Справа № 196/1358/16
№ 1-кп/183/1090/16

У Х В А Л А
29 грудня 2016 року Колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря - ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 289 КК України, -
в с т а н о в и л а :
До суду від прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 289 КК України.
Прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акту, з викликом свідків та потерпілих. Також зазначив, що у зв`язку із тим, що захисник ОСОБА_7 не з`явився для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, тому було запрошено іншого захисника для окремої процесуальної дії, та після ознайомлення захиснику ОСОБА_9 було вручено обвинувальний акт. Вважав, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає, а також просив продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу продовжують існувати.
Потерпілий ОСОБА_6 погодився з думкою прокурора.
Захисник, повідомив про неможливість висловлення думки про можливість або неможливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, оскільки стороною обвинувачення копію обвинувального акту не було вручено йому, як і не був він ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, просив відмовити в задоволені клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки в нього щойно народилась дитина і по кримінальному провадження, яке вже перебуває на розгляді в суді прокурору суд, відмовив в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_8 погодився з думкою свого захисника.
Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, відповідно телефонограми, останній перебуває у відрядженні у зв`язку з чим не може з`явитися до суду, просив провести підготовче судове засідання за його відсутності.
Дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
До загальних засад кримінального провадження, згідно ст. 7 КПК України, зокрема, віднесено законність та забезпечення права на захист. Принцип законності встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства. Забезпечення права на захист передбачає, зокрема, право обвинуваченого користуватися правовою допомогою захисника, а слідчий, прокурор та суд зобов`язані забезпечити право обвинуваченого на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним чи призначеного захисника.
Статтею 293 КПК України безальтернативно визначений обов`язок прокурора під розписку, тобто особисто, надати захиснику копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. В підготовчому засіданні було встановлено, що інтереси ОСОБА_8 захищає адвокат ОСОБА_7 , з яким укладено відповідну угоду з 01.11.2016 року. Разом з тим, до обвинувального акту, переданого до суду, долучено розписку захисника ОСОБА_9 про вручення йому копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Розписки захисника ОСОБА_7 про вручення йому вказаних документів надані до суду матеріали не містять. Також, з пояснень захисника ОСОБА_7 в судовому засіданні суд вбачає, що прокурором взагалі йому не повідомлялось про можливість отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування до або одночасно з направленням обвинувального акту до суду. Доводи прокурора про те, що захисник відмовився з`явитись для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, не приймаються судом до уваги, оскільки прокурор не надав суду належних доказів про відмову адвоката ОСОБА_7 від отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (відповідний акт, письмова відмова захисника від отримання документів тощо). Тому суд вважає, що стороною обвинувачення було порушено вимоги ст. 293 КПК України.
Важливою складовою права на захист у кримінальному провадженні є також забезпечення ефективності захисту та створення умов для вільного вибору захисника. Так, належна реалізація права на захист у кримінальному провадженні вимагає застосування практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), згідно з правовою позицією якого, відображеною, зокрема, у п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником…, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду».
Таким чином, не надання прокурором захиснику копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, на думку суду, перешкоджає останнім під час судового провадження надати обвинуваченому кваліфіковану правову допомогу у повному обсязі, що призводить до порушення права обвинуваченого на ефективний захист.
Крім того, з реєстру матеріалів досудового розслідування (п. 63, 64, 65 розділу ІІ) суд вбачає, що 12.12.2016 року стороною обвинувачення було повідомлено учасників провадження про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування, а 13.12.2016 року слідчій приймає рішення про залучення речового доказу (п. 66 розділу ІІ), при цьому відсутні будь-які повідомлення учасників про доповнення досудового розслідування стороною обвинувачення, а навпаки приймається рішення про необхідність встановлення строків для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.
Також, з реєстру матеріалів досудового розслідування (п. 65 розділу ІІ) суд вбачає, що 12.12.2016 року стороною обвинувачення було повідомлено ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування, та разом з тим 16.12.2016 року призначається захисник для окремої процесуальної дії (п. 72 розділу ІІ).
Відповідно до ст. 53 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд залучають захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому ст. 49 КПК, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе.
Отже, у разі наявності у підозрюваного обраного ним захисника (захисників) залучення слідчим, прокурором чи судом іншого захисника для проведення окремої процесуальної дії можливе лише якщо є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника і завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні цієї процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника.
Так, в рішенні ЄСПЛ від 15 листопада 2012 року у справі «Гриненко проти України» цей суд констатував порушення п. 1 та підп. «с» п. 3 ст. 6 Конвенції в зв`язку з тим, що заявнику не було забезпечено право на захист за таких фактичних обставин: «незважаючи на те, що заявнику було призначено двох захисників, його було неодноразово допитано виключно в присутності захисника, якого йому було призначено слідчими органами. При цьому не було жодних підтверджень того, що захисник, якого запросив батько заявника, був належним чином повідомлений про такі слідчі дії». Отже, просте призначення національними органами захисника не гарантує ефективну правову допомогу (п. 65 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії»).
З огляду на те, що відкриття матеріалів досудового розслідування та вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не відноситься до невідкладних процесуальних дій, залучення слідчим іншого захисника з цією метою замість обраного підозрюваним захисника ОСОБА_7 , суд вважає, в даному випадку, не виправданим.
Тому, на переконання суду, стороною обвинувачення було порушено також і вимоги ст. 290 КПК України щодо відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту, що також свідчить про порушення права обвинуваченого на захист, у тому числі, і права на вільний вибір захисника.
Зазначені обставини в сукупності вказують на невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України.
Колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту має здійснюватися судом не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках грубого порушення передбачених КПК України вимог. Вказане підтверджується висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду України № 5-111кс15 від 25.06.2015 року, а саме невиконання прокурором вимог статті 384 КПК, в силу вимог пункту третього частини третьої статті 314 КПК, є підставою для повернення обвинувального акта прокуророві.
З огляду на зазначене, суд дійшов до переконання про необхідність повернення обвинувального акту прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.
Враховуючи невідповідність обвинувального ату вимогам КПК України та прийняття рішення про повернення обвинувального акту, колегія суддів вважає клопотання прокурора про виклик свідків, для їх допиту, таким, що не підлягає задоволенню.
Клопотання сторони захисту про долучення до обвинувального акту документів, на думку колегії суддів також не підлягає задоволення, оскільки вони надані в копіях, які не завіренні, а тому не можуть бути проаналізовані та підлягають поверненню захиснику.
При вирішенні питання про доцільність продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує позитивну характеристику, наявність малолітньої дитини та постійного місця мешкання.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Так, враховуючи тяжкість інкримінованого злочину, який віднесено до категорії особливо тяжких, ступень відповідальності за нього, те, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, внаслідок чого необхідно запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від суду, тому, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду зазначеного кримінального провадження, необхідно продовжити ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст. 314 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
В задоволенні клопотання прокурора про виклик у судове засідання осіб відмовити.
В задоволенні клопотання захисника про долучення до матеріалів кримінального провадження документів відмовити.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 289 КК України - повернути прокурору Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Обвинуваченому у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 24 лютого 2017 року включно.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3