Справа № 159/1303/16-к Провадження № 11-кп/773/50/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2016 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про перегляд вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2009 року за нововиявленими обставинами,
В С Т А Н О В И В:
Потерпілий ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_9 звернулися до суду про перегляд вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2009 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2016 року у задоволенні заяв було відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2016 року та направити на новий судовий розгляд.
У своїй апеляції вказує на те, що, на його думку, нововиявленими обставинами є те, що у вихідних даних для проведення експертизи начальником відділу по розслідуванню ДТП при УМВС України у Волинській області ОСОБА_10 задана загальна видимість проїзної частини 52 м, яка відповідно до висновку експертів є зміненою.
Дана величина покладена в основу вирахування безпечної швидкості та оцінки дій водія ОСОБА_11 у висновку експерта № 157 від 29.09.2007 року, у відповідності до якого при проведенні автотехнічної експертизи експерт дійшов висновку, що з технічної точки зору водій автомобіля марки «Фольксваген Т4» повинен був рухатись автомобілем з безпечною швидкістю, згідно видимості елементів дороги, не більше 68,4 км / год.
Також суд не провів додаткової автотехнічної експертизи із вихідними даними, згідно яких загальна видимість проїзної частини дороги становить 46 м.
Крім того, вказує, що місце зіткнення відбулося на узбіччі.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_8 та його представника, які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора про безпідставність апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав
Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, а відповідно до ч. 2 цієї ж норми Закону нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що наведені заявниками обставини не є нововиявленими та навів з цього приводу свої мотиви у судовому рішенні.
Допитаний судом першої інстанції як свідок (слідчий) ОСОБА_10 вказав, що виправлення у протоколі відтворення обстановки і обставин події були проведені ним при складанні протоколу, оскільки ним було допущено помилку. Категорично ствердив, що видимість до перешкоди при відтворенні обстановки і обставин події становила 46 м., а загальна видимість 52 м, автотехнічну експертизу призначав з урахуванням даних протоколу відтворення обстановки і обставин події 10 вересня 2007 року (відтворення 07 вересня 2007 року) і вважає, що у висновку експерта від 21.09.2007 року допущена механічна помилка про проведення експертизи на підставі постанови слідчого від 20.07.2007 року (т.1 а.с. 201-215).
Як підтверджується матеріалами провадження, експерт ОСОБА_12 свій висновок про те, що водій автомобіля не мав технічної можливості уникнути зіткнення як при вирахуваній безпечній швидкості руху згідно видимості елементів дороги 68,4 км/год, так і для заданої слідством швидкості 80 км/год, підтримав.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що в протоколі відтворення обстановки і обставин події від 07.09.2007 року, висновку експертизи від 21.09.2007 року та показаннях експерта не існує суперечностей щодо вихідних даних загальної видимості проїзної частини, а саме 52 м.
Наявність у протоколі відтворення обстановки і обставин події від 07.09.2007 року виправлення первинного допису відомостей загальної проїзної частини з 46 м. на 52 м. не спростовує висновків автотехнічної експертизи, оскільки водій автомобіля при безпечній швидкості так і при заданій швидкості не міг уникнути зіткнення з гужовою підводою з технічної точки зору.
Спростовано судом першої інстанції твердження ОСОБА_8 щодо місця зіткнення гужової підводи та автомобіля під керуванням ОСОБА_13 та категорично встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася на смузі руху автомобіля.
З такими висновками також погоджується апеляційний суд.
Ці обставини були відомі як суду, так іншим учасникам судового процесу, оскільки вони були предметом розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій.
Підстав для зміни та скасування судового рішення апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 459 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2016 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про перегляд вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2009 року за нововиявленими обставинами, без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді