АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/641/15-к Номер провадження 11-кп/786/603/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінального провадження №0000263, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2015, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 поданої в інтересах обвинуваченого на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2017 року ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , проживав без реєстрації в с. Золотарівка Кобеляцького району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, непрацюючого, раніше судимого :

1) 23.03.2015 року Котелевським районним судом Полтавської області по ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 100 год. громадських робіт;

2) 08.05.2015 року Диканським районним судом Полтавської області по ч. 3 ст. 185, ст.ст. 71, 72, 75 КК України до 3 років 12 днів позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 10.09.2015 року вирок Диканського районного суду Полтавської області змінений, виключено з рішення суду посилання про призначення ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України. Вирішено вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України, призначено йому покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 08.05.2015 року, і остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання за цим вироком по даному кримінальному провадженню зараховано строк тримання під вартою ОСОБА_8 з 06.02.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ст. 100 КПК України по справі вирішено долю речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_8 06.07.2015 року, близько 22:00 години, будучи раніше судимим, умисно, з корисливих мотивів, шляхом відсування металевого листа від віконної рами, проник до приміщення гаража ПрАТ «ПВЗ», що розташований за адресою: Полтавська область, Котелевський район, с. Велика Рублівка, вул. Жовтнева, 37А, звідки намагався викрасти речі а саме:
- подовжувач (переноска) кабель ПВЗ 2х4 який складається з вилки силової IVN 3253 32 A (5 штирів) SEZ, розетки силової з`єднуючої ISN 3253 32 A (5 штирів) SEZ та кабелю мідного багатожильного ПВЗ 2Х4, довжиною 9, 5 м., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1307/6 становить 143 грн. 62 коп.
- подовжувач (переноска) кабель ПВЗ 4х4 який складається з вилки силової IVN 3253 32 A (5 штирів) SEZ, розетки силової з`єднуючої ISN 3253 32 A (для 5 штирів) SEZ та кабелю мідного багатожильного ПВЗ 2Х4, довжиною 10 м., вартість якого становить 204 грн. 42 коп.
- подовжувач (переноска) кабель ПВЗ 4х6 який складається з вилки силової IVN 3253 32 A (5 штирів) SEZ, розетки силової з`єднуючої ISN 3253 32 A (для 5 штирів) SEZ та кабелю мідного багатожильного ПВЗ 4Х6, довжиною 10 м., вартість якого становить 211 грн. 66 коп.
- кабель силовий АВВГ 3Х50+1Х16 довжиною 5,5 м. вартість якого становить 59 грн. 00 коп., чим міг спричинити ПрАТ «ПВЗ» матеріальну шкоду на загальну суму 689 грн. 50 коп.
Після чого, дані речі ОСОБА_8 намагався винести з приміщення ПрАТ «ПВЗ» та розпорядитися ними на власний розсуд, чим виконав всі дії які вважав за необхідні для доведення злочину до кінця, але свої злочинні дії до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений сторожем.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини провадження та правильність кваліфікації його дій, просить змінити вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок надмірної суворості, шляхом застосування положень статті 69 КК України, та призначити ОСОБА_8 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що обвинувачений проявив щиросердечне розкаяння у скоєному, відшкодував завдані ним матеріальні збитки, щиро жалкує про скоєне кримінальне правопорушення. Цивільні позови по справі відсутні, потерпілі не мають жодних претензій до обвинуваченого. Крім того, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

На момент скоєння злочину обвинувачений перебував у скрутному матеріальному становищі, зазнав втрати матері у 2006 році, проживав у помешканні батька, який є неодноразово судимий, та наразі перебуває в місцях позбавлення волі. Крім цього, 29 березня 2016 року житлове приміщення, у якому зареєстрований обвинувачений, без його згоди було продане батьком іншим особами, що фактично залишило обвинуваченого без місця проживання.

Судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений залишився фактично без місця свого проживання, засобів для існування, за останній період став на шлях виправлення, змінив місце свого проживання, оточення, створив сім`ю, що підтверджується актом затвердженим головою Золотарівської сільської ради, отримав запрошення на роботу у фермерському господарстві.

За місцем фактичного проживання характеризується позитивно, має проблеми із здоров`ям, схильність до тяжких нападів депресії.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги з мотивів у ній наведених, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення доведена зібраними по справі доказами, матеріалами провадження та показаннями самого обвинуваченого, який у судовому засіданні детально розповів про обставини вчинення замаху на крадіжку, винуватість ОСОБА_8 в апеляційному порядку не оскаржується.

В зв`язку з повним визнанням вини та обставин вчинення кримінального правопорушення, у відповідності до положень ч.3 ст. 349 КПК України, докази по справі в судовому засіданні не досліджувалися.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції, за обставин встановлених під час розгляду провадження, правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку поєднану з проникнення до сховища, вчиненої повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд зобов`язаний врахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Особі, яка винила злочин, має бути призначене покарання в межах, установлених у санкції статті чи частини даної статті, а також бути необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідно ст. 414 КПК України, визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як убачається з оскаржуваного вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд дотримуючись вимог закону, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, наявність сукупності обставин, що пом`якшують покарання, до яких суд відніс: щире каяття у вчиненому, повне визнання своєї вини, молодий вік обвинуваченого, незадовільний стан здоровя ВСД за гіпертензивним типом.

З урахуванням усіх цих обставин у їх сукупності, даних, які характеризують особу обвинуваченого та інших обставин провадження, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
На переконання колегії суддів, вчинення обвинуваченим нового корисливого злочину протягом визначеного попереднім вироком суду іспитового строку, свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, а призначення іншого виду покарання, ніж позбавлення волі, негативно вплине на досягнення мети кримінального покарання, відповідно до статті 50 КК України.

Обґрунтовуючи висновок щодо міри покарання ОСОБА_8 суд врахував щире каяття обвинуваченого, незадовільний стан його здоров`я, позитивну характеристику з місця фактичного проживання, незначну вартість матеріальних цінностей, які намагався викрасти обвинувачений, незакінченість злочину, що дало змогу суду призначити покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч.3 ст. 185 КК України, тобто із застосуванням ст. 69 КК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини на які посилається адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі, стосовно виду та міри покарання, про що вказано у вироку районного суду.

Оцінивши в сукупності всі обставини провадження колегія суддів приходить до висновку, що покарання призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 за своїм видом та розміром, є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Суд правильно визначив ОСОБА_8 остаточне покарання із застосуванням положень ч.1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, оскільки обвинувачений вчинив злочин після вироку Диканського районного суду Полтавської області від 08 травня 2015 року.

За наведених обставин, підстав для зміни вироку, зокрема в частині призначення ОСОБА_8 покарання не пов`язаного з позбавленням волі немає, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Колегією суддів не встановлено під час розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції таких істотних порушень вимог КПК України, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного вироку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного судом покарання обвинуваченому не знаходить.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 6 лютого 2017 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_3