АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9048/16-к Номер провадження 11-кп/786/382/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 366 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000122 за апеляційною скаргою прокурора Прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 27 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000122 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург Німеччина, громадянина України, який проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України повернуто прокурору Прокуратури Кіровоградської області.

Приймаючи таке рішення суд зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України, диспозиція якої містить ряд альтернативних умисних дій суб`єкта злочину, які окремо можуть підпадати під ознаки ч. 1 ст. 366 КК України, однак в зазначеному обвинувальному акті прокурором взагалі не викладено ознаки злочину, що інкримінується обвинуваченому.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просить апеляційну скаргу задовольнити з підстав у ній наведених, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Висновки, викладені в ухвалі суду про повернення прокурору обвинувального акту з матеріалами кримінального провадження № 0000122 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а саме, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України, диспозиція якої містить ряд альтернативних умисних дій суб`єкта злочину, які окремо можуть підпадати під ознаки ч. 1 ст. 366 КК України, однак в зазначеному обвинувальному акті прокурором взагалі не викладено ознаки злочину, що інкримінується обвинуваченому, є обґрунтованими.

З матеріалів провадження вбачається, що 22.11.2016 на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000122 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (а.п. 2-6).

В обвинувальному акті зазначено, що органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 будучи директором ТОВ «Еля Агроекспорт», тобто службовою особою на яку покладено виконання організаційно-розпорядчих і адміністративно-розпорядчих функцій згідно вимог діючого законодавства, достовірно знаючи про відсутність з серпня 2011 року по травень 2012 року проведених операцій, за результатами яких можливо здійснення корегування згідно ст. 192 Податкового кодексу України обсягів постачання та податкових зобов`язань у звітних деклараціях з ПДВ, діючи умисно, маючи на меті введення в оману працівників Кременчуцької ДПІ з метою подальшого неправомірного тримання грошових коштів, склав та підписав електронним підписом та подав в електронному вигляді до податкової інспекції уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань ТОВ «Еля Агроекспорт» з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, в які умисно вніс завідомо неправдиві відомості, а саме:

24.08.2012 за реєстраційним № за червень 2012, у рядок 8.1 про збільшення податкового зобов`язання на 1097123,36 грн з додатком 1 розрахунку корегування сум податку на додану вартість;

25.08.2012 за реєстраційним № за грудень 2011, у рядок 8.1 про збільшення податкового зобов`язання на 1074531,51 грн з додатком 1 розрахунку корегування сум податку на додану вартість;

25.08.2012 за реєстраційним № за жовтень 2011, у рядок 8.1 про збільшення податкового зобов`язання на 877225 грн з додатком 1 розрахунку корегування сум податку на додану вартість;

25.08.2012 за реєстраційним № за листопад 2011, у рядок 8.1 про збільшення податкового зобов`язання на 9455943 грн з додатком 1 розрахунку корегування сум податку на додану вартість;

25.08.2012 за реєстраційним № за вересень 2011, у рядок 8.1 про збільшення податкового зобов`язання на 1074531,51 грн з додатком 1 розрахунку корегування сум податку на додану вартість;

26.08.2012 за реєстраційним № за травень 2012, у рядок 8.1 про збільшення податкового зобов`язання на 13497404 грн з додатком 1 розрахунку корегування сум податку на додану вартість.

Тобто ОСОБА_8 протягом серпня 2012 року склав та подав до податкової інспекції уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань ТОВ «Еля Агроекспорт» з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, зі збільшенням податкового зобов`язання на загальну суму 27076758,40 грн з додатком 1 розрахунку корегування сум податку на додану вартість, але через незалежні від нього обставини, внаслідок виявлення працівниками Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Полтавської області, вказані корегування податкових відомостей при складанні нарахувань відповідних податкових зобов`язань враховані не були. Тому ОСОБА_8 не зміг довести до логічного завершення дії спрямовані на незаконне заволодіння державними грошовими коштами, які він мав намір отримати внаслідок врахування поданих ним відомостей до декларацій у частині збільшення податкового зобов`язання працівниками Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Полтавської області.

Вказані дії ОСОБА_8 в обвинувальному акті кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК України.

Пункт 3 частини 3 статті 314 КПК України надає право суду у підготовчому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт, зазначено в ч. 2 ст. 291 КПК України, а ч. 4 цієї статті передбачено перелік додатків до обвинувального акту.

Стаття 291 КПК України прямо передбачає, що обвинувальний акт має містити, крім іншого, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України має містити виклад фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію злочину з посиланнями на положення закону та на статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винуватість обвинувачених у їх вчиненні, вид і розмір шкоди, завданої злочином, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого злочину, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

При цьому важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, так як правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого злочину в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Правова норма така, що не зобов`язує прокурора викладати фактичні обставини кримінального правопорушення, які він не вважає встановленими та покладає на прокурора обов`язки уникати будь-яких, дійсних чи вигаданих суперечностей, неповноти чи неточності у цьому викладі, пристосовувати згаданий виклад фактичних обставин до вимог загальної чи спеціальної частини КК України щодо ознак складу злочину, які висуваються в правових нормах.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

Судовий розгляд, як передбачено вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Тому правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення має суттєве значення у кримінальному провадженні.

З урахуванням того, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 містить, крім іншого, виклад фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію злочину з посиланнями на положення закону та на статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 1 ст. 366 КК України.

Проте у обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 відсутнє формулювання обвинувачення, тобто правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми та кваліфікуючі ознаки, порушення яких інкримінується обвинуваченому ОСОБА_8 , через це суд першої інстанції правильно зазначив про невідповідність обвинувального акту п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України і повернув з цієї підстави обвинувальний акт прокурору, що узгоджується із приписами п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги колегія суддів також враховує, що за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що є суттєвою гарантією справедливого розгляду та вирішення провадження і права забезпечення обвинуваченого на захист.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційну скаргу прокурора колегія суддів визнає необґрунтованою.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 27 січня 2017 року щодо ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору Прокуратури Кіровоградської області без змін.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4