печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4114/17-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 14.12.2016 про закриття кримінального провадження № 0008505 в частині підозри ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :

Потерпіла ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову прокурора у кримінальному провадженні № 0008505 начальника відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 від 14.12.2016 про закриття кримінального провадження № 0008505 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Обгрунтовуючи скаргу, зазначає, що вона безпосередньо вказала на ОСОБА_6 як на особу, яка вчинила щодо неї злочин, свої показання підтвердила в ході проведеного із нею слідчого експерименту. Ці показання не прийняті прокурором до уваги, тоді як показання ОСОБА_6 не перевірено на предмет їх достовірності. Вважала сумнівними правдивість показань свідків, що забезпечують алібі ОСОБА_6 та із похвилинним розкладом дій пам`ятають, що сталось 21.07.2015.

В судовому засіданні потерпіла, її представник вимоги скарги підтримали повністю, просили задовольнити, оскаржувану постанову скасувати. Зазначили, що ОСОБА_3 впевнена, що 21.07.2015 в неї стріляв ОСОБА_6 , а при впізнанні за фотокартками вона його не упізнала, оскільки була ще у важкому стані після побиття, та фотокартка для впізнання була обрана така, що не відповідала віку ОСОБА_6 . Вказали, що однією із осіб, які підтвердили алібі ОСОБА_6 , є ОСОБА_7 , проте прокурором не надано оцінку, що один з телефонів ОСОБА_7 в цей час згідно даних оператора мобільного зв`язку знаходився в районі вул. Хрещатик. Вважали, що особи, які забезпечують алібі ОСОБА_6 , можуть це робити, оскільки є його друзями, та їх показання в ході досудового розслідування не перевірені належним чином. Щодо посилань прокурора на висновки психолого-психіатричної експертизи, який поставив під сумнів показання потерпілої в частині особи нападника, зазначила, що при проведенні експертизи їй було надано для огляду протокол впізнання, на якому не було ОСОБА_6 , а була інша особа, щодо якої вона спершу помилилась. Вказали, що в провадженні не проведено одночасні допити, що дало б змоги усунути розбіжності в показаннях.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував. Зазначив, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочину ґрунтувалась на показаннях потерпілої ОСОБА_3 , протоколі впізнання особи за фотознімками, а також висновках судової психіатричної експертизи. Проте в подальшому було допитано ряд осіб, понад п`ять, які підтвердили алібі ОСОБА_6 , а саме те, що 21.07.2015 бачили ОСОБА_6 та перебували разом із ним за місцем їх проживання. Також з`ясовано, що при проведенні впізнання особи за фотознімками здійснювалась фіксація слідчої дії відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_3 не впізнала ОСОБА_6 та вказала на іншу особу, проте з`являється і інший протокол впізнання, проведений того ж дня та та із зазначенням частково того самого часу, проте вже без застосування відео фіксації, де потерпіла вказує на ОСОБА_6 . Також була проведена комісійна психолого-психіатрична експертиза, згідно висновку якої ОСОБА_3 надає правдиві показання щодо події злочину, проте неправдиві показання щодо особи, яка його вчинила. За таких обставин вважав, що доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 органом досудового розслідування не здобуто, а тому були всі підстави для закриття провадження в частині повідомленої підозри, проте кримінальне правопорушення за фактом злочину продовжується.

Вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали провадження за скаргою та надані прокурором матеріали кримінального провадження, надходжу наступних висновків.

В провадженні СУ ГУ Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0008505.

В рамках означеного кримінального провадження 17.10.2016 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Постановою прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_8 від 14.12.2016 зазначене кримінальне провадження закрито в частині підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою, порушення строків звернення зі скаргою до слідчого судді не встановлено.

Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Поряд із тим, при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження зазначені вимоги не дотримані.

Так, при оцінці показань допитаних протягом досудового розслідування свідків, потерпілої та підозрюваного прокурор не зазначає, чому приймає до уваги показання одних осіб, та не приймає показання інших.

Так, в спростування показань потерпілої ОСОБА_3 прокурор посилається на те, що вона не впізнала особу при проведенні слідчої дії впізнання за фотознімками. При цьому оцінка показанням потерпілої щодо поганого стану її здоров`я після нападу на час проведення слідчої дії, невідповідності застосованої при впізнанні фотокартки віку ОСОБА_6 не надано.

Показання ОСОБА_3 не оцінені в сукупності із показаннями допитаних свідків ОСОБА_9 , який під час допиту 24.07.2015 показав, що ОСОБА_3 після нападу зазначала, що вже бачила хлопця, що на неї напав, але поки не може пригадати його особу, показанням свідка ОСОБА_10 , в тому числі під час додаткового допиту, яка підтвердила показання потерпілої ОСОБА_3 та зазначила, що ОСОБА_6 висловлював на адресу ОСОБА_3 погрози в її присутності, зокрема зазначив, що ОСОБА_3 треба було в лісі добити.

Також в спростування показання ОСОБА_3 прокурор посилається на висновок судової психологічної експертизи від 28.11.2016 №13075/16-61, відповідно до якого показання потерпілої від 11.08.2016 частково або повністю неправдиві щодо особи, яка вчинила напад на неї. При цьому прокурор не врахував, що при допиті 08.12.2016 експерт зазначив, що показання ОСОБА_3 щодо особи, яка вчинила на неї напад, неправдиві з найвищим ступенем вірогідності. Тобто експертним висновком дається не категоричний висновок щодо неправдивості показань потерпілої, а ймовірний. Також не надано оцінки доводам потерпілої ОСОБА_3 , що такий висновок експерта може бути пов`язаний із тим, що при проведенні експертного дослідження їй надавали на огляд той протокол впізнання, на якому був відсутній ОСОБА_6 , а присутня інша особа, яку вона попередньо помилково впізнала, та її реакція на поставлене питання була відповідною.

Прокурором не надано оцінки, що показання щодо алібі ОСОБА_6 з`явилися тільки в листопаді 2016 року. Так, згідно клопотання захисника ОСОБА_11 від 04.11.2016 алібі ОСОБА_6 могли підтвердити ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Проте допитаний 21.08.2015 в якості свідка ОСОБА_16 показав, що 21.07.2015 тренувався в спортзалі приблизно до 19-30 год., після тренування прийшов в кімнату, повечеряв, ліг відпочивати, дивився телевізор і потім заснув, детально не пам`ятає, що він робив ввечері, прокинувся на наступний день /а. м. 156-161 том 10/. ОСОБА_17 21.08.2015 від показань на підставі ст. 63 КУ відмовився, а будучи допитаним 07.09.2015 в якості свідка показав, що 21.07.2015 протягом всього дня перебував на території Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного, нікуди з території коледжу не виходив, чим займався не пам`ятає /а. м. 164-167, 224-233 том 10/. Допитаний 03.09.2015 в якості свідка ОСОБА_15 повідомив, що не пам`ятає, де він знаходився 21.07.2015 /а. м. 207-213 том 10/. Безпосередньо сам ОСОБА_6 , допитаний 07.09.2015, показав, що не пам`ятає, що робив 21.07.2015.

При цьому протоколи допитів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 за клопотанням захисника ОСОБА_11 від 04.11.2016 в наданих слідчому судді матеріалах провадження відсутні, як і постанова про відмову в задоволенні клопотання в цій частині.

Прокурором при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження не надано оцінки показанням свідка ОСОБА_7 , який будучи допитаним 07.11.2016 показав, що на час 21.07.2015 користувався номером телефону НОМЕР_1 , який був весь час при ньому, в цей день з 18-00 год. перебував вдома, о 19-45 год. його дружина ОСОБА_13 пішла у столову, о 20-20 год. повернулась разом із ОСОБА_6 , у сукупності із даними протоколу огляду документів від 28.12.2016, відповідно до якого зазначений номер телефону ОСОБА_7 ( НОМЕР_1 ) перебував з 19-30 год. до 21-40 год. в районі вул. Хрещатик, Паркової дороги та Труханова острова.

З урахуванням зазначених обставин допитані в провадженні в листопада 2016 року свідки, що підтверджують місце перебування ОСОБА_6 21.07.2015 із зазначенням точного часу, на відміну від потерпілої не були допитані із застосуванням поліграфу та їх показання не оцінені з точки зору повноти та достовірності.

В провадженні не в повному обсязі виконані вказівки прокурора Величка, надані в порядку ст. 36 КПК України ще 10.12.2015, а саме не проведено одночасний допит ОСОБА_3 та ОСОБА_6 /т. 1 а. с. 97/.

Також слід зазначити, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України підставою закриття кримінального провадження є не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримання. При цьому прокурор в оскаржуваній постанові не зазначає, чому вважає вичерпаними можливості отримання доказів. При цьому вже після закриття кримінального провадження, а саме 30.12.2016 проведено допит свідка ОСОБА_20 , яка показала, що працює начальником слідчого відділення Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, 25.07.2015 особисто в умовах КМКЛШМД за адресою м. Київ, вул. Братиславська, 3, було допитано як потерпілу ОСОБА_3 . При допиті ОСОБА_3 зазначала, що напад на неї здійснив хлопець, якого вона бачила в оточенні ОСОБА_21 , а саме особа на ім`я ОСОБА_22 , однак під час допиту не було вказано, що на неї здійснив напад особа на ім`я ОСОБА_22 , а саме до того як вона не пройде курс лікування у лікарні, щоб не було витоку інформації.

Вказані обставини у їх сукупності свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставини кримінального провадження, а постанова прокурора не є такою, що не залишає місця сумнівам.

На підставі викладеного вважаю, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 14.12.2016 про закриття кримінального провадження № 0008505 в частині підозри ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 14.12.2016 про закриття кримінального провадження №0008505 в частині підозри ОСОБА_6 скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до прокуратури м. Києва для продовження проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0008505.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1