Справа № 573/679/17
Номер провадження 1-кс/573/173/17
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
03 квітня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід,

в с т а н о в и в :
30 березня 2017 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 листопада 2016 року за №0000693 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до вимог ст. 35 КПК України зазначене кримінальне провадження було передано для розгляду судді ОСОБА_4 .

30 березня 2017 року суддя ОСОБА_4 заявила про самовідвід у кримінальному провадженні №0000693 відносно ОСОБА_5 , посилаючись на неможливість розгляду кримінального провадження з підстав, передбачених ч. 1 ст. 76 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила задовольнити заяву про самовідвід судді ОСОБА_4 .

Суддя ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, заяву про самовідвід підтримує.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час, день і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин.

Заслухавши прокурора, дослідивши заяву про самовідвід та додані до неї матеріали, матеріали кримінального провадження №0000693 від 17 листопада 2016 року, суд приходить до наступних висновків.

В силу ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участь у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанції, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у п. 69 рішення від 10 грудня 2009, яке набуло статусу остаточного 10 березня 2010 року, у справі «Мироненко та Мартенко проти України» (заява №4785/02) наявність безсторонності має визначатися для дотримання п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Зі змісту заяви про самовідвід та доданих до неї матеріалів вбачається, що 18 жовтня 2016 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000615 від 11 жовтня 2016 року слідчий суддя ОСОБА_4 надавала дозвіл на проведення обшуку в житлі та іншому володінні особи за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає обвинувачений у кримінальному провадженні №0000693, ОСОБА_5 .

Тобто, ухвала слідчого судді ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення обшуку в домоволодінні за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 безпосередньо пов`язана з розглядом кримінального провадження №0000693 відносно останнього, а відтак, є перешкодою для розгляду суддею ОСОБА_4 вказаного кримінального провадження по суті.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення заяви судді ОСОБА_4 про самовідвід.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 76, 80, 81, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 листопада 2016 року за №0000693 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України задовольнити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає чинності з моменту її проголошення.

Суддя