Провадження 1-кс/127/6439/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000348 внесеного до ЄРДР 26.10.2016, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Заздрість, Теребовлянського району Тернопільської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, працює водієм на ВАТ «Микулинецьке АТП» № 16144, одружений, на утриманні малолітня дитина, раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
21.07.2017, до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000348 від 26.10.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 26 жовтня 2016 року о 07.00 год., водій ОСОБА_4 , керуючи автопоїздом у складі автомобіля «MAN» державний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепа «SCHMITZ», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Соборній в смт. Літин Вінницької області, у напрямку м. Вінниці, неподалік будинку № 30, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, в момент виникнення небезпеки для руху, а саме появи в його полі зору пішохода ОСОБА_7 , яка з права на ліво по ходу його руху переходила проїзну частину дороги, рухаючись до розмітки пішохідний перехід, не вірно оцінив дорожню обстановку, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд передньою частиною автомобіля на вищевказаного пішохода, що перебувала в районі розмітки пішохідний перехід.

Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_7 від отриманих травм померла під час надання медичної допомоги.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №910 від 25.11.2016, ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми (саден на лобі, крововиливу в м`які покрови голови зліва в скронево-потиличній ділянці, перелому кісток склепіння та основи черепа, забою лівої скроневої долі головного мозку, субтотального субарахноїдального крововиливу над обома півкулями головного мозку, крововиливу в шлуночки мозку); закритої тупої травма грудей (переломів ребер з обох боків по декільком анатомічним лініям, забою легень, лівобічного гемотораксу - 300 мл); синців на кінцівках, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент спричинення та стоять в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_7 настала від сполучної травми тіла. Між сполучною травмою тіла і смертю ОСОБА_7 є причинний зв`язок. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_7 етиловий спирт не виявлено, що свідчить про тверезий її стан на час настання смерті. Під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 виявлені морфологічні ознаки хронічної ішемічної хвороби серця, яка в причинному зв`язку зі смертю не стоїть.

Згідно висновків авто-технічної транспортно-трасологічної експертиз №980а від 18.01.2017, №250а від 12.04.2017, №823а від 08.11.2016, в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «MAN» ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України. Величина швидкості руху автомобіля «MAN» перед даною ДТП, що відповідає зафіксованим слідам гальмування, становить 53.4…54.8 км/год. Наїзд на пішохода ОСОБА_7 стався на проїзній частині вул. Соборної в смт. Літин на лівій смузі руху в напрямку м. Вінниця. В ситуації, що склалась, водій ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування із зупинкою автопоїзда до смуги руху пішохода. В ситуації, яка склалася, в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Водій ОСОБА_4 за вищевикладених обставин порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

21.04.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру, у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2. ст. 286 КК України.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними доказами, а саме:

Протоколом огляду місця події від 26.10.2016;

Висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 .

Протоколами допиту підозрюваного ОСОБА_4 .

Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 та протоколами проведених слідчих експериментів за його участі.

Висновками авто-технічних експертиз та експертизи технічного стану транспортного засобу автомобіля «МАН».

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 на неодноразові виклики, для проведення за їх участі слідчих дій, не з`являються, натомість від адвоката ОСОБА_5 надходять заяви-клопотання, в яких останній просить про дати його виклику та підозрюваного ОСОБА_4 узгоджувати безпосередньо із ним. Неодноразово під час спілкування в телефонному режимі із адвокатом ОСОБА_5 узгоджувались дати та час проведення слідчих дій за їх участі, в які він мав можливість прибути разом із підозрюваним ОСОБА_4 , однак останній посилаючись не те, що в у Вінницькому міському суді залишаються без розгляду подані ним скарги на рішення слідчого і до їх фактичного розгляду в суді, останній не має намірів прибувати до слідчого.

Разом з тим слід зауважити, що ОСОБА_4 , працює водієм вантажного автомобіля на ВАТ «Микулинецьке АТП № 16144» та здійснює перевезення вантажів по свій території України і в більшості часу за місцем свого проживання не перебуває.

Жодного разу від захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 будь-яких повідомлень про неможливість їх прибуття для проведення слідчих дій, саме з поважних причин, не надходило.

Оскарження рішень на дії слідчого, не зупиняє строків досудового розслідування кримінального провадження, тому така поведінка захисника та підозрюваного розцінюється органом досудового розслідування, як намагання уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваного за вчинене кримінальне правопорушення та вмисне затягування троків досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного та беручи до уваги вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання (підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років), намагання ухилятися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За наведених підстав слідчий, просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, суду пояснив, що по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, переховувався від органів досудового розслідування, на виклики слідчого не являвся, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний заперечував щодо клопотання слідчого.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні також заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 107 ч. 1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.

Враховуючи те, що від учасників процесуальної дії не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тому слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосуванням технічних засобів фіксування.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , раніше не судимий, працює, одружений, утримує малолітню дитину та має постійне місце проживання.

Проте, не дивлячись на вищенаведене, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, відсутність соціально стримуючих факторів та соціальних зв`язків, а також той факт, що внаслідок кримінального правопорушення загинула людина, шкода взагалі не відшкодована, та підозрюваний не має наміру примирюватися з потерпілими, при цьому підозрюваний на неодноразові виклики дослідчого не з`являється, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України обґрунтована.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, проте з урахуванням обставин та наслідків кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для визначення ОСОБА_4 розміру застави.

Слідчий суддя вважає, що термін тримання під вартою ОСОБА_4 , слід визначити в межах строку досудового розслідування.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 32 (тридцять два) дні з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 07 години 00 хвилин 21 серпня 2017 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 21 серпня 2017 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя