Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/131/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.03.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , представників потерпілого ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Одеська залізниця» юрисконсульта виробничого підрозділу «Знам`янська дирекція залізничних перевезень» ОСОБА_9 , інспектора виробничого підрозділу ОСОБА_10 вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Врадіївка, Врадіївського району Миколаївської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, безробітного, із матір`ю похилого віку на утримані, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , такого, який проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-27.02.2002 року вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік;

-19.09.2002 року вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки два місяці;

-27.06.2006 року вироком Знам`янського міського суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік три місяці; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік;

-09.08.2007 року вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 164, 71, 70, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік чотири місяці;

-21.01.2008 року вироком Знам`янського міського суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, 70 ч. 2 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік чотири місяці;

-26.11.2009 року вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; звільнений 21.12.2011 року на підставі постанови Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 13.12.2011 року за ст. 81 КК України умовно-достроково на 11 місяців 1 день;

-08.08.2016 року вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 317, ч.2 ст.309, ч.2 ст.317, ч.3 ст.185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 277 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, визначених даним вироком та попереднім вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

Ухвалено задовольнити частково цивільний позов регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілого у відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 1 191 гривню 36 копійок.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим за вчинення: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно; умисного пошкодження шляхів сполучення, що спричинило порушення нормальної роботи залізничного транспорту, могло спричинити аварії поїздів або створити небезпеку для життя людей чи настання інших тяжких наслідків.

Кримінальні правопорушення вчинено при наступних обставинах.
ОСОБА_7 , 26 липня 2016 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, проходячи по східцях магазину "Марія", розташованого по АДРЕСА_2 , між першим та другим поверхом вказаного приміщення, помітив велосипед марки "Україна" (ХВЗ) із серійним номером 11030587, що був спертий до стіни, і належить на праві приватної власності ОСОБА_11 .

З метою реалізації виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, умисно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи раніше судимим за вчинення крадіжок, впевнившись в тому, що його злочинні дії сторонні особи не помітять та шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав вказаний вище велосипед, вартістю відповідно до висновку експерта № 587 від 09.08.2016 року 694 гривні 00 копійок.

З викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на зазначену суму.

Крім того, ОСОБА_7 , 28 липня 2016 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, умисно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибув до залізничної колії на 195 км., п/к 2-3 парної і непарної колії, розташованої між станціями Бешкетове та Бандурка на території Добровеличківського району Кіровоградської області, де таємно та за допомогою металевого гайкового ключа, шляхом відкручування гайки з болта кріплення, викрав 100 клемних болтів у зборі с/п та 3 закладних болти у зборі с/п, що належать виробничому підрозділу служби колії Помічнянської дистанції колії №12, яке є структурним підрозділом РФ "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", вартістю, згідно з висновком експерта № 666 від 13.09.2016 року, - на загальну суму 915,00 гривень.

З викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив виробничому підрозділу служби колії Помічнянської дистанції колії №12, що є структурним підрозділом РФ "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", майнової шкоди на загальну суму 915,00 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , 28 липня 2016 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, з метою вчинення крадіжки та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання прибув до залізничної колії на 195 км., п/к 2-3 парної і непарної колії, розташованої між станціями Бешкетове та Бандурка, на території Добровеличківського району Кіровоградської області та шляхом вільного доступу демонтував 100 клемних болтів у зборі с/п та 3 закладних болти у зборі с/п, що належать виробничому підрозділу служби колії Помічнянської дистанції колії №12, яке є структурним підрозділом РФ "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця".

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_7 умисно пошкодив шляхи сполучення, які згідно з довідкою № УРБ-3-03/309 від 16.09.2016 року головного ревізора з безпеки руху поїздів і автотранспорту Знам`янської ревізорської дільниці ПАТ "Українська залізниця", спричинили порушення нормальної роботи залізничного транспорту, і могло спричинити аварію поїзду або створити небезпеку для життя людей чи настання інших тяжких наслідків.

Також, ОСОБА_7 , 29 липня 2016 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, умисно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибув до залізничної колії на 195 км. п/к 2-3 парної і непарної колії, розташованої між станціями Бешкетове та Бандурка, на території Добровеличківського району Кіровоградської області, де таємно, з допомогою металевого гайкового ключа, шляхом відкручування гайки з болта кріплення, викрав 84 клемних болтів у зборі с/п, що належать виробничому підрозділу служби колії Помічнянської дистанції колії №12, яке є структурним підрозділом РФ "Одеська залізниця"ПАТ "Українська залізниця".

Згідно з висновком експерта № 666 від 13.09.2016 року вартість одного болта клемного в зборі с/п до верхньої будови залізничної колії складає 8,16 гривень, - а всього на загальну суму 816 гривень 00 копійок.

Згідно з висновком експерта № 666 від 13.09.2016 року вартість одного болта клемного в зборі с/п до верхньої будови залізничної колії складає 8,16 гривень, - а всього на загальну суму 685 гривень 44 копійки.

З викраденим майном ОСОБА_7 , з місця скоєння злочину зник, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив виробничому підрозділу служби колії Помічнянській дистанції колії № 12, яке є структурним підрозділом РФ "Одеська залізниця" ПАТ"Українська залізниця" майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 , 29 липня 2016 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, з метою вчинення крадіжки та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прибув до залізничної колії на 195 км., п/к 2-3 парної і непарної колії, розташованої між станціями Бешкетове та Бандурка, на території Добровеличківського району Кіровоградської області та шляхом вільного доступу демонтував 84 клемних болтів у зборі с/п., що належать виробничому підрозділу служби колії Помічнянській дистанції колії № 12, яке є структурним підрозділом РФ "Одеська залізниця"ПАТ "Українська залізниця".

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_7 умисно пошкодив шляхи сполучення, що згідно з довідкою № УРБ-3-03/309 від 16.09.2016 року головного ревізора з безпеки руху поїздів і автотранспорту Знам`янської ревізорської дільниці ПАТ "Українська залізниця", спричинили порушення нормальної роботи залізничного транспорту, і могло спричинити аварію поїзду або створити небезпеку для життя людей чи настання інших тяжких наслідків.

Вирок суду першої інстанції оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим ОСОБА_7 та представниками потерпілого ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Одеська залізниця» - юрисконсультом виробничого підрозділу «Знам`янська дирекція залізничних перевезень» ОСОБА_9 , й інспектором виробничого підрозділу ОСОБА_10 (далі представники потерпілого).

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити, пом`якшивши призначене йому покарання.
Фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості та кваліфікації його дій обвинувачений не оспорює.
Просить врахувати позитивні характеристики його особи з установ виконання покарань, де він відбував покарання, призначені попередніми вироками, що він має подяки від адміністрації установ виконання покарань, що, на переконання обвинуваченого, свідчить про те, що він став на шлях виправлення.
Крім того, просить врахувати його вік та похилий вік його матері, яка, до того ж, хворіє на гіпертонію та потребує його допомоги.
Представники потерпілого в апеляційній скарзі просять змінити вирок суду першої інстанції в частині цивільного позову, а саме задовольнити цивільний позов ПАТ «Українська залізниця» РФ «Одеська залізниця» у розмірі 10 861 гривня 87 копійок повністю.
В обґрунтування вимог наводиться наступні доводи.
Суд першої інстанції, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідив документи, що характеризують особу обвинуваченого та документи, що підтверджують позовні вимоги позивача, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

При цьому, суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, проігнорувавши заяву представника (№ 3/276 від 08.11.2016 року) про дослідження судом письмових матеріалів справи.

Потерпілим, в порядку ч. 6 ст. 99 КПК України, надано завірені копії довідок, що підтверджують позовні вимоги, оригінали яких знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

В подальшому, суд прийняв рішення про неможливість прийняти до уваги надані довідки, так як довідка № від 23.09.2016 року не є первинним документом, не роз`яснивши, що є на увазі під визначенням «первинний документ» (оригінал довідки наявний в матеріалах кримінального провадження, на дослідженні чого наполягав представник потерпілого).

Зауважує, що судом першої інстанції в судовому рішенні допущено помилку в частині зазначення про повернення обвинуваченим 38 клемних болтів, - добровільного відшкодування збитку не було. Виявлені працівниками вказані клемні болти, передані на відповідальне зберігання працівнику залізниці.

Крім того, як вказують представники потерпілого, суд першої інстанції, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, не убачив в діях обвинуваченого обставин, які обтяжують покарання, - ні повторності злочину, ні рецидиву.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив пом`якшити призначене йому покарання, заперечив задоволення апеляційної скарги потерпілої сторони, думку захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , котрий підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, і заперечив задоволення апеляційної скарги потерпілої сторони за не підтвердженістю зазначених вимог, думку прокурора, яка заперечила задоволення обох апеляційних скарг, висловилася про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, апеляційна скарга потерпілої сторони підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Докази по кримінальному провадженні досліджено у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасниками судового провадження не оспорюється фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та кваліфікації його дій.

За таких обставин, колегія суддів не надає оцінки доказам по кримінальному провадженні у їх сукупності, та не входить до оцінки тих обставин, які ніким із учасників провадження не оскаржено.

Відтак, колегія суддів вважає винуватість ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно; умисного пошкодження шляхів сполучення, що спричинило порушення нормальної роботи залізничного транспорту, могло спричинити аварії поїздів або створити небезпеку для життя людей чи настання інших тяжких наслідків доведеною, а кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 277, ч. 2 ст. 185 КК України правильною.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції правильно, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікар нарколога, не має постійного місця роботи, матір похилого віку на утриманні, неодноразово судимий, обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

На підставі врахованих обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 за умови його ізоляції від суспільства, також застосував при призначенні покарання обвинуваченому положення ч. 4 ст. 70 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів, яке у даному випадку є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, таке, що відповідає меті покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно із положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, - призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів; Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зі змісту вироку, судом першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 покарання, належно враховано особу обвинуваченого та всі обставини, які пом`якшують та які обтяжують йому покарання (аркуш провадження 78-78 зворот, вирок).

Доводи обвинуваченого, наведені ним в апеляційній скарзі на пом`якшення призначеного покарання, про врахування позитивних характеристики його особи з установ виконання покарань, де він відбував покарання, призначені попередніми вироками, що він має подяки від адміністрації установ виконання покарань, що, на переконання обвинуваченого, свідчить про те, що він став на шлях виправлення, - у даному випадку, враховуючи, обставини, передбачені ст. 65 КК України, - не впливають на правильність ухваленого обвинувального вироку та обґрунтованість призначеного покарання.
Тим більше, враховуючи кількість судимостей обвинуваченого, зокрема, й за злочини проти власності, - вказане об`єктивно, не може свідчити, як те вказує обвинувачений, на те, що він став на шлях виправлення.
Щодо посилань обвинуваченого, як на підставу пом`якшення призначеного йому покарання, про врахування його віку та похилого віку його матері, яка потребує його допомоги, - зауважується обвинувачений не є неповнолітнім, і не є особою похилого віку, що враховується як обставина, яка пом`якшує покарання, або враховується як характеристика особи відповідно; відносно перебування на утриманні обвинуваченого його матері вказана обставина врахована судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, про що зазначено у вироку суду.
Відтак, доводи апеляційної скарги обвинуваченого свого підтвердження не знайшли, а тому вирок суду першої інстанції в цій частині зміні не підлягає.
Разом із тим, колегія суддів скасовує оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, вироку суду, судом першої інстанції досліджено докази по кримінальному провадженню в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 та документи, що підтверджують позовні вимоги позивача (потерпілої сторони).
Разом із тим, дослідженням аудіо запису судового засідання суду першої інстанції, встановлено: судом першої інстанції порядок дослідження доказів, на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визначений в обсязі дослідження даних, що характеризують особу обвинуваченого (судове засідання 07 листопада 2016 року).
В цьому ж судовому засіданні досліджено дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , і закінчено дослідження доказів у кримінальному провадженні, оголошено перерву у судовому засіданні.
У подальшому, представником потерпілого ОСОБА_10 до суду першої інстанції направлено заяву, де останній наполягає на дослідженні судом письмових матеріалів кримінального провадження, і також надає для дослідження судом першої інстанції ряду документів (довідка про вартість збитків № 595, довідка про вартість збитків № 473, Акт інвентаризації від 29.07.2016 року).
Наступного судового засідання суду першої інстанції 16 листопада 2016 року, судом першої інстанції розпочато судові дебати.
Однак, у зв`язку із надходженням до суду вказаної заяви представника потерпілого ОСОБА_10 , судом першої інстанції відновлено судове слідство.
Згідно із ч. 2 ст. 349 КПК України - обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Як встановлено за змістом аудіо запису судового засідання 16 листопада 2016 року, - судом першої інстанції, встановлений раніше порядок дослідження доказів за ч. 3 ст. 349 КПК України (у частині дослідження даних, які характеризують особу обвинуваченого), - не змінений.
Більш того, судом першої інстанції не досліджено докази у кримінальному провадженні, що стосуються позовних вимог позивача (представника потерпілого), а, фактично, після відновлення судового слідства, оголошено про надходження заяви представника потерпілого ОСОБА_10 , із долученими документами, оголошено вказані документи та постановлено долучити їх до матеріалів кримінального провадження.
Після вказаних дій, судом першої інстанції завершено з`ясування обставин справи і суд перейшов до судових дебатів.

Вказане свідчить про те, що суд, в оскаржуваному вироку, вказавши про те, що дослідження доказів у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України провадилось в обсязі дослідження документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 та документів, що підтверджують позовні вимоги позивача (потерпілої сторони), - фактично дослідження документів, що підтверджують позовні вимоги позивача, - не провів.
До того ж, зважаючи на наявність заяви представника потерпілого ОСОБА_10 , де останній просить провести дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, у сукупності із наданими стороною провадження документами, - суд був зобов`язаний змінити відповідною ухвалою процесуальний порядок дослідження доказів у кримінальному провадженні, та, відповідно, дослідити докази щодо тих обставин, які оспорюються представником потерпілого (щодо стягнення завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди та вирішення цивільного позову).

Зважаючи на зазначені обставини та беручи до уваги положення ст. 412 КПК України, вказане свідчить про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, та є підставою до скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову про відшкодування завданої майнової шкоди, із направленням кримінального провадження до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 418, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представників потерпілого ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Одеська залізниця» юрисконсульта виробничого підрозділу «Знам`янська дирекція залізничних перевезень» ОСОБА_9 , інспектора виробничого підрозділу ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_7 , - скасувати в частині вирішення цивільного позову про відшкодування завданої майнової шкоди, кримінальне провадження направити до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4