У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши у судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_11 про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Апеляційний суд Черкаської області вироком від 25 травня 2010 року визнав винним ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 6, 9, 13 частини другої статті 115, частини четвертої статті 187, частини другої статті 190, частини другої статті 194, частини третьої статті 358 Кримінального кодексу України (далі - КК) і призначив покарання за: пунктами 6, 9, 13 частини другої статті 115 КК у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; частиною четвертою статті 187 КК у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; частиною другою статті 190 КК у виді позбавлення волі на строк два роки; частиною другою статті 194 КК у виді позбавлення волі на строк вісім років; частиною третьою статті 358 КК у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі статей 70, 71 КК ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Верховний Суд України ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах від 7 грудня 2010 року змінив вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_5, виключив із обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання на заподіяння ОСОБА_5 значної шкоди потерпілому ОСОБА_7

У решті вирок залишено без зміни.

Верховний Суд України постановою Судової палати у кримінальних справах від 20 квітня 2017 року відмовив у задоволенні заяви захисника ОСОБА_11 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 25 травня 2010 року та ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 7 грудня 2010 року на підставі пункту 3 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

У заяві захисник ОСОБА_11 порушує питання про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 25 травня 2010 року та ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 7 грудня 2010 року щодо ОСОБА_5 на підставі пункту 3 частини першої статті 445 КПК у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України. Просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу на новий розгляд до компетентного суду. Крім того, захисником заявлено клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

На думку захисника рішення касаційного суду, про перегляд якого порушено питання у заяві, не відповідає висновкам щодо застосування норм права, викладеним у постановах Верховного Суду України від 9 листопада 2015 року та 6 лютого 2017 року.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила доводи заяви та дійшла висновку про наступне.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом. Перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, визначений статтею 445 КПК. Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (Справа «Сокуренко і Стригун проти України»).

Виходячи з аналізу положень статті 445, частини другої статті 456 і частини першої статті 458 КПК, під «постановою Верховного Суду України» у пункті 3 частини першої статті 445 КПК України розуміється судове рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду в конкретному кримінальному провадженні (кримінальній справі) з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 КПК, яке містить висновок щодо застосування відповідної норми права, обов'язковий для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності цю норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції.

Додані до заяви постанови Верховного Суду України від 9 листопада 2015 року та 6 лютого 2017 року ухвалені за результатами перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК. Наведені судові рішення не містять висновків щодо застосування норм права у розумінні пункту 3 частини першої статті 445 КПК.

Нормою частини другої статті 447 КПК визначено строк подання заяви з підстави, передбаченої пунктом 3 статті 445 КПК, який становить три місяці з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подається заява про перегляд, або з дня прийняття постанови Верховного Суду України, на яку здійснюється посилання на підтвердження такої підстави.

Як видно із документів, доданих до заяви, ухвалу суду касаційної інстанції, про перегляд якої порушено питання у заяві, постановлено 7 грудня 2010 року, а постанови Верховного Суду України, на які здійснюється посилання у заяві, ухвалено 9 листопада 2015 року та 6 лютого 2017 року.

Отже, захисник ОСОБА_11 звернулася до Верховного Суду України із заявою поза межами визначеного процесуальним законом тримісячного строку.

Відповідно до вимог частини шостої статті 447 КПК пропущений строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин, і вирішення цього питання покладається на суд.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Із наявних у Верховному Суді України матеріалів убачається, що 26 квітня 2017 року захисник ОСОБА_11 зверталась до Верховного Суду України із аналогічною заявою про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 з тієї самої підстави та додавала до заяви ті самі постанови Верховного Суду України від 9 листопада 2015 року та 6 лютого 2017 року. Суддя Верховного Суду України ухвалою від 13 травня 2017 року повідомив захиснику ОСОБА_11 про невідповідність її заяви вимогам статей 444, 445, 447 КПК та встановив строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Ухвалою судді-доповідача від 14 червня 2017 року заяву захисника ОСОБА_11 було повернуто, оскільки в установлені строки недоліків заяви усунуто не було.

Таке рішення судді-доповідача захисник ОСОБА_11 вважає незаконним і саме у цьому вбачає підстави для поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Однак незгоду захисника із прийнятим рішенням про повернення заяви саме по собі не може бути визнано поважною причиною пропущення процесуального строку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 Верховним Судом України необхідно відмовити, а заяву захисника ОСОБА_11 залишити без розгляду.

Керуючись статтями 445, 447, 450 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити захиснику ОСОБА_11 у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Заяву захисника ОСОБА_11 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 25 травня 2010 року та ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 7 грудня 2010 року щодо ОСОБА_5 Верховним Судом України залишити без розгляду.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10