АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/235/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2016 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2012 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та йому призначено покарання 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2016 року залишено без задоволення подання виконуючого обов`язки начальника Олексіївської ВК УДПтС України в Харківській області (№25) про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_8 .

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, оскільки проявляв випадки неввічливої поведінки до іншого засудженого та до адміністрації установи, за час відбування покарання засуджений неодноразово грубо порушував вимоги режиму відбування покарання, до нього застосовувались крайні заходи дисциплінарного виду у виді поміщення в приміщення камерного типу.

Крім того, засудженому неодноразово надавалась можливість стати на шлях виправлення, оскільки ОСОБА_8 двічі звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково, однак у ці періоди знову вчиняв умисні злочини.

Також, викликає сумніви у районного суду й заохочення ОСОБА_8 від 6 січня 2014 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці, оскільки дані його особового рахунку не підтверджують те, що останній сумлінно працював напередодні.

Суд першої інстанції у своєму рішенні також зазначив, що при прийнятті рішення про можливість направлення матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, адміністрацією установи були грубо порушені вимоги ст.81 КК України та ч.2 ст.130 КВК України.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу районного суду скасувати та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання, на підставі ст.81 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджений посилається на те, що з першого дня перебування в колонії він працевлаштований, а на момент розгляду питання про умовно-дострокове звільнення всі стягнення були зняті або погашені в установленому законом порядку. Також зазначає, що після звільнення з місць позбавлення волі він почне вести законослухняний спосіб життя, оскільки у нього є родина, яка буде його підтримувати, а також місце роботи та місце проживання.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, а також думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та особової справи, в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Доводи засудженого в апеляційній скарзі про те, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, із матеріалів провадження та технічного запису судового розгляду вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З наведеного вбачається, що головним для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання. При цьому беруться до уваги дані у їх сукупності.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

У статті 6 КВК України зазначено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в особи та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Із характеристики засудженого від 27 липня 2016 року, яка затверджена в.о. начальника Олексіївської виправної колонії (№25) ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_8 з 3 травня 2012 року відбуває покарання в Олексіївській виправній колонії (№25), де допускав випадки порушення вимог режиму відбування покарання, за що був покараний у дисциплінарному порядку, але внаслідок проведеної з ним індивідуально-профілактичної роботи змінив свою поведінку на краще. На даний час засуджений характеризується позитивно, адміністрацією установи заохочувався 7 разів, режим тримання не порушує, ввічливий у взаємовідносинах з персоналом.

ОСОБА_8 працевлаштований на виробництві установи на посаді «підсобний робітник», приймає активну участь у суспільно-корисній праці, проявляє ініціативу у виконанні робіт з благоустрою, до виконання поставлених завдань ставиться відповідально, виконує їх якісно, вчасно, не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. До майна установи та предметів якими користується при виконанні робіт, ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення».

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, має позитивну соціальну спрямованість, подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Разом з тим, згідно характеристик від 16 березня 2015 року та 22 липня 2015 року, затверджених начальником Олексіївської виправної колонії (№25), засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21 березня 2012 року, де під час тримання в Харківській установі виконання покарань (№27) вимог режиму тримання не порушував, стягнень не мав, не заохочувався та до праці не залучався.

Під час відбування покарання в Олексіївській виправній колонії (№25) характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності. У відношенні до представників адміністрації установи допускав випадки неввічливої поведінки, виконував їх вимоги під контролем. Працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться посередньо, не завжди виконує свої трудові обов`язки. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Допускає порушення вимог пожежної безпеки та безпеки праці.

Засуджений ОСОБА_8 вперто не бажає ставати на шлях виправлення та не реагує на заходи виховного впливу.

У психологічній характеристиці на засудженого від 16 березня 2015 року зазначено, що ОСОБА_8 потребує систематичного нагляду і контролю з боку адміністрації установи, оскільки за довгий період перебування в ізоляції у нього сформувались кримінально-ціннісні настанови. Крім того, засуджений схильний до дачі неправдивої інформації працівникам кримінально-виконавчих установ, конфліктних ситуацій не уникає, може вступати в суперечки, брехливий, часто лицемірний, рівень свідомості у нього низький, а в поведінці керується викривленими неформальними нормами.

ОСОБА_8 за час перебування в Олексіївській виправній колонії (№25) хоча і має 7 заохочень, але притягувався до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з чим має 6 стягнень, в тому числі чотири у виді тримання в ДІЗО, а останнє від 16 березня 2015 року у виді поміщення до ПКТ на 3 місяці.

Судом першої інстанції правильно взяті до уваги та оцінені витяги із протоколів засідань комісії про можливість застосування до засудженого ст.101 КВК України та ст.82 КК України, згідно з якими, засудженому ОСОБА_8 , з урахуванням його негативних характеристик, відмовлено у застосуванні цих пільг, як особі, яка не стає та не стала на шлях виправлення.

Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_8 під час відбування покарання є зразковою, сумлінною та свідчить про його повне виправлення.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2016 року, якою залишено без задоволення подання виконуючого обов`язки начальника Олексіївської виправної колонії УДПтС України в Харківській області (№25) про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_8 , 1984 року народження, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той же строк з дня вручення йому зазначеної копії судового рішення.

Судді:
_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5