пр. № 1-кп/759/879/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання в залі Святошинського районного суду міста Києвау кримінальному провадженні № 0007385 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Нор Ачин Наірійського району, Вірменія, громадянина України, має середню освіту, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 321-1 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища Нор Ачин, Наірійського району, Вірменія, громадянина України, має середню освіту, одруженого, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 321-1 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця селища Світле Добропільського району Донецької області, громадянина України, має середню освіту, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 321-1 КК України,

сторони кримінального провадження прокурор ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 , обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 321-1 КК України, з угодами про визнання винуватості, надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 22.11.2016.

У даному кримінальному провадженні 21.11.2016 укладено угоди про визнання винуватості між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_10 та обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 з кожним окремо відповідно.

В судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачені не оспорювали кваліфікації дій, узгодженого покарання і просили суд затвердити угоди і винести на підставі угод вирок.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні стверджували, що повністю розуміють свої права, характер обвинувачення, щодо якого вони визнають себе винуватими, вид покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки невиконання угоди.
Вислухавши думку учасників провадження та дослідивши обвинувальний акт, угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку щодо необхідності відмови у затвердженні угод про визнання винуватості та повернення кримінального провадження прокурору на підставі п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України для продовження досудового розслідування, при цьому виходить із наступного.
Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості, тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Згідно із положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України суд перед затвердженням угоди має перевірити на відповідність її вимогам чинного законодавства. Пунктами 1, 2 вказаної частини передбачений обов`язок суду відмовити у її затвердження у разі суперечності умов угоди вимогам цього Кодексу та/або закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 321-1 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Угодами, укладеними між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з кожним окремо, про визнання винуватості визначено покарання, яке повинні понести обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 кожний окремо за ч.2 ст. 321-1 КК України, а саме: у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 3 роки. Угодою, укладеною між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_9 , визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_9 за ч.2 ст. 321-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Санкція ч. 2 ст. 321-1 КК України крім основних покарань, передбачає застосування до винної особи додаткового покарання, такого як конфіскація майна.
Однак, як вбачається з угод про визнання винуватості, питання про призначення або не призначення обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 додаткового покарання у виді конфіскації майнасторонами не узгоджене.
Відсутність в угодах про визнання винуватостіумов призначення додаткового покарання свідчить про те, що її умови порушують права сторін угоди щодо визначення обвинуваченим покарання, що позбавляє суд можливості з`ясувати думки сторін угоди про можливість призначення покарання та про добровільність їх позицій.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.
Однак, згідно наданих до суду матеріалів суд позбавлений можливості вирішити питання щодо речових доказів, оскільки в Реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено про прийнятті процесуальні рішення щодо речових доказів, а також в судовому засіданні прокурором їх не долучено до матеріалів кримінального провадження. Проте, згідно обвинувального акту, 12.10.2016 прокурором проводився обшук за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого виявлено та вилучено спеціально підготовлене обладнання для виробництва фальсифікованого лікарського засобу, а також 1728 флаконів, місткістю 100 мл, в яких містився фальсифікований лікарський засіб, а саме розчин для зовнішнього застосування, спиртовий 96% з маркуванням «Фармасепт», виробник ПАТ «Біолік». Разом з тим, згідно даного обвинувального акту, даний злочин інкримінується лише ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , інших осіб, у т.ч. осіб, матеріали відносно яких були б виділені в окреме провадження, у ньому не зазначено.
Отже, судом встановлено, що вищезазначені угоди суперечать вимогам КК України та КПК України, а тому дані угоди відповідно до вимог ст. 474 КПК України не можуть бути затверджені судом, у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.
При цьому, слід роз`яснити, що згідно з частиною 8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою у цьому кримінальному провадженні не допускається.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 474, 370 - 372 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
В затвердженні угоди між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_10 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0007385 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 , з іншого боку, про визнання винуватості від 21.11.2016 року відмовити.
В затвердженні угоди між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_10 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0007385 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, про визнання винуватості від 21.11.2016 року відмовити.
В затвердженні угоди між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_10 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0007385 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_9 , з іншого боку, про визнання винуватості від 21.11.2016 року відмовити.
Кримінальне провадження № 0007385 відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 321-1 КК України, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_11 для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Ухвала про відмову у затвердженні угоди оскарженню не підлягає.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що згідно з ч. 8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Суддя ОСОБА_1