АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1297/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 642/255/17
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000535 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської обл., Дергачівського р-ну, смт. Вільшани, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 28.11.2011 року вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання строком 1 рік;
2) 22.07.2013 року вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмір 2000,00 гривень,
визнано винним за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 11.01.2017 року.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 спричинену матеріальну шкоду в сумі 1000 грн. 00 коп., та моральну шкоду в сумі 500 грн. 00 коп.
Речовий доказ - мобільний телефон «Samsung» SGH-В 220, імеі НОМЕР_1 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 , залишено в користуванні останнього.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи в сумі 263 грн. 88 коп.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді тримання під вартою у Харківської установи виконання покарань № 27 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області.
Згідно вироку, 14.02.2016 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_8 за попередньою змовою і в групі з особою, матеріали у відношенні якого виділені в окреме провадження, будучи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, знаходячись поблизу будинку № 90 по вул. Полтавський шлях в м. Харкові, підійшли до потерпілого ОСОБА_9 , після чого особа, матеріали у відношенні якого виділені в окреме провадження, наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя потерпілого, від чого останній упав на землю. Вказана особа, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите заволодіння чужим майном, почала нишпорити по кишенях потерпілого ОСОБА_9 та із правої внутрішньої кишені останнього дістав гаманець, який матеріальної цінності для потерплого не має, в якому знаходились грошові кошти в сумі 300 гривень, з правої передньої кишені брюк дістав мобільний телефон Самсунг В220, вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 4153 від 29.07.2016 року 270 грн. 00 коп., та пакет, в якому знаходились дві пари окулярів, термос, зарядний пристрій до мобільного фону та ліхтарик, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють. ОСОБА_8 , в свою чергу, реалізуючи свій злочинний намір, тримав потерпілого ОСОБА_9 за руки, щоб той не чинив опір.
Після чого, ОСОБА_8 та інша особа, заволодівши майном потерпілого ОСОБА_9 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 570 грн. 00 коп.
До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 відповідно до ст. 403 КПК України відмовився від своєї апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок районного суду змінити, пом`якшити та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Своє апеляційне прохання захисник обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 визнав вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся, допомагав слідству у розкритті злочину, страждає на хворобу у зв`язку з чим був визнаний непридатним до проходження військової служби, у вчиненому злочині його підзахисний не приймав активної участі, насильство до потерпілого не застосовував, таким чином, на думку обвинуваченого, призначене покарання є занадто суворим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404, 421 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочинів, що зазначені у вироку та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України у апеляційній скарзі захисника не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404, 421 КПК України, ці обставини у апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в межах доводів поданої апеляційної скарги щодо правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Сутність апеляційних доводів захисника ОСОБА_7 полягає у зайвій суворості призначеного покарання. З цим він пов`язує своє апеляційне прохання щодо необхідності зміни вироку в частині призначеного покарання обвинуваченому, шляхом його пом`якшення, що на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки такі твердження повністю спростовуються висновками суду, що містяться у оскаржуваному вироку (арк. 91-92).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 призначено покарання за вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, - у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, тобто в розмірі приближеному до мінімального строку цього виду покарання, яке передбачено санкцією ч. 2 ст. 186 КК України. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але врахував відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також об`єктивно врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Апеляційні доводи сторони захисту щодо наявності обставин, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, на думку колегії суддів, мають суто суб`єктивний характер. Наявність у ОСОБА_11 хвороби, відповідно до якої він був визнаний госпітальною військово-лікарською комісією терапевтічеського профілю військової частини непридатним до проходження військової служби, не може слугувати підставою або виправдовувати вчинені ним протиправні діяння, що пов`язані зі вчиненням умисних корисливих злочинів проти власності та здоров`я громадян.
Крім того, колегія суддів не може погодитися з апеляційними доводами захисника щодо другорядної ролі в інкримінованому ОСОБА_12 злочині та наявності обставин, що пом`якшують покарання щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочину, оскільки в суді першої інстанції обвинувачений своєї вини в інкримінованому йому злочині не визнав, а така позиція обвинуваченого, стосовно змінювання своєї процесуальної позиції по справі у суді апеляційної інстанції, обумовлюється вибраною тактикою захисту та наявністю в матеріалах кримінального провадження доказів, які беззаперечно підтверджують вину в інкримінованому йому злочині, а також свідчить про намір спростувати можливими способами обставини справи, зменшити їх у вигідному до себе напрямку, зменшити ступінь своєї вини та ухилитися від справедливого покарання.
З огляду на викладене, твердження у апеляційній скарзі ОСОБА_11 про неповне врахування судом обставин, що пом`якшують покарання та про наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, належить вважати безпідставними.
Разом з цим, на підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, тобто тримання під вартою з 11 січня 2017 року до 20 червня 2017 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 11 січня 2017 року до 20 червня 2017 року включно, із співвідношення одному дню тримання під вартою відповідають два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4