Справа № 282/81/16
Провадження № 1-кп/282/1/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2017 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000521 від 28.11.2015 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, жителя АДРЕСА_1 в/ч контактна адреса АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого менеджером по транспортно-експлуатаційній діяльності ДП «Інтегровані логістичні системи», раніше не судимого,

у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.125; ч.1 ст.126 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
28 червня 2015 року близько 10 години ОСОБА_4 , перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_3 затіяв словесну суперечку із власницею домогосподарства та ОСОБА_7 , з приводу побачень з його дітьми, з якими він не проживає. В ході суперечки обвинувачений та ОСОБА_6 , схопились обома руками за швабру та почали перетягувати держак швабри між собою. Застосувавши силу ОСОБА_4 , потягнув швабру на себе, внаслідок чого в правій руці ОСОБА_6 , держак металевої швабри зламався та одна частина металевого держака впала на землю, а інша залишилась в руках обвинуваченого.

В подальшому, ОСОБА_4 , розуміючи протиправність своїх дій, маючи намір нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , замахнувшись частиною металевої швабри в сторону останньої, наніс їй удар по правій руці спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця правої кисті, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я. В цей час, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, потягнув вказаний вище зламаний держак до себе, в результаті чого, гострою його частиною умисно заподіяв ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді різаної рани правої руки, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , застосувавши фізичну силу, лівою рукою з розмаху штовхнув по тулубу ОСОБА_7 , яка втрутилась з метою припинення вищевказаних протиправних дій обвинуваченого та захисту своєї доньки ОСОБА_6 . В результаті чого вона не втримавши рівноваги впала усім тілом на асфальтне покриття та вдарилась потилицею та сідницями. Даними діями ОСОБА_4 , по відношенню до ОСОБА_7 , вчинив насильницькі дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_4 , застосувавши фізичну силу, взяв дитячу іграшку та наніс ще один удар в область живота ОСОБА_7 , завдавши їй фізичного болю і не спричинивши тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 , що виразились у навмисному завданні удару та вчиненні насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 126 КК України.

Дії ОСОБА_4 , що виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 125 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 , в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 це колишній чоловік її сестри. 28.11.2015 року вона знаходилась у ванній кімнаті разом із дочкою ОСОБА_8 . Її мати сказала, що приїхав ОСОБА_4 .. Він почав «вламуватись» до будинку, на що вони йому пояснили, що він не може побачитись з дітьми, але не дивлячись на це він намагався зайти в будинок. Вона стояла посеред дверей, а він схопив під час розмови металеву швабру і почав замахуватись, інстинктивно вона схопилась за неї при цьому вістрям він вдарив їй руку з якої пішла кров. Між ними стала її мама, яку вона потім стала боронити. Він штовхав маму. Потім приїхала міліція. Вона бачила як обвинувачений штовхав маму, але не може почергово все розповісти. Після суперечки вони поїхали в міліцію, а в подальшому в лікарню. Це все було о 10-00 годині. ОСОБА_9 зустрічала мама, а вона зустріла його на ганку. Вони його просили, щоб він йшов бо немає сестри. Бачила удар іграшкою та чула як мама кричала люди рятуйте і у неї піднявся тиск. Міліція приїхала через кілька хвилин. ОСОБА_9 ходив по подвір`ї та оглядав територію. Вона є лікарем і дивилась за своїм станом, тому спочатку вирішила йти в поліцію. Про рішення суду їй відомо і станом на 28.11.2015 року їй не відомо чи воно набрало законної сили. Поки ОСОБА_9 не виставив її сестру на вулицю то у них були нормальні відносини, а її діти називали його дядя ОСОБА_10 . Але з тих пір все змінилось, бо він всіляко їх ображав. Вона знає коли вони розійшлись. Вказала, що обвинувачений вже прийшов з агресією і мама конкретно сказала, що приїхав ОСОБА_9 . Їй було відомо, що він не може бачитись з дітьми без їх матері. ОСОБА_11 появилась в руках у ОСОБА_9 і він хотів нею її вдарити, але вона схопилась за неї і вона тріснула, потім він ще раз на неї замахнувся зверху. Впевнена, що він хотів її вдарити і мав можливість замахнутись.

Потерпіла ОСОБА_7 , в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 це її колишній зять. 28.11.2015 року вона знаходилась на кухні житлового будинку та готувала їсти. Старша донька з онукою була в лікарні. Почула шум біля вхідних дверей, вийшовши вона побачила ОСОБА_4 , який їй заявив, що вона зобов`язана надати дітей, на що вона пояснила, що дитина в лікарні. Під час розмови він був настроєний агресивно, тому вона покликала ОСОБА_12 , яка вийшла та пояснила ОСОБА_9 , що ОСОБА_13 немає, на що він сказав, що має право і буде так як він хоче. Після цього він почав заходити до будинку де при вході зліва стояв ящик для білизни де і стояла швабра, яку він схопив та почав замахуватись на ОСОБА_12 , повністю замахнутись він не міг так як при вході є дашок. Анеля боронилась і під час цього швабра знаходилась у них в руках та зламалась. Одну частину швабри він викинув і під час цього у ОСОБА_12 пішла із руки кров і вона кинулася між них. В одній руці вона тримала телефон, а в іншій рушник. Вона не сказала, що діти в лікарні, бо боялася за стан дитини. У ОСОБА_12 текла кров і вона дала їй рушник і телефон, щоб викликала міліцію. Далі вона стала між ОСОБА_9 і донькою і він в цей час зробив рух і вона впала на асфальт головою на плитки. Коли вони побачили свою безпорадність ОСОБА_12 ще раз викликала міліцію. На собачій будці лежав автомат, якого схопив ОСОБА_9 і вдарив її трохи вище області живота, від чого вона зігнулась, а він з усієї сили кинув іграшку об стінку прибудови і вона розлетілась. Потім він їх фізично не займав, але обзивав, що вони скотились до такого життя та пішов оглядати господарство. Після другого виклику приїхала міліція, скільки часу пройшло вона не пам`ятає. Анеля поїхала в міліцію і ОСОБА_9 теж поїхав за ними. Вона переодяглась та прийняла ліки. Коли він діставав виписку з рішення суду у нього на одній руці (правій) була кров. ОСОБА_14 швабри була як консервна банка і це був дюралюміній. Кров практично не можна було не побачити, бо вона капала. Працівники міліції бачили тілесні ушкодження і те, що речі були в крові. Додала, що від моменту знайомства її доньки з обвинуваченим і до моменту народження дітей все було добре. Однак коли народились діти то вона їх забрала до себе на «Чоколовку». Потім ОСОБА_9 як людина змінився, став хамом, егоїстом, для нього треба були всі елементи комфорту, а не діти. Яна народила в неділю, а в понеділок він поїхав у відрядження, але потім разом з ними забрав дружину і дітей з пологового будинку. Фізичної допомоги не надавав. Потім йому набридло і він хотів їхати сам на вулицю Героїв Дніпра, де треба було робити ремонт. Вони зробили ремонт і ОСОБА_15 переїхала туди. Вона постійно допомагала. Дітям було трохи більше року і він скривдив їх бо вигнав на вулицю. Вони не звертались в комісії чи міліцію. Батьківських прав він не позбавлений, а має право на побачення в присутності матері.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , пояснив, що 28.11.2015 року приїхав в ОСОБА_16 з рішенням суду до своїх дітей. Агресії він не хотів, приїхав із подарунками. Зайшовши у двір він постукав у вікно і чекав доки хтось вийде, вийшла ОСОБА_17 та запитала чому він приїхав. Потім вона зайшла до хати і вийшла ОСОБА_12 , яка почала його виганяти з подвір`я і сказала викликати міліцію. Він пішов на город щоб вони не заховали дітей. Вони ганяли за ним з палками, швабрами. Ніяких тілесних ушкоджень він не завдавав. Звідки взялась кров у ОСОБА_18 він не знає, швабру в руки не брав. Анеля не хотіла їхати в лікарню, тоді сіли в автомобіль і поїхали в поліцію, де ОСОБА_19 40 хвилин «уговорював» ОСОБА_12 , що у нього є законне право на побачення з дітьми. Якби він знав, що дружина в лікарні він би розвернувся і поїхав. Він там нічого не робив. Участі в діяльності релігійних громад він не приймає. Телефон ОСОБА_20 він дізнався коли подавав заяву до релігійного інституту, де й познайомився з ним. Він знав, що діти в будинку і його просили вийти за межі подвір`я. Вважає, що він перебував там правомірно. ОСОБА_21 не відпихував, а є таке поняття, як відмахувався і він підставляв свою руку, бо ОСОБА_12 махала шваброю. Зоя ОСОБА_22 давала телефон, щоб поговорити з донькою, бо він не знав, що вона в лікарні. Документів щодо перебування в їх домогосподарстві він не надавав. В поліцію телефонували обоє і відреагували на дзвінок ОСОБА_18 . Коли допитували ОСОБА_6 він був 5 хвилин.

Свідок ОСОБА_23 в присутності педагога ОСОБА_24 в судовому засіданні розповів, що в суботу, 28.11.2015 року близько 10 години він з ОСОБА_25 та ОСОБА_12 дивився телевізор. Бабуся побачила, що хтось прийшов, то був ОСОБА_9 і покликала ОСОБА_12 . Він казав, щоб йому представили дітей. Потім він взяв швабру, але мама схопила її і він почав крутити її в руках під час чого вона зламалась порізавши мамі руку. Він бачив як ОСОБА_9 бив ОСОБА_6 і штовхнув двома руками бабусю ОСОБА_21 , але не бачив, як він кинув дитячий автомат. Вероніка була в лікарні. Все почалось з того, що він почав сваритись і кричати. Маму бив біля порогу, а швабра була біля корзини для білизни. Він тримав в руках і мама теж тримала в руках швабру. Чого він її крутив не може пояснити. ОСОБА_9 хотів зайти в будинок та потім ходив навколо хати.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_26 в присутності педагога ОСОБА_24 , пояснила, що 28.11.2015 року о 10 годині вона бачила як ОСОБА_9 стояв і просив представити дітей, а вони (потерпілі) сказали, що їх немає. Після чого він захотів зайти, але мама перегородила йому вхід, тому він схопив швабру і хотів вдарити. У мами була кров. Штовхнув бабусю і вона впала на землю, взяв дитячий пістолет і кинув його об стінку. Вона і ОСОБА_10 допомагали мамі обробити руку коли приїхала міліція. На поставлені запитання свідок відповіла, що була суперечка за дітей і вона бачила, як обвинувачений вдаряв маму. Бабуся відстороняла його від мами і він двома руками відштовхнув її. Швабра була алюмінієва і коли вона скручується то вона ламається, а ОСОБА_9 крутив її руками і порізав руку мамі.

ОСОБА_27 , у судовому засіданні як свідок пояснив, що працює в Любарському відділенні поліції. 28.11.2015 року він був черговим і до чергової частини надійшло повідомлення про злочин. Коли вони виїхали на місце то побачили автомобіль ОСОБА_9 , який стояв в подвір`ї потерпілих. На сходах стояла ОСОБА_18 у неї була порізана рука і йшла кров. ОСОБА_9 казав, що він у неї забирав швабру і під час цього вона зламалась і порізала руку. Після цього ОСОБА_9 почав казати, що йому не дають дітей та поїхали до відділку поліції, де проводили допит. На місці пригоди був він і дільничний інспектор ОСОБА_28 . ОСОБА_29 зразу не бачили, бо вона була в хаті з дітьми, а потім вийшла. Поліцію викликала ОСОБА_6 і у неї була кров і порізана рука, яку вона перемотала. Не може повідомити чи були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_30 . На руку ОСОБА_9 не звертав увагу, він відкрив багажник автомобіля і виймав рішення суду. На момент їх приїзду бійки не було. Він не заходив до хати і дітей не бачив. Вони запитували у ОСОБА_18 , чи потрібна їй швидка допомога, а вона відповіла, що поки що ні, і поїхали в міліцію. Він не пам`ятає хто проводив допит.

Свідок ОСОБА_31 в судове засідання не з`явився надав суду заяву, в якій зазначив, що з приводу подій які відбулися в смт. Любар з ОСОБА_4 нічого пояснити не може у зв`язку з тривалим часом від відбуття даних подій. Просив більше його не турбувати, оскільки приїхати не може.

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні пояснила, що вона працює слідчим СВ Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області. Точного числа не пам`ятає в кінці листопада 2015 року від ОСОБА_6 надійшов дзвінок про нанесення їй тілесних ушкоджень. ОСОБА_9 і вона до цього уже зверталась до ЦРЛ. Було порушено кримінальне провадження і направлено потерпілу на експертизу. Предметом яким були завдані тілесні ушкодження була проста металева швабра, а не парова і визнано її речовим доказом. Потім ОСОБА_29 теж звернулась з заявою, але коли саме не пам`ятає. Особисто всіх подій не бачила, а пояснює з тих пояснень, які надавали потерпілі. Потім звернулась до прокуратури з підозрою, яка була погоджена прокурором ОСОБА_33 . На місце події вона не виїжджала, а виїжджали ОСОБА_27 та ОСОБА_34 . До неї звернулась ОСОБА_6 з заявою і вона ж сама принесла в кабінет швабру. Після ОСОБА_4 надавав відбитки по дактилоскопії. ОСОБА_4 ознайомлювався зі справою в кабінеті слідчого №19 Любарського ВП в її присутності. Обвинувальний акт і реєстр матеріалів вручав ОСОБА_35 в прокуратурі після нового року. Слідчий експеримент проводився за участю потерпілих та понятих. Чого ОСОБА_35 забрав слова ударів не знає. ОСОБА_4 пропонували провести слідчий експеримент, але він відмовився. Справа була прошита і пронумерована, а те, що каже ОСОБА_9 , що справа була непрошита і не пронумерована не відповідає дійсності. Була попередня домовленість, що якщо ОСОБА_4 не зможе приїхати в смт. Любар то йому б передали документи, але цього не було. Ніяким кумам вона нічого не передавала. Не знає, що показував ОСОБА_35 . Особи, яких вона допитувала не вказували, що ОСОБА_36 була свідком. Вона розглядала факт по заявах.

Свідок ОСОБА_37 в присутності педагога ОСОБА_24 пояснила, що це був ранок суботи, вони дивились мультик, бабушка була на кухні, а мама ОСОБА_38 в ванні. Потім побачила сіру машину і бабушка вийшла на двір. Ангелінка злякалась. ОСОБА_39 з ОСОБА_40 були в лікарні. Потім вона почула, що у мами поранена рука, яка потім була перемотана. Дядя ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) рвався в будинок.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_41 пояснив, що йому відомо, що 26.11.2015 року йому зателефонував ОСОБА_4 з приводу відвідування дітей, а саме про те, що його не допускали до його дітей і між ним та потерпілими стався конфлікт. Просив, щоб хтось був присутній і забрав його. На місці він з`ясував, що був конфлікт, але самого конфлікту не бачив і при ньому не був. Дітей не було. ОСОБА_29 була в емоційному піднесенні, вона ходила на ногах, і її голову він не оглядав. Причина конфлікту через дітей, яких не було вдома бо вони були в лікарні і від ОСОБА_9 це скрили. В будинок він не заходив на подвір`ї був чоловік ОСОБА_42 і брат ОСОБА_43 . ОСОБА_6 в той день він не бачив, а бачив її через кілька днів і у неї була перемотана бинтом рука. Це було 28.11.2015 року. Зайшовши на подвір`я він бачив сліди крові, бачив поламану швабру, сліди на стіні. Швабра була не дерев`яна синього кольору.

Свідок ОСОБА_44 в судовому засіданні пояснив, що він працює Любарському ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області дільничним інспектором. В 2015 році числа та місяця не пам`ятає восени він знаходився в слідчій групі і в чергову частину поступив телефонний дзвінок від ОСОБА_18 о 10-00год. про те, що їй завдали тілесні ушкодження. Приїхавши в смт. Любар на вул.Добровольського, він разом з ОСОБА_27 бачили, що ОСОБА_4 стояв біля домогосподарства поряд з своїм автомобілем. Коли вони троє зайшли на подвір`я ОСОБА_6 була біля веранди свого будинку і бачив, що у неї з руки йшла кров, з якої саме точно не пам`ятає, вона була у знервованому стані. Почали з`ясовувати що трапилось і ОСОБА_4 пояснив, що у нього є рішення Солом`янського райсуду м. Києва щодо побачень з дітьми, а ОСОБА_6 почала його не пускати до будинку і взяла швабру та не пропускала. Він узяв цю швабру і вона зламалась, внаслідок чого вона поранилась. Запитавши у ОСОБА_6 чи вона буде робити СМЕ та запропонували всім проїхати в відділення поліції, де подальші дії проводили слідчі. У ОСОБА_29 ушкоджень не було. У неї був емоційний стан, вона була збуджена та знервована. Він не пам`ятає чи вона говорила, щоб ОСОБА_4 , її штовхав чи щось кидав. Під час того як були присутні працівники поліції ОСОБА_4 вів себе добре. Виклик у поліцію поступив після злочину. Він не знає скільки було дзвінків і їхали вони 5-10 хвилин. Він не бачив, що відбувалось до того часу коли він приїхав на місце злочину і іграшки не бачив. Дітей на подвір`ї не замітив, можливо були, в будинок не заходив. Про рішення Любарської РДА не пам`ятає чи воно було. Подвір`я він не оглядав. Швабра була металева, синього кольору розламана навпіл. ОСОБА_6 повідомила їх усно, що ОСОБА_4 раз її вдарив шваброю. ОСОБА_4 та потерпілих він не знає. ОСОБА_9 перебував у знервованому стані, у нього на руках були сліди крові ОСОБА_6 . На швабрі крові не було, вона була біля веранди. ОСОБА_29 скаржилась, що ОСОБА_4 їх обзивав та штовхав. В відділ поліції ОСОБА_29 не їздила. Заява у ОСОБА_18 відбиралась у відділку поліції, де вона давала пояснення про нанесення їй тілесних ушкоджень. Він не знає де була мати дітей, батьком яких є ОСОБА_4 ..

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_45 пояснив, що він у своєму висновку №766 від 30.11.2015 року за №121 вказував ті обставини, які були вказані у постанові слідчого. При проведені експертизи у ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження, які вказані дослідній частині цього висновку. Висновок експерта проводився з огляду потерпілої ОСОБА_18 та дослідження медичних документів (амбулаторної карти хворого №013297). Рана на руці у потерпілої ОСОБА_6 була ушита. Вказана рана вимірювалась лінійкою. Сумнівів у тому, що він бачив у потерпілої тілесні ушкодження та медичною документацією у нього не було.

Попри не визнання вини обвинуваченим, а також враховуючи те, що показання потерпілих та свідків не містять значних протиріч узгоджуються між собою, підтверджені висновком судово-медичного експерта № 766 від 30.11.2015 року, згідно якого, тілесні ушкодження ОСОБА_6 у вигляді синця правої кисті відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, тілесні ушкодження у вигляді різаних ран правої кисті відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та матеріалами кримінального провадження під час оголошення яких у судовому засіданні обвинувачений, його захисник, не висловили обґрунтованих заперечень чи зауважень, а потерпілі погодилися з обґрунтованістю оголошених доказів, оскільки зауважень до оголошених матеріалів не заявили, то суд вважає їх достовірними та належними, а тому бере їх в основу вироку по справі. Щодо показів обвинуваченого ОСОБА_4 щодо не визнання своєї вини, то суд вважає, що вони надані з метою захисту.

Аналізуючи зібрані докази, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Також, аналізуючи зібрані докази, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 умисного завдання удару та вчинив насильницькі дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, та дані про її особу.

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь вчинених ним злочинів, його наслідки, особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його поведінку під час судового розгляду даного кримінального провадження (неодноразові зауваження в ході розгляду справи з переходом на образливі вислови та звинувачення щодо всіх учасників судового провадження висловлені ОСОБА_4 у його листах адресованих в різні інстанції в тому числі і суду та прояв неповаги до суду, який висловлений в листі ОСОБА_4 т.2 а.с. 239), а також ту обставину, що обвинувачений неодноразово в судових засіданнях визнавав той факт, що він тримав в руках швабру, якою спричинив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 і також те, що як він стверджує, відмахуючись штовхнув потерпілу ОСОБА_7 , а також те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не розкаявся у вчиненому, є військовим пенсіонером але має постійне місце роботи та заробіток, враховуючи обставину, яка обтяжує покарання це вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку, враховуючи думку потерпілих, відсутність пом`якшуючих обставин та вважає, що покарання слід обрати в межах санкцій статтей, за якими кваліфіковано злочини у виді штрафу.

Згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян більш суворим покаранням у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів обвинуваченим, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Матеріальної шкоди даним кримінальним правопорушенням не завдано.

Речовими доказами розпорядитись у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.125, ч. 1 ст. 126 КК України і обрати йому покарання за цим законом:

за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

за ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу розміром 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 , остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 відсутні.

Речові докази по справі: частину металевої швабри, яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, після набрання вироком суду законної сили знищити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1