Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/375/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/1701/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

дистанційно, в режимі відеоконференції з:

підозрюваним ОСОБА_7 ,

захисником адвокатом ОСОБА_8 ,

законним представником ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 березня 2017 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів.

Ухвала слідчого судді діє до 27 травня 2017 року.

Заборонено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 20-00 годин до 06-00 годин.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 по кримінальному провадженню №0001077 від 25.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Частково задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню та до підозрюваного необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та місце мешкання, виключно позитивно характеризується, є студентом 2-го курсу ДНЗ «БМПЛ», слідчим на час розгляду клопотання не перевірені пояснення ОСОБА_7 стосовно обставин скоєння злочину, не проведена судова-психологічна експертиза, слідчий експеримент за поясненнями ОСОБА_7 . Тому, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки стороною кримінального провадження надані докази наявності підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню внаслідок незастосування судом закону, який підлягав застосуванню та у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального законодавства. Вважає, що судом не взято до уваги те, що неповнолітній ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за яке кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що перебуваючи на волі він зможе узгодити свої покази з ОСОБА_13 , покази якої в сукупності з іншими доказами доводять провину підозрюваного. Судом також не враховано, що з урахуванням вікових та психологічних особливостей неповнолітнього ОСОБА_7 , складних сімейних відносин, що склались внаслідок протиправної поведінки вітчима ОСОБА_9 через систематичне вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_7 зможе продовжити кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Визначити розмір застави щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить від 128 000 грн. до 480 000 грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою, у будь-який момент протягом строку дії ухвали на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Запорізькій області. У разі внесення підозрюваним або заставодавцем застави у вказаному розмірі зобов`язати: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; не відлучатись з території м. Бердянськ без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного, його захисника та законного представника, які просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, і представлених органом досудового розслідування доказів.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які неможливо запобігти шляхом застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, а тому прийшов до висновку про те, що менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт з 20-00 години до 06-00 години, може вважатись достатнім для виконання, покладених на ОСОБА_7 обов`язків.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, ризик узгодження своїх показів з іншими особами та ризик продовження кримінальної діяльності не може оцінюватися виключно на підставі припущень, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий значний їх ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінальною провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального

правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, його неповнолітнього віку, міцності соціальних зв`язків підозрюваного, наявності постійного місця проживання, його репутацію, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж утримання під вартою, ніж прохала сторона обвинувачення у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати усунення або ж суттєве зменшення встановленого ризику.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , слідчий суддя прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, частково задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризиків, вказаних в клопотанні.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому слід зауважити, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_7 під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 березня 2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20-00 години до 06-00 години, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів до 27 травня 2017 року, без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4