Справа № 203/2378/17
Провадження № 1-кп/0203/330/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.07.2017 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186 від 27 червня 2017 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який проходить строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця взводу охорони роти забезпечення НОМЕР_2 комендатури з охорони та обслуговування ПВК « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у званні солдат, освіта середня, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.409 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 відповідно до наказу № 27 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15 липня 2016 року військовослужбовця строкової служби зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду стрільця взводу охорони роти забезпечення 46-ї комендатури з охорони та обслуговування ПВК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 .

За наведених обставин, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до наказу №64 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 6 березня 2017 року солдата ОСОБА_5 було направлено на лікування до військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-XII зі змінами, визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У відповідності до нової редакції статті 409 КК України, внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі види військових злочинів» опублікованої в журналі «Голос України» від 4 березня 2015 року №39, солдат ОСОБА_5 вчинив злочин в умовах особливого періоду.

21 квітня 2017 року солдат ОСОБА_5 був виписаний з військової частини НОМЕР_3 у зв`язку з одужанням та направлений до військової частини НОМЕР_1 , в зв`язку з чим останній повинен був приступити до несення обов`язків військової служби.

Однак, того ж дня близько 11 годин 00 хвилин солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , спричинив собі порізи обох передпліч, чим здійснив покалічення тканини тіла, після чого був направлений до психіатричного відділення військової частини НОМЕР_3 та внаслідок чого був звільнений від виконання службових обов`язків з 21 квітня 2017 року по 11 травня 2017 року.

Таким чином, в період з 21 квітня 2017 року по 11 травня 2017 року солдат ОСОБА_5 , шляхом самокалічення ухилявся від несення обов`язків військової служби, тобто в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 409 КК України ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом самокалічення, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 3 ст. 409 КК України, тобто в ухиленні військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом самокалічення, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В ході досудового розслідування 30.06.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України капітаном юстиції ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, була укладена угода про визнання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.409 КК України, яка відповідно до ч.1 ст.473 КПК України була направлена до суду разом із обвинувальним актом.

Виходячи із змісту даної угоди, обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.3 ст.409 КК України на підставі ст. 69 КК України більш м`якого від основного покарання у вигляді арешту на строк три місяці з відбуванням на гауптвахті.

Обвинувачений ОСОБА_5 із запропонованим видом та мірою покарання погодився.

У підготовчому судовому засіданні суд, відповідно до ч.4 ст.474 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, в якому він визнає себе винуватим, вид покарання, приходить до висновку, що обвинувачений цілком розуміє їх, беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.

Відповідно до ч.6 ст.474 КПК України, на підставі пояснень обвинуваченого суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Перевіривши, відповідно до ч.7 ст.474 КПК України, угоду, суд встановив її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, та приходить до висновку, що угода не порушує законних прав та інтересів сторін і не суперечить інтересам суспільства та може бути затверджена.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст.ст. 122, 124, 314, 315, 373, 374, 468-475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Угоду про визнання винуватості, укладену 30.06.2017 між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України капітана юстиції ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.409 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді арешту на строк три місяці з відбуванням на гауптвахті.
Відповідно до ч.2 ст.473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно із положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1