, після чого вдарив ОСОБА_4 долонею правої руки по лівій щоці.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 мати малолітнього свідка ОСОБА_14 , повідомила суду, що зі слів її сина відомо, що ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_4 долонею руки по щоці, потім повів їх до директора школи, якого на місці не було, при цьому зазначила, що між ОСОБА_17 та однокласниками постійно виникають конфлікти, з цього приводу класний керівник проводила бесіди.

Малолітні свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які також була очевидцями події, зазначили, що взимку 2017 року після обіду (точну дату не пам`ятають) вони з однокласницею ОСОБА_16 повертались зі школи. Перед ними попереду йшли їх однокласники: ОСОБА_11 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . ОСОБА_11 почав ображати, обзивати інших двох однокласників, після чого вони почали кидати один в одного сніжки, а потім погналися за ним. Після того, як вони його догнали, у ОСОБА_9 впала шапка та вони про щось стояли розмовляли, але його не били. В цей час до хлопців підійшов батько ОСОБА_12 , схопив ОСОБА_4 та вдарив його долонею правої руки по щоці. Потім вони пішли до директора школи, але його не було на місці і всі розійшлись по домах.

Допитаний в судовому засіданні 14 червня 2017 року малолітній свідок ОСОБА_17 , пояснив суду, що приблизно о 14.30 год. в січні 2017 року він йшов зі школи № 8 разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_14 . Вони втрьох почали обзиватись один на одного, потім кидали один в одного сніжки. Далі ОСОБА_22 зірвав з нього шапку та почав бігти. Він від нього тікав та, коли озирнувся побачив свого батька ОСОБА_6 , який тримав ОСОБА_4 за комірець куртки, при цьому не бачив, щоб його батько бив ОСОБА_4 чи ОСОБА_14 . Потім вони пішли до директора школи, але його не було на місці. ОСОБА_4 весь час вибачався. В подальшому під час судового засідання 20 червня 2017 року свідок додатково зазначив, що під час конфлікту ОСОБА_14 вдарив його ногою по нозі нижче коліна один раз, а ОСОБА_4 кулаком по спині один раз.

Крім того, будучи дослідженими в судовому засіданні письмові докази, не викликали сумніву у сторін кримінального провадження, тому оцінені судом як належні письмові докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні, а саме протокол слідчого експерименту від 09 лютого 2017 року, де в присутності понятих, за участю психолога, малолітній потерпілий ОСОБА_4 показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (а.к.п. 22-24).

Згідно судово-медичної експертизи № 8-Ч/17 від 12.01.2017 року у ОСОБА_4 є синець на обличчі, який утворився від ударного впливу тупого твердого предмета. Не виключено, що вказане ушкодження утворилось за механізмом та у строк 11.01.2017, вказаний у постанові. За ступенем тяжкості синець кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я як легке тілесне ушкодження (менше 6 днів) (а.к.п.21).

Відповідно до додаткової судово-медичної експертизи № 43-Ч/17 від 11.02.2017 року, згідно висновку якої у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження: синець на лівій щоці. Ушкодження могли утворитись у строк 11.01.2017, за механізмом, вказаним потерпілим на слідчому експерименті (а.к.п.26).

Оцінивши досліджені у справі докази в сукупності, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Винуватість ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, за оцінкою сукупності досліджених по справі доказів, суд, в обсязі пред`явленого обвинувачення, вважає доведеною.

До позиції обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно того, що, наносячи удар в обличчя малолітньому потерпілому, він захищав свого сина, суд відноситься критично, оскільки жодної загрози життю чи здоров`я малолітнього ОСОБА_17 не було, що об`єктивно підтверджується показами допитаними в судовому засіданні свідків.

Отже, невизнання ОСОБА_6 своєї винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд розцінює як спосіб захисту, оскільки його позиція спростовується сукупністю наведених, що узгоджуються між собою, доказів і суперечить фактичним обставинам, встановленим у провадженні.

Як особа ОСОБА_6 характеризується за місцем мешкання позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, наведені вище дані про його особу, що він раніше не судимий, не працює і приходить до висновку про призначення покарання у виді громадських робіт, оскільки інші види покарання суд вважає застосовувати не доцільно.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя