АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10-23/11Головуючий по 1 інстанції
Категорія : ст.ст. 205, 165-2 ч.5, 347 ч.2 п.3, 382 ч.1 КПК України ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2011 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в порядку апеляції матеріали за апеляцією обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 грудня 2010 року про задоволення погодженого з прокурором подання старшого слідчого прокуратури м. Умань ОСОБА_8 до суду і поміщення обвинуваченої ОСОБА_6 до Київського міського центру судово-психіатричних експертиз для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи цієї особи по кримінальній справі № 0, в порядку ст. ст. 204, 205, 165-2 ч. 5 КПК України,-

в с т а н о в и л а :

Органом досудового слідства ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, обвинувачується в тому, що вона, працюючи на посаді торгового представника в приватного підприємця гр. ОСОБА_9, згідно трудового договору від 14.08.2008 року, і являючись матеріально відповідальною особою в період часу з 30.08.2010 року і по 27.10.2010 року, діючи умисно і цілеспрямовано, повторно, з корисливою метою, маючи доступ до грошових коштів, отримала від клієнтів приватного підприємця ОСОБА_9 за поставлений товар гроші на загальну суму 73268,91 грн. на території м. Умань і привласнила їх.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 3 ст. 191 КК України (постанова про притягнення в якості обвинуваченої від 17.12.2010 року о/п, а.с.7).

Кримінальна справа відносно ОСОБА_6 порушена ст. слідчим прокуратури м. Умань ОСОБА_8 16.11.2010 року по факту привласнення цих грошових коштів за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України ( о/п а.с.2).

3.12.2010 року в ході розслідування кримінальної справи було проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу тоді ще підозрюваної ОСОБА_6, згідно висновку якої № 573 від 3.12.2010 року остання виявляє ознаки певних психічних розладів, що унеможливлює на теперішній час подальшу участь ОСОБА_6 у слідчих діях ( о/п а.с. 3-5). ОСОБА_6 відмовилася допомагати слідству у встановленні істини у справі і відмовилася від дачі показів ( о/п а.с.8).17.12.2010 року, одночасно з винесенням постанови про притягнення ОСОБА_6 в якості обвинуваченої, слідчим призначена по даній справі стаціонарна судово-психіатрична експертиза цієї особи, яка доручена експертам Київського міського центру судово-психіатричних експертиз ( о/п а.с. 6). Як зазначено у постанові слідчого, в розпорядження експертів, окрім матеріалів самої кримінальної справи №0, буде представлена (невідомо у який спосіб) обвинувачена ОСОБА_6 і постанова суду з даного питання, яка на цей період часу юридично в природі ще не існувала.

Тільки 20.12.2010 року, тобто через три дні, така постанова місцевого суду в задоволення подання слідчого (о/п а.с.1) судом була винесена і постановлено помістити ОСОБА_6 у зазначений медичний заклад для проведення стаціонарної психіатричної експертизи ( постанова, друк.текст о/п, а.с. 11-11 зв.). При цьому судовий розгляд подання слідчого відбувся в той же день надходження його до суду ( о/п а.с.9), за 40 хвилин судового засідання (разом із складанням в нарадчій кімнаті і проголошенням повного тексту постанови суду), без витребування і дослідження судом самої кримінальної справи ( а не ксерокопій окремих її документів), і, головне, без виклику до суду і участі в судовому засіданні обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника (прот. с/з о/п, а.с.10-10 зв.).

На це, як на грубе порушення норм чинного КПК, звертають і акцентують увагу у своїх апеляціях на постанову суду обвинувачена ОСОБА_10 та захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7, наполягаючи на скасуванні судового рішення і покаранні винних. Стверджують, що станом на 20.12.2010 року ОСОБА_6 не тільки не мала процесуального статусу обвинуваченої, як цього вимагає ст. 205 КПК України, але й відносно неї не було у законний спосіб обрано і запобіжний захід. Незважаючи на це, помістивши ОСОБА_6 до спеціалізованого медичного закладу орган слідства і суд фактично позбавили її можливості реалізовувати свої, передбачені Конституцією України права громадянина, використали це як спосіб тиску, з метою змусити її визнати вину у вчиненні злочину, якого вона не скоювала ( вх. №10-12390 від 27.12.2010 р.,вх.№10-12391 від 27.12.2010 р.).

Невідкладно витребувані, матеріали окремого судового провадження за №4-487/10 р. надійшли на апеляційну перевірку тільки 20.01.11 р. і були призначені до розгляду на 28.01.11 р.(ч.1 ст. 382 КПК України). В суд на визначену дату зявився тільки прокурор, неявка інших учасників процесу перепоною для розгляду апеляції не являється.

Письмових заперечень на апеляції обвинуваченої і представника її захисту не надходило; сама ОСОБА_6 із постановою суду ознайомлена тільки 22.12.10 р. і її оскаржує. На день апеляційного розгляду матеріали кримінальної справи №0 щодо ОСОБА_6, не зважаючи на вимогу суду, йому не надані.

Судове слідство по справах даної категорії не провадиться; протокол судового засідання в апеляційному суді не ведеться (ч.1 ст. 382, ч. 9 ст. 362 КПК України).

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який висловився проти задоволення апеляцій сторони захисту та інформував суд про фактичне виконання постанови місцевого суду, яку вважав законною і обґрунтованою, і про можливість отримання після цього матеріалів кримінальної справи тільки через декілька днів; вивчивши матеріали окремого судового провадження №4-487/10 р. на 12-и арк.. та перевіривши доводи апеляції сторони захисту, колегія суддів вбачає підстави для їх часткового задоволення із скасуванням постанови суду через наступне.

Суд поверхово віднісся до розгляду узгодженого із в.о. прокурором м. Умані подання слідчого в порядку ст. ст. 204, 205 КПК України, безпідставно спростив передбачену Законом процедуру поміщення особи за рішенням суду на стадії досудового слідства до спеціального медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, порушивши при цьому її права, гарантовані Конституцією і Законом України.

Порушення норм чинного КПК, зокрема розгляд такого подання у відсутність самої ОСОБА_6 чи її захисника, узгодження слідчим всіх питань призначення і проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи цієї особи ще до винесення відповідного судового рішення і її фактичне проведення після цього є очевидними, грубими, правильно усвідомлюються стороною захисту в апеляціях і колегія суддів з нею в цій частині погоджується.

За наявності підстав, передбачених ст. 370 КПК України, рішення місцевого суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню. Питання ж, які стосуються суті подання слідчого, мають бути вирішені повторно судом першої інстанції в іншому його складі, після дослідження матеріалів самої кримінальної справи щодо ОСОБА_6, які ще не повернулися в даний час з експертизи, перевірки і зясування інших доводів сторони захисту, в тому числі і тих, які викладені нею в апеляціях.

Тоді ж мають отримати принципову оцінку у вигляді відповідного реагування суду дії певних службових осіб, причетних за таких порушень з боку органу досудового слідства, експертної установи і можливо суду, як небезпідставно наполягають на цьому апелянти.

Тому, виходячи з наведеного і керуючись ст. ст. 347 ч.2 п.3; 366 ч.2; 370, 374, 382 ч.1, 377 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 частково задовольнити.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 грудня 2010 року про поміщення обвинуваченої ОСОБА_6 до Київського міського центру судово-психіатричних експертиз для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи цієї особи по кримінальній справі №0, винесену в порядку ст. ст. 204, 205, 165-2 ч.5 КПК України, - скасувати.

Матеріали окремого судового провадження за №4-487/2010 р. направити на новий судовий розгляд в той же суд першої інстанції, але в іншому його складі

Головуючий :

Судді :