Справа № 635/4184/17
Провадження № 1-кс/635/923/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2017 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

Слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,

підозрюваної - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського районна Харківської області клопотання слідчого Харківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 - ОСОБА_7 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001596 від 28.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мерефа Харківського району Харківської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої, яка мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:
До Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання погоджене з прокурором, в якому слідчий просить суд застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , домашній арешт строком на 60 діб за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на підозрювану наступних обов`язків: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з місця мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20 години 00 хвилин по 08 годину 00 хвилин наступної доби.

Згідно із пред`яівленою 29.07.2017 р. ОСОБА_6 слідчим підозрою:

«28.07.2017 р., близько 19 год. 30 хв., в м. Мерефа, Харківського району Харківської області, ОСОБА_8 , прийшов за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_6 , ОСОБА_8 підійшов до вікна жилого будинку, після чого через вказане вікно проник до приміщення кімнати будинку, де ОСОБА_6 відпочивала на ліжку разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин влаштував з ними сварку, в ході якої ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій та діючи з умислом на вбивство ОСОБА_8 , взявши зі столу кухонний ніж, нанісла один удар вказаним ножем в область черевної порожнини ОСОБА_8 , спричинивши йому проникаюче пошкодження черевної порожнини, кишечника та печінки, але з причин, що не залежать від її волі, не вчинила всіх необхідних дій, для доведення свого умислу до кінця.

Згідно довідки, наданої Мереф`янською центральною районною лікарнею від 28.07.2017 р., у ОСОБА_8 наявне проникаюче пошкодження черевної порожнини, кишечника та печінки».

Тобто, ОСОБА_6 органом досудового слідства пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, тобто незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

28.07.2017 р. ОСОБА_6 було затримано на підставі ст. 208 КПК України, а 29.07.2017 р. їй органом досудового слідства було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

На думку органа досудового слідства ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, який віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років.

Як вважає орган досудового слідства: «На цей час підозра ОСОБА_6 ґрунтується на зібраних у рамках кримінального провадження доказах:

-допитами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

-відомостями з Мереф`янської центральної районної лікарні Харківського району Харківської області;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину;

-допитом підозрюваної ОСОБА_6 ;

-Протоколами огляду місця події від 29.07.2017 р.

Підозрювана ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, який віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років».

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно документів які характеризують ОСОБА_6 вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася. Характеристика з місця роботи та з місця мешкання суду органом досудового слідства та прокурором не надана. Орган досудового слідства, який виконує функцію досудового розслідування та надав суду інформацію щодо характеристики ОСОБА_6 , суд не враховує, так як відповідно до ст. 19 ч. 2 Конституції України, ст. 9 ч. 1, ч. 2, ст. 38 КПК України, дані характеризуючи особу підозрюваного повинні надаватися незалежними органами, а не органом, який пред`явив підозру.

Окрім цього, орган досудового слідства вважає, що: «Підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення ґрунтується на показаннях в якості свідків ОСОБА_9 , який являється співмешканцем ОСОБА_6 , та ОСОБА_11 , яка являється сусідкою та родчикою ОСОБА_6 , на яких може впливати підозрювана ОСОБА_6 »

Відповідно до поданого до суду клопотання орган досудового слідства вважає, що: «відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених:

- п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України у зв`язку з тяжкістю злочину та великим терміном покарання ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, в контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства;

-п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки являються родичами підозрюваної, а тому підозрювана може здійснювати вплив на зазначених свідків, а саме: ОСОБА_9 , який являється співмешканцем ОСОБА_6 , та ОСОБА_11 , яка являється сусідкою та родичкою ОСОБА_6 ; п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 , може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вищезазначені обставини свідчать, про неможливість запобігання вищезазначених ризиків, передбачених п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України».

В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_6 показала, що 28.07.2017 р., близько 19 год. 30 хв., в м. Мерефа Харківського району Харківської області, раніше їй знайомий ОСОБА_8 , прийшов за місцем ії мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_6 , ОСОБА_8 підійшов до вікна жилого будинку, після чого порвав плівку якою воно було забито та через вказане вікно проник до приміщення будинку, а потім пройшов до кімнати де ОСОБА_6 відпочивала на ліжку разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 . Вона була одіта, а ОСОБА_9 був голий. ОСОБА_8 став пред`являти претензії ОСОБА_6 і ОСОБА_9 , що вони вкрали у нього тачку для перевезення будівельних матеріалів, які вони у нього не крали, що підтверджується проведеним слідчим протоколом огляду домоволодіння ОСОБА_6 . Однак, ОСОБА_8 був у стані сильного алкогольного сп`яніння, не слухав їх і наніс ії співмешканцю удар цеглиною по голові від якого він втратив свідомість і після цього накинувся на неї, тряс ії за одежу, яку порвав на ній, неодноразово викрикував погрози що вб`є ії та ОСОБА_9 , який вже був у непритомленому стані. ОСОБА_8 зростом і силою значно перевищує ії, вона як жінка не могла вчинити йому опору інакше як взявши кухонний ніж який знаходився рядом із нею на місця для приготування іжї і нанесла йому один єдиний удар для того щоб він не вбив ії та ії співмешканця ОСОБА_9 . Поліцією не порушено кримінальне провадження за фактом незаконного проникнення до ії житла ОСОБА_8 , та не порушено кримінальне провадження за фактом заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , огляд ії та ОСОБА_9 судмедекспертами слідчим не призначався, як не оглядалася і їх одежа, медико-криміналістична експертиза по порваній на ній одежі також не призначалася.

ОСОБА_6 вважає, що захищала себе та свого співмешканця ОСОБА_9 у себе в домі від п`яного нападника, який вломився в ії будинок і іншої можливості захистити себе у неї не було.

Судово-медичних даних про локалізацію і тяжкість тілесних ушкоджень які заподіяні ОСОБА_8 та механізму їх утворення, суду прокурором та органом досудового слідства при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу не надано.

Допитавши підозрювану ОСОБА_6 , вислухавши думку слідчого, прокурора, захисника та дослідивши надані суду документи, суд вважає, що відповідно до ст. 12 ч. 1, ч. 2 КПК України: «Під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою».
Відповідно до ст. 17 ч. 1, ч. 5 КПК України: «Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою».
Згідно із ст. 36 ч. 1, ч. 5 КК України: «Необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає».

Суд, не вирішуючи ті питання які можуть бути вирішені лише у вироку суду про винуватість або невинуватість підозрюваної ОСОБА_6 , але встановлюючи питання передбачені ст. 194 ч. 1 п. 1)-п. 3) КПК України, вважає не доведеною прокурором на даному етапі досудового розслідування обґрунтовану підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та не доведеною прокурором перед судом наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачених ст. 177 КПК України, на яку вказує слідчий і прокурор.

Відповідно до ст. 194 ч. 2 КПК України: «Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ст. 194 ч. 1 КПК України».
Таким чином, керуючись ст. 12 ч. 1, ч. 2 , ст. 17 ч. 1, ч. 5, ст. 193, ст. 194 ч. 1, ч. 2 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, запропонованого у клопотанні слідчого Харківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 погодженого з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_7 від 29 липня 2017 р., у зв`язку із недоведеністю прокурором під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу всіх обставин передбачених ст. 194 ч. 1 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1