УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.08.2017 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Шевченківського відділення поліції Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , щодо повернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0001416, -

ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Шевченківського відділення поліції Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , щодо повернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0001416.

Заявник у своїй скарзі вказує, що 05 червня 2017 року, у ході проведення слідчих дій по кримінальному провадженню № 0001416, протоколом огляду місця події у нього було вилучено транспортний засіб Mercedes-Benz Sprint, номер кузову НОМЕР_1 , при цьому, було відібрано пояснення, відповідно до яких він пояснив (також надав на підтвердження пояснень копії документів), що з приводу права власності на даний транспортний засіб тривають судові спори, а отже, є наявним цивільно-правовий спір, а тому, питання приналежності транспортного засобу має бути вирішене саме судом.

В подальшому, як зазначає заявник, він звернувся з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна в порядку ст. 169 КПК України, у задоволенні якого, постановою слідчого від 09 червня 2017 року, було відмовлено, у зв`язку з передачею на відповідальне зберігання володільцю, а саме, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, в його інтересах, з адвокатським запитом, до слідчого звертався адвокат ОСОБА_6 , якому було повідомлено, що транспортний засіб Mercedes-Benz Sprint, номер кузову НОМЕР_1 , передано 06.06.2017 року на відповідальне зберігання його володільцю, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно постанови про визнання та долечення до матеріалів кримінального провадження № 0001416 речових доказів на підставі ст. ст. 98, 100, 110 КПК України.

У своїй скарзі заявник просить визнати бездіяльність посадових осіб Шевченківського ВП Приморського ВП ГУ НП в Одеській області, яка полягає у не поверненні тимчасово вилученого майна, протиправною, також просить визнати протиправними дії по передачі тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 ; зобов`язати посадових осіб Шевченківського ВП Приморського ВП ГУ НП в Одеській області повернути тимчасово вилучене майно, транспортний засіб Mercedes-Benz Sprint, номер кузову НОМЕР_1 йому.

В судове засідання заявник надав заяву про розгляд скарги без його участі та вимоги викладені у скарзі підтримав у повному обсязі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі, та зазначив, що заперечує проти задоволення скарги. Відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя вважає за можливим розглянути скаргу за відсутністю прокурора.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не прибула, надала заяву в якій зазначила, що заперечує проти задоволення скарги заявника.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд скарги проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши заяви слідчого, заявника, потерпілої ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно змісту ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура(принцип правової визначеності).

Як вбачається з протоколу огляду слідча (розшукова) дія у вигляді огляду транспортного засобу проводилася за згодою заявника, як особи, яка на законних підставах користується транспортним засобом(відповідна відмітка наявна в технічному паспорті), при цьому в матеріалах кримінального провадження відсутня ухвала слідчого судді, якою огляд транспортного засобу, як іншого володіння особи, був би узаконений. Також, в матеріалах досудового розслідування відсутня й ухвала слідчого судді про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В силу положень ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном(ч. 7 ст. 237 КПК України).

Ч. 1 ст. 167 КПК України, закріплено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилучене майно повертається особі у якої воно було вилучене(ч. 1 ст. 169 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КПК України, досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою.

В силу положень ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Частиною другою ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав; проводити слідчі дії; доручати проведення слідчих дій відповідним оперативним підрозділам; звертатись до слідчого судді з клопотаннями; повідомляти про підозру; складати обвинувальний акт; приймати процесуальні рішення.

Стороною обвинувачення не було забезпечено в повній мірі дотримання засад кримінального провадження та вимог кримінального процесуального закону, а отже, наявне порушення ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п. 18 ст. 3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Пунктом 10 цієї ж статті визначено, що кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

При розгляді питання обґрунтованості скарги ОСОБА_3 , суд також виходив з положень статті 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканність житла чи іншого володіння особи. Згідно із цією статтею не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

В свою чергу, ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року встановлює, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Частиною 2 ст. 233 КПК, унормовано, що під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також усі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Постановою Судової палати у кримінальний справах Верховного Суду України від 24 березня 2016 року, встановлено: «… що недоторканість житла та іншого володіння особи, яке включає в себе й недоторканість приватного та сімейного життя, передбачає більш широкі права особи і у кримінальному процесуальному аспекті більш широке поняття житла та іншого володіння особи, ніж це визначено в цивільному і житловому праві…При цьому кримінальним і кримінальним процесуальним законом не встановлено обов`язковості такої ознаки житла особи чи її іншого володіння, як належність їх особі на праві власності (що включає право володіння, користування і розпорядження майном) чи на праві володіння як одного з елементів юридично забезпеченого права власності і як вид права на чужі речі (статті 317, 395 ЦК).

Виходячи з принципу недоторканості житла та іншого володіння особи та з огляду на визначення поняття іншого володіння особи, наданого в частині другій статті 233 КПК, під ним розуміються предмети матеріального світу, які перебувають законно або незаконно у фактичному стабільному (тривалому) і безперервному володінні фізичної особи та призначені, пристосовані чи спеціально обладнані для розміщення або зберігання її майна, вирощування чи виробництва продукції, забезпечення побутових та інших потреб особи, а також оснащені будь-якими пристосуваннями (огорожею, запорами, сигналізацією, охороною тощо), які роблять неможливими або ускладнюють проникнення до них. При цьому зазначення про законне чи незаконне володіння як житлом, так і «іншим володінням» особи вказує на будь-які підстави набуття особою фактичного права володіння цим майном (права мати річ), яке може бути як пов`язаним, так і не пов`язаним з юридичною фіксацією цього факту (отриманням права на річ)... Наявність спору щодо зазначених об`єктів не виключає фактичного володіння та користування ними...».

Таким чином, Верховним Судом України, було закріплено правову позицію, щодо необхідності захисту прав та законних інтересів будь-якої особи у володінні та користуванні якої знаходиться майно, не дивлячись на наявність спору з приводу права власності на майно та на відсутність у особи, яка володіє цим майном зареєстрованого права власності.

З огляду на викладене, пояснення слідчого в частині, що саме наявність кримінального провадження за фактом заволодіння ОСОБА_3 майном шахрайським шляхом стала підставою для втручання, обмеження його прав на майно, є необґрунтованим.

В свою чергу, доводи заявника, в частині відсутності ухвали слідчого судді про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а отже, про недотримання слідчим вимог ст. 169 КПК України, найшли своє підтвердження та визнаються судом обґрунтованими.

Посилання слідчого на положення ст. ст. 98, 100, 110 КПК України, як на підставу передачі майна володільцю визнається необґрунтованим, позаяк, дані статті регулюють порядок процесуальних дій з речовими доказами та містяться в параграфі 4 Глави 4 КПК України, тоді як питання тимчасово вилученого майна унормовані Главою 16 КПК України.

На підставі викладеного вище, враховуючи вимоги ст. 169 КПК України, суд приходить до висновку, що скарга заявника в частині повернення тимчасово вилученого майна, а саме: транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter(Mercedes-Benz Sprint за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу), номер кузову НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter(Mercedes-Benz Sprint за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу), номер кузову НОМЕР_1 ; ключі від транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter(Mercedes-Benz Sprint за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу), номер кузову НОМЕР_1 особі у якої воно було вилучено ОСОБА_3 , підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про визнання протиправною бездіяльність посадових осіб Шевченківського ВП Приморського ВП ГУ НП в Одеській області, яка полягає у не поверненні тимчасово вилученого майна, протиправною, також просить визнати протиправними дії по передачі тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 , то слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідуванняможе бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Тобто, положеннями ст.307 КПК України, не передбачено право слідчого судді, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, постановляти ухвалу про визнання незаконною бездіяльність слідчого, а тому у задоволенні скарги у цій частині необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 169, 303-307, 309, 318-380, главою 37 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Зобов`язати посадових осіб Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області у кримінальному провадженні №0001416, повернути тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter(Mercedes-Benz Sprint за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу), номер кузову НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter(Mercedes-Benz Sprint за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу), номер кузову НОМЕР_1 ; ключі від транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter(Mercedes-Benz Sprint за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу), номер кузову НОМЕР_1 особі у якої воно було вилучено ОСОБА_3 .

У задоволенні інших вимог заявника - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Україна
Приморський районний суд міста Одеси
65029, м. Одеса, вул. Балківська, 33.

С-15, 22.08.2017 р.

№522/13382/17

1-"КС"/522/13501/17

Начальнику Шевченківського ВП Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області

м. Одеса, вул. Канатна, 101В

Приморський районний суд м. Одеси направляє на Вашу адресу копію ухвали від 22.08.2017 року, для виконання та відома. Крім того, Приморський районний суд м. Одеси направляє на Вашу адресу матеріали кримінального провадження №0001416 на 126 аркушах.

Додаток: копія ухвали на 1 му аркуші.

-матеріали кримінального провадження №0001416 на 126 аркушах.

Слідчий суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Україна
Приморський районний суд міста Одеси
65029, м. Одеса, вул. Балківська, 33.

С-15, 22.08.2017 р.

№522/13382/17

1-"КС"/522/13501/17

ОСОБА_5

АДРЕСА_1 , 5 поверх

Приморський районний суд м. Одеси направляє на Вашу адресу копію ухвали від 22.08.2017 року, для відома.

Додаток: копія ухвали на 1 му аркуші.

Слідчий суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .