1Справа № 335/1893/16-к 1-кп/335/52/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуальних прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 лютого 2015 р. ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 лютого 2016 р., який в подальшому було продовжено ухвалами суду.

Строк тримання під вартою обвинуваченого, встановлений ухвалою суду, закінчується 21 січня 2017 р., однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує значного часу для розгляду, з огляду на що судом в порядку ст. 331 КПК України поставлене на обговорення учасників процесу питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Прокурор ОСОБА_3 просила продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів, оскільки підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який немає, і на даний час існують ризики, визначені статтею 177 КПК України.

Інші прокурори, які з`явились у судове засідання, підтримали позицію прокурора ОСОБА_3 .

Обвинувачений та його захисник вважали за недоцільне продовжувати ОСОБА_7 строк тримання під вартою та просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, заслухавши прокурорів, захисника, обвинуваченого, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Як вбачається з обвинувальних актів, які розглядаються у даному об`єднаному судовому провадженні, ОСОБА_7 інкримінується вчинення ряду злочинів, у тому числі і тяжких.
З Реєстру матеріалів досудового розслідування (ЄРДР № 0005554) випливає, що ОСОБА_7 за ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2015 р. обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 8 лютого 2016 р., який було ОСОБА_7 порушено, внаслідок чого він оголошувався у розшук та провадження щодо нього зупинялося (постанова слідчого від 26 січня 2016 р.). Як свідчать обвинувальні акти, в період з 14 грудня 2015 р. до 8 лютого 2016 р., тобто в період застосування до нього домашнього арешту, ОСОБА_7 були вчинені інші кримінальні правопорушення (епізоди від 8, 13, 21, 22, 25, 30 січня 2016 р., 1, 3, 6 лютого 2016 р.), щодо яких ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав вину.

Також перебування ОСОБА_7 у розшуку підтверджується Реєстром матеріалів досудового розслідування (ЄРДР № 0005315), з якого вбачається, що постановою слідчого від 5 лютого 2016 р. ОСОБА_7 , якому на той час не було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, було оголошено у розшук та зупинено провадження.

Відтак, суд вбачає наявність щодо ОСОБА_7 ризиків переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, визначених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поряд із цим, судом також враховується тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , оскільки він обвинувачується у вчиненні багатьох кримінальних правопорушень, серед яких є тяжкі злочини (кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 є об`єднаним та складається із 7-ми кримінальних проваджень). ОСОБА_7 не мав постійного місця роботи, як він сам пояснював у судовому засіданні, із працевлаштуванням в нього були труднощі, і тому він здійснював викрадення майна, щоб придбати собі ліки. ОСОБА_7 є особою, яка раніше неодноразово засуджена, у тому числі і за вчинення корисливого злочину. Як було зазначено раніше, ОСОБА_7 не дотримувався умов застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Судом враховуються дані про стан здоров`я обвинуваченого, що були надані у судове засідання. Так, медичними документами підтверджено, що у 2000 році він переніс операцію на легенях, а у 2014 році звертався до лікаря-хірурга з приводу тромбофлебічного синдрому обох кінцівок, хронічної венозної недостатності в стадії декомпенсації. Також, на запит суду слідчим ізолятором 18 квітня 2016 р. надано інформацію, що ОСОБА_7 був оглянутий лікарями-наркологом, психіатром, терапевтом та йому проведено рентгенографію, якою не виявлено патології легенів. З моменту надходження до установи до теперішнього часу ОСОБА_7 перебуває на амбулаторному лікуванні, тобто отримує медичну допомогу в умовах ізоляції. Поряд із цим, суду не надано відомостей, що ОСОБА_7 не може за станом здоров`я перебувати у слідчому ізоляторі, а також про те, що йому рекомендовано стаціонарне лікування, яке у слідчому ізоляторі не забезпечують. Ці обставини досліджувалися судом при постановленні попередньої ухвали. Інформації про зміну цих обставин суду не надано.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на 60 (шістдесят) днів з 17 січня 2017 року до 17 березня 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17 січня 2017 р.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 18 січня 2017 р. о 9:20 год.

Суддя ОСОБА_1