Справа № 199/1133/17
У Х В А Л А
іменем України
15 лютого 2017 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про накладення арешту позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування нерухомим майном, а саме: житловим будинком літ. Д-4, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування нерухомим майном, а саме: житловим будинком літ. Д-4, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим відділенням Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєтру досудових розслідувань за №0000026 від 09.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 197-1 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2016 по справі №202/6872/16-ц за ОСОБА_4 визнано право власності на житловий будинок літ.Д-4, розташований за адресо о: АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 2(! червня 2015 року нею та відповідачем було укладено інвестиційний договір. Згідно до п 2.1 договору, його предметом є участь сторін у будівництві житлове го будинку з отриманням у загальну пайову власність сторін відповідних часток у будинку на умовах і в порядку, передбачених договором. Відповідно до п. 2.2 договору, забудовник є замовником будівництва будинку й організовує інвестуванню будівництва будинку, зокрема шляхом виконання зобов`язань, визначених цим Договором. Пунктом 2.3. договору передбачено, що інвестор здійснює фінансування будівництва будинку шляхом внесення інвестиції, а забудовник забезпечує реалізацію інвестиції інвестора. 01 липня 2015 ] оку її було повідомлено про початок будівельних робіт. 20 липня 2015 юку її було повідомлено про необхідність виконання вимог договору щодо інвестування. 16 березня 2016 року були закінчені будівельні роботи передбачені договором та було збудовано житловий будинок, загальною площею 1069,4 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , л т. Д-4. Також, ОСОБА_4 укладено з Дніпропетровською міською радою договір оренди землі від 18.12.2008 р., відповідно до умов якого їй в оренду було надано земельну ділянку, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та має кадастровий номер :04:246:0029. Таким чинком, укладаючи з відповідачем інвестиційний договір, вона була наділена правом користування земельної ділянкою, на якій збудовано об`єкт нерухомості. На зазначеній вище земельній ділянці збудовано житловий будинок літ. А-4, на який ОСОБА_5 набуто право власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 22.07.2014. Як вже зазначено вище, 16.03.2016 на виконання умов інвестиційного договору від 20.06.2015, на цій же земельній ділянці був за її кошти збудований новий (спірний) об`єкт. Проте, відповідач не виконав умови інвестиційного договору, а саме, не забезпечив отримання всіх передбачених законодавством дозволів на будівництво, а також акту про введення об`єкта нерухомості в експлуатацію. Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 1 Дніпропетровської області витребувано інформацію та документи від органів державної влади та місцевого самоврядування, державних установ, за результатом вивчення яких встановлено, що ОСОБА_4 до суду надано неправдиві відомості з огляду на наступне. Відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у реєстрі міститься запис від 17.01.2017 про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, літ. Д-4. розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 на підставі рішення Індустріальної о районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2016 по справі №202/6872/16-ц. Також, відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у реєстрі міститься запис від 01 07.2014 про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, літ. А-4, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право власності серія та номер: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , виданого 22.07.2014 Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції, який розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :04:246:0029. За інформацією, наданою департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Дніпропетровській області, встановлено, що згідно даних реєстрів дозвільних документів, які надають право на виконання будівельних/підготовчих робіт та підтверджують введення об`єктів в експлуатацію з 01.01.2008 року (з моменту створення Інспекці державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області) та згідно даних єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, дані якого знаходяться у відкритому доступі на сайті у розділі «Реєстр дозвільних документів», наявні відомості стовно дозвільших документів на об`єкт будівництва за адресою: м. Дніпро, вул. Поштова, 137а: декларація про початок виконання будівельних робіт № ДП 21 з реконструкції багатоповерхової житлової будівлі, розташованої на земельній ділянці за кадастровим номером :04:246:0030, декларація про готовність об`єкта до експлуатації - житлового будинку літ. А-4, загальною площею 1680,4 м.кв, від 07.05.2014 № ДП 45, видана на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції багатоповерхової житлової будівлі № ДП 1 (кадастровий номер земельної ділянки :04:246:0030), декларація про готовність об`єкта до експлуатації - житлового будинку літ.А-4 з надбудовою літ.АІ-1 над А-4, ганком літ. а, ганком літ а1, ганком літ. а2, ганком літ. а3 загальною площею 1497 м.кв, від 29.01.2014 № ДП 50, видана на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі № 0417/2-2849/2011 (кадастровий номер земельної ділянки :04:246:0029). Згідно семантичної інформації, наданої Управлінням Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області встановлено, що станом на 02.02.2017 за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 зареєстровано право користуванні земельною ділянкою за кадастровим номером :04:246:0028 плошею 0,0028 га під розміщення трансформаторної підстанції, земельною ділянкою за кадастровим номером :04:246:0029 площею 0,4950 га під розміщення нежитлової будівлі, земельною ділянкою за кадастровим номером :04:246:0030 площею 0,1259 га під розміщення нежитлової будівлі (за червоною лінією) строком з 23.02.2009 по 02.03.2024. Відповідно до графічних даних, встановлено, що житловий будинок, літ. Д-4 розташований на земельній ділянці, яка в оренду чи користування фізичним чи юридичним особам не надавалась, тобто його розміщення на земельній ділянці за кадастровим номером :04:246:0029, як на те посилається ОСОБА_4 , не відповідає дійсності. Візуальним оглядом земельної ділянки в районі буд. АДРЕСА_1 встановлено, що вона використовується для розміщення чотириповерхової будівлі літ. Д-4, яка огороджена парканом. Орієнтовна площа земельної ділянки 0, 24 га. Відповідно до ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу Україні, громадяни та юридичні особи несуть кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок. Згідно із ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідального рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку Частиною 4 ст. 26 вказаного Закону, встановлено, що право на забудов) земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Таким чином, відповідно до інформації Управління Держгеокадастр у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, департамент)' Державної архітектурно-будівельної інспекції в Дніпропетровській області, відомосте і з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_4 , за відсутності рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки, самовільно зайняла земельну ділянку та без дозвільних документів на проведення будівельних робіт самовільно здійснила будівництво житлового будинку, після чого надала до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська неправдиву інформацію, в результаті чого було визнано право власності на об`єкт самовільного будівництва - житловий будинок літ. Д-4, за адресою: АДРЕСА_1 . Предметом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, є будівля, під якою слід розуміти об`єкт будівництва, призначений для постійного або тимчасового перебування людей із захистом їх від впливу несприятливих атмосферних умов (житловий будинок, літня кухня, школа, вокзал тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскацій / підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації / юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкоджень, псування знищення, перетворення, відчуження. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що нерухоме майне, а саме: житловий будинок літ. Д-4, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, з метою запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, що призведе до ускладнення здійснення досудового розслідування та поновлення прав потерпілої сторони, є потреба у накладенні арешту на вказаний житловий будинок.

Судом заслухано прокурора ОСОБА_6 та досліджено додані до клопотання документи

Суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, клопотання прокурора про арешт майна не містить зазначення мети накладення арешту на житлову будівлю, оскільки посилання прокурора на те, що використання, перетворення, передача, відчуження житлового будинку призведе до ускладнення здійснення досудового розслідування та поновлення прав потерпілої сторони не є метою накладення арешту на майно, передбаченою ч. 2 ст. 170 КПК України. Крім цього, на порушення вимог цього ж п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України клопотання прокурора не місить належного обґрунтування необхідності арешту майна.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 174 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Оскільки клопотання про арешт майна подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, воно піддягає поверненню прокурору для усунення недоліків з встановленням строку для такого усунення в сімдесят дві години.
Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про накладення арешту позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування нерухомим майном, а саме: житловим будинком літ. Д-4, розташованим за адресою: м. Дніпро, вул. Поштова, б. 137а повернути прокурору для приведення у відповідність до вимог ст. 171 КПК України.

Визначити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя:

15.02.2017