Справа № 583/1864/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" липня 2017 р.слідчий суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого Охтирського ВП ГУНП в Сумській обл. ОСОБА_4 , неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 , представника сектору ювенальної превенції Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , представника служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації Сумської області ОСОБА_10 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області клопотання слідчого Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000497 від 18.07.2017 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запоріжської області м. Токмак, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта не повна середня, не одруженого, раніше судимого 30.01.2017 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2, ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 152 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:
20.07.2017 року слідчий СВ Охтирського ВП ГУ НПУ в Сумській області звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що 18.07.2017 року близько 16:00 неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із малолітньою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пішли гуляти до берегу річки «Гусинка», що знаходиться за городом домоволодіння АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на вчинення зґвалтування малолітньої. Перебуваючи на берегу річки, ОСОБА_5 притиснув ліву руку малолітньої ОСОБА_11 до землі, зняв з неї нижню білизну та намагався вступити з нею в статеві зносини, але не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для проведення статевого акту, з причин, які не залежали від його волі, оскільки його дії були помічені та припинені свідком ОСОБА_12 .

Вчиняючи вказані злочинні дії, неповнолітній ОСОБА_5 , розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював настання суспільно небезпечних наслідків та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом. Таким чином неповнолітній ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152 КК України незакінчений замах на зґвалтування малолітньої особи.

18.07.2017 р. о 21 год. 00 хв. неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 20.07.2017 р. йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152 КК України, обґрунтована підозра у вчиненні яких на думку слідчого повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.
Матеріалами клопотання зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, також незаконно впливати на свідків та інших осіб, сприяти їм у переховуванні доказів його причетності до вчинення злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 3 ст. 152 ч. 4 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 15 років. Беручи до уваги те, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив особливо тяжкий злочин відносно малолітньої особи, подія набула резонансного значення, його дії носять суспільно небезпечний характер, вчинив злочин в період випробувального терміну, тобто схильний до вчинення злочинів, що дає підстави вважати що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить вчасне, якісне досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, тому є всі підстави застосувати відносно нього запобіжний захід тримання під вартою. Тому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий, прокурор клопотання та його мотиви підтримали повністю, просили задовольнити.

Також зазначене клопотання було повністю підтримане законним представником потерпілої, представником сектору ювенальної превенції Охтирського ВП ГУНП в Сумській області. Представник служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації Сумської області поклала вирішення зазначеного питання на розсуд суду.

Законний представник неповнолітнього підозрюваного та сам неповнолітній підозрюваний висловили згоду із зазначеним клопотанням. Неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що вину в скоєному визнає. Зазначені у підозрі обставини дійсно мали місце, про що він добровільно розповів як під час допиту, так і під час проведеного слідчого експерименту.

Проте захисник неповнолітнього підозрюваного прохав суд у обов`язковому порядку розглянути можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі. Прохав урахувати стан здоров`я неповнолітнього, який перебуває на обліку у психіатричному диспансері.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 18.07.2017 р., слідчий вніс в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомості про вищевказане кримінальне правопорушення.

20.07.2017 р. неповнолітній ОСОБА_5 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 152 ч. 4 КК України, а саме незакінчений замах на зґвалтування малолітньої особи.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5, ст. 176 цього Кодексу.
Ч. 5 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з Мінімальними стандартними правилами ООН, які стосуються здійснення правосуддя щодо неповнолітніх («Пекінські правила») від 29.11.1985 p., тримання під вартою до суду застосовується лише як крайній захід і протягом найкоротшого періоду часу. Тримання під вартою до суду по можливості замінюється іншими альтернативними заходами, такими як постійний нагляд, активна виховна робота або поміщення в сім`ю або виховний заклад чи будинок (ст. 13).
Із матеріалів клопотання вбачається, що неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 20.07.2017 р. йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152 КК України санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.Із урахуванням положень ч. 3, ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, тобто 10 років позбавлення волі.
Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1, ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.
Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».
Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
В той же час наявність обґрунтованої підозри неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні вказаного вище злочину підтверджується як його показаннями, показаннями свідка, протоколом огляду місця події, слідчого експерименту за участю неповнолітнього підозрюваного та іншими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.
Враховуючи наведене вважаю, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про обґрунтованість підозри неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 152 ч. 4 КК України.
Крім цього, слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вказаного вище злочину, дані , що характеризують особу неповнолітнього підозрюваного, умови його життя та виховання, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, наявність судимості. Неповнолітнім підозрюваним було вчинено злочин відносно малолітньої, яка є його зведеною сестрою і разом із якою вони проживають.
Відтак, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити повністю, як крайній захід застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, який рахувати з моменту фактичного затримання, без визначення розміру застави, оскільки інкримінований злочин вчиненого із застосуванням насильства.
На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись Мінімальними стандартними правилами ООН, які стосуються здійснення правосуддя щодо неповнолітніх («Пекінські правила») від 29.11.1985 p., Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 395, 484-485, 487, 488, 491, 492 КПК України, -
УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів. Строк тримання під вартою рахувати з моменту його затримання у порядку ст. 208 КПК України, тобто починаючи із 21-00 год. 18 липня 2017 року до 21-00 год. 15 вересня 2017 року, з подальшим утримуванням у Сумському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби України в Сумській області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - протягом п`яти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1