Справа № 713/1841/16-к
Провадження №1-кп/713/34/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2017 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , малолітнього ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000520 від 03.10.2015 року відносно малолітнього:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , учня 6-го «Б» класу Карапчівської ЗОШ, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Вижницького районного суду надійшло клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В клопотанні вказував, що 10.09.2015 року в період часу з 09:55 год. по 10:40 год. м/л ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна громадян, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Lenovo А 319», вартість якого становить 1443,48 гривень, в якому знаходився стартовий пакет мобільного оператора «Київстар» за № НОМЕР_1 вартістю 10 гривень, на рахунку якого знаходились кошти в сумі 40 гривень, та який належить м/л ОСОБА_8 .. З місця події втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд спричинивши м/л потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1493,48 грн..

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 185 ч. 1 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав просив його задовольнити.

У судовому засіданні неповнолітній пояснив, що дійсно 10.09.2015 року викрав мобільний телефон марки «Lenovo А 319», у м/л ОСОБА_8 ..

Законний представник малолітнього ОСОБА_7 та його захисник в судовому засіданні, вважали, що мати ОСОБА_6 може здійснювати позитивний вплив та сина та контролювати його поведінку, а тому просили застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у виді передачі під її нагляд.

Законний представник потерпілого в адресованій суду заяві вказував на те, що претензій до малолітнього ОСОБА_7 не має, оскільки шкода відшкодована в повному обсязі шляхом не заперечував проти застосування відносно малолітнього ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру, претензій до останнього та до його опікуна не має.

Перевіривши надані матеріали клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно ОСОБА_7 , суд враховує особу малолітнього, який характеризуються позитивно по місцю проживання та навчання , на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння. В зв`язку з цим до ОСОБА_7 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, застереження та у виді передачі під нагляд матері.

Відповідно до ст. 22 КК Україникримінальна відповідальність за даний злочин настає від чотирнадцяти до шістнадцяти років , що свідчить про те, що малолітній ОСОБА_7 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Вирішуючи питання щодо застосування до малолітнього ОСОБА_7 конкретного виду заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.

Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують.

Відповідно до вимог п.3 ч.1ст. 501 КПК Українипід час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.

Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що винну ОСОБА_7 в скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, доведена в повному обсязі.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд враховує особу неповнолітнього, який характеризуються по місцю проживання позитивно, вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, а також згоду законного представника матері ОСОБА_6 , яка бажає взяти під нагляд свого сина. У зв`язку з цим до малолітнього ОСОБА_7 , можуть бути застосовані примусові міри виховного характеру у виді передачі під нагляд матері.

Згідно ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, передбачені ч. 2 п. 3 ст. 105 КК України, а саме застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_6 ,1988 року народження.

Керуючись ст. ст.22,97,105 КК України, ст.ст.284,292,301,498-501,392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000520 від 03.10.2015 року відносно малолітнього: ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України,- задовольнити.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жительці АДРЕСА_1 строком на один рік.

Початок тривалості примусового заходу виховного характеру рахувати з дня набрання чинності даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом 30 днів з часу її оголошення .

Суддя: ОСОБА_1