Дата документу 24.02.2017 Справа № 554/1563/17
№ 554/1563/17
№ 1кс/554/1661/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2017 м.Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1
при секретарі : ОСОБА_2
за участю прокурора : ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0005337 від 31.12.2016 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.12.07.1996 Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 140 ч. 3, 46-1 КК України (в ред. 1960 р.) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік, згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 31.10.1996 відстрочка скасована, направлений у вправно-трудову колонію на строк 3 роки,

2.14.04.1999 року Київським районним судом м. Полтави за ст.ст. 17, 140 ч. 2, 14, 43 КК України (в ред. 1960 р.) до 2 років позбавлення волі з лікуванням від наркоманії,

3.29.05.2003 Київським районним судом м. Полтави за ст.ст. 140 ч. 2, 185 ч. 3, 70 КК України до 3 років позбавлення волі,

4.20.09.2006 Октябрським районним судом м. Полтави за ст.ст. 186 ч. 2, 69 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі,

5.01.11.2006 Київським районним судом м. Полтави за ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 2, 309 ч1, 263 ч. 1, 70 ч. 1, 4 КК України до 5 років позбавлення волі,

6.30.05.2011 Київським районним судом м. Полтави за ст.ст. 190 ч. 2, 309 ч. 2, 317 ч. 1, 307 ч. 2, 69, 70 ч. 1 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

07.07.2015 Київським районним судом м. Полтави за ст. 309 ч. 2, 75 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в:

до суду надійшло вищевказане клопотання, яке мотивоване тим, що ОСОБА_5 в даний час органом досудового слідства підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.
У зв`язку з цим, ініціатор клопотання, з урахуванням ризиків, визначених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, тяжкості вчиненого та особи підозрюваного, просить слідчого суддю застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
У судовому засіданні прокурор, слідчий підтримали клопотання з підстав, викладених у ньому.
Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечив, оскільки протягом досудового розслідування належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, має постійне місце проживання. Одночасно заявив слідчому судді, що послуг захисника не потребує, захист своїх інтересів може здійснювати самостійно, відмова від захисника є добровільною.
Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку:
так, в даний час Полтавським відділом поліції ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0005337 від 31.12.2016 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Із клопотання слідує, що 30.12.2016 року, близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи на вул. І. Мазепи в м. Полтаві, напроти центрального входу загальноосвітньої школи № 28 м. Полтави помітив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався йому назустріч, розмовляючи по мобільному телефону, після чого у ОСОБА_7 виник умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_6 .

З цією метою ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заволодіння чужим майном застосував до потерпілого ОСОБА_6 фізичне насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого і виразилось у нанесенні йому двох ударів пальцями рук, стиснутими в кулак, в область голови і обличчя потерпілого, внаслідок чого спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді рани м`яких тканин голови, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №152 від 01.02.2017 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, після чого відкрито заволодів мобільним телефоном «APPLE IPHONE 5S» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 3615,00 гривень згідно висновку товарознавчої експертизи №2301/7 від 23.01.2017, що знаходився у лівій зовнішній кишені штанів потерпілого, після чого з місця вчинення злочину зник.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальної шкоди на суму 3 615,00 грн.

14.02.2017 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.
Відображення принципів вирішення питання про застосування відносно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.
Згідно зазначених норм та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, так і особу підозрюваного, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
В обґрунтування клопотання, як на підставу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто запобігання спробі переховуватися від органів досудового слідства та суду; продовжити вчиняти кримінальне правопорушення.
Проаналізувавши доводи прокурора в обґрунтування застосування саме такого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 вважаю, що ризик, визначений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України знайшов своє підтвердження.
Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не працевлаштований, регулярного заробітку не має, окрім цього є особою неодноразово судимою за вчинення корисних злочинів проти власності громадян.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

У судовому засіданні слідчий повідомив, що підозрюваний ОСОБА_5 своїми показаннями сприяв у розкритті даного злочину, матеріальної шкоди потерпілому не спричинено, протягом досудового розслідування процесуальні обов`язки не порушував, являвся на виклики.

З урахуванням викладеного вважаю, що ризик визначений п.1 ст. 1 ст. 177 КПК України є недоведеним прокурорм.

Окрім цього Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.
Аналізуючи надані прокурором матеріали приходжу до висновку про наявність даних, які на даній стадії кримінального провадження дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, а саме:

-протоколом огляду місця події від 31.12.2016 року;
-показами потерпілого ОСОБА_6 ;
-протоколом пред`явлення потерпілому особи для впізнання за фотознімками;
-протоколами огляду від 16.01.2017 та 20.01.2017, під час яких ОСОБА_5 добровільно видав викрадений телефон і сім-картку;
-висновком товарознавчої експертизи №2301/7 від 23.01.2017;
-висновком судово-медичної експертизи №152 від 01.02.2017;
-показами свідка ОСОБА_8 ;
-протоколом слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_5 .
Відповідно до положень частини 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1, ч.1 ст.177 цієї ж статті, але не доведе обставини , передбачені п.3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором клопотання.
Таким чином, при прийнятті рішення по клопотанню слід прийняти до уваги вік підозрюваного, його стан здоров`я, майновий стан, наявність соціальних зв`язків з батьком, а також місце реєстрації та постійне місце проживання, його процесуальну поведінку під час досудового розслідування, однак, поза увагою не може залишатися наявність повідомлення про підозру, обставини даної справи, наявність ризику, визначеного п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, який є доведеним прокурором, тяжкість вчиненого.
Окрім цього, підлягає прийняттю до уваги положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи конкретні обставини даного кримінального правопорушення, наявність встановленого ризику, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, приходжу до висновку про можливість застосувати інший більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного, а саме домашній арешт на визначений час доби.
Частиною 1 ст. 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний час доби.

Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідно визначити його на визначений час доби, а саме із 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, з покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

З урахуванням викладеного, вважаю, що подане клопотання не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.181, 194 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
клопотання старшого слідчого Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0005337 від 31.12.2016 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу із 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин строком на 60 діб, із покладенням на нього обов`язків:
1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою згідно телефонного та поштового виклику;

2) не відлучатися за межі м.Полтава без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи;

Термін дії ухвали закінчується об 15 годині 00 хвилин 24 квітня 2017 року (включно).

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_4 .
Копію ухвали негайно вручити підозрюваному.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

-