Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
26 червня 2017 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні у режимі відеоконференції у залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а :
Цією ухвало відмовлено у задоволені подання Катеринівської виправної колонії у Рівненській області №46 та спостережної комісії при Сарненській районній державній адміністрації про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

В обґрунтування свого рішення суд вказав, що засуджений характеризується позитивно протягом нетривалого періоду відбуття покарання, що передував зверненню до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення. До цього, протягом відбуття покарання, засуджений порушував вимоги режиму утримання, хоча в більшості випадків стягнення не накладались.

В апеляційній скарзі засудженний ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки вважає це рішення суду незаконним і необґрунтованим, а викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам.
На обгрунтування цього зазначив, що за час відбування покарання на нього було накладено одне дисциплінарне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. Крім того, до нього застосовувались заходи заохочення за сумлінне
_________________________________________________________________________________________________________
Справа № 11кп/787268/2017 Головуючий в 1-ї інстанції ОСОБА_8
Категорія: ст.81 КК України Доповідач - ОСОБА_1
ставлення до праці та зразкову поведінку 17 січня 2017 року №2/АГ-17. Також доводить, що зарекомендував себе позитивно, з 26 вересня 2016 року він працевлаштований, до своїх обов`язків ставився відповідально, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, освоїв програму 10 класу загальноосвітньої школи і на даний час навчається в 11-му класі.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 про залишення ухвали без зміни, перевіривши матеріали провадження за поданням та особової справи засудженого і обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання регламентовано ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зокрема, як передбачено ч.3 вказаної норми, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м?яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов?язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м?яким.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Водночас, як передбачено п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин. За роз?ясненнями п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м?яким» від 26 квітня 2002 року №2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів враховує, що саме сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним та достатнім доказом виправлення засудженого. Під такою розуміється поведінка засудженого, яка полягає у неухильному додержанні загальноприйнятих норм і правил поведінки, а також стримуванні: від порушень режиму відбування покарання і від порушень правил внутрішнього розпорядку; від вживання алкогольних напоїв і наркотичних засобів; від азартних ігор. Також сумлінною є й активна форма поведінки, яка проявляється: в активній участі у суспільному житті; сумлінному виконанні громадських доручень у процесі відбування покарання; підвищення свого загальноосвітнього рівня; сумлінному ставленні до навчання; гарній поведінці в побуті; прагненні своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_6 засуджений вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2014 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі. Цей злочин було вчинено 07 травня 2014 року, після закінчення строку умовно-дострокового звільнення від покарання, призначеного вироком Рівненського міського суду від 25 червня 2011 року. 08 січня 2014 року ОСОБА_6 був звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 3 місяці 13 днів.
Початок строку відбуття покарання 01 березня 2015 року, кінець строку - покарання 01 березня 2018 року.
На момент розгляду подання засудженим відбуто 2/3 частини призначеного покарання (а.с.1, 7).
Судом першої інстанції правильно встановлено, що засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе з негативної сторони. Так, засуджений 10 липня та 07 грудня 2015 року допустив порушення вимог режиму утримання, в зв?язку з чим ОСОБА_6 комісією Катеринівської ВК-46 15 березня 2016 року було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як такому, що не стає на шлях виправлення. Станом на 15 вересня 2016 року ОСОБА_6 характеризувався Катеринівською ВК-46 негативно, як такий, що вину у вчиненому злочині не визнав, є не працевлаштованим, за характером запальний та конфліктний, участі у програмах диференційованого виховного впливу не бере.
Відповідно до опитувального листа та витягу з протоколу №19 від 15 вересня 2016 року, комісія Катеринівської ВК-46 висловилась проти заміни ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м?яким, як такому, що не стає на шлях виправлення.
Як вбачається з характеристики від 27 лютого 2017 року та довідки про наявність стягнень і заохочень, засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у Катеринівській виправній колонії з 11 березня 2015 року. На протязі цього періоду відбування покарання він один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності 06 травня 2016 р. та один раз заохочувався 17 січня 2017 року. Формальна дата настання умовно-дострокового звільнення 01 березня 2017 року (а.с.2, 3).

Вказане дозволило зробити місцевому суду обгрунтований висновок, що за час відбування покарання засуджений характеризується позитивно протягом нетривалого періоду відбуття покарання, який передував зверненню до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 щодо безпідставної відмови судом у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання позбавлені підстав, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження, яким місцевий суд дав належну оцінку.
Ухвала місцевого суду про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання є законною та обгрунтованою, тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3