Справа № 1407 -1-Н-2/11
П О С Т А Н О В А

іменем України

"01" лютого 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Дробинського О.Е.,

при секретарі Каракадько Ю.В.,

з участю прокурора Арделі А.М.,

потерпілого ОСОБА_1,

захисника адвоката ОСОБА_2,

представника служби у справах дітей Вознесенської міської ради ОСОБА_3,

представника ВКСМСД Вознесенського МВ УМВС ОСОБА_4,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Вознесенська справу відносно

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкаючого періодично за адресою реєстрації матері: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Герцена, будинок №17, а також мешкаючого періодично за адресою реєстрації бабусі: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Толбухіна, будинок №25, знаходився на обліку в службі у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області з 2009 року, та в відділенні кримінальної міліції у справах дітей Вознесенського МВ УМВС з 2010 року,

- за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, за постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2010 року застосовувалися примусові заходи виховного характеру в виді передачі неповнолітнього під нагляд матері,

про закриття кримінальної справи та застосуванні примусових заходів виховного характеру за скоєння суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

04 листопада 2010 року в вечірній час біля 19 годин 00 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області неповнолітній ОСОБА_5 за попередньою змовою з іншим неповнолітнім, відносно якого кримінальна справа знаходиться в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, проходячи по провулку Бузькому, шляхом вільного доступу проникли на територію подвір`я домоволодіння за адресою: місто Вознесенськ, провулок Бузький, 18, звідки таємно викрали велосипед Азимут вартістю 1750 гривень 00 копійок, чим спричинили потерпілому ОСОБА_1 матеріальний збиток на загальну суму 1750 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні, будучи допитаним в якості особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, ОСОБА_5 пояснив, що в теперішнй час він мешкає в багатодітній родині разом їз своєю матір`ю ОСОБА_6 та вітчимом, за адресою: місто Вознесенськ, вулиця Герцена, будинок №17. Він є самим старшим із дітей. Крім нього в родині є ще четверо дітей, із яких двоє дітей є інвалідами з дитинства. Коли наступають літні канкули, або по вихідним дням, коли не треба йти до школи, він мешкає у своєї бабусі за адресою: місто Вознесенськ, вулиця Толбухіна, будинок №25. Він навчається в 6 класі Вознесенської загально-освітньої школи №4.

04 листопада 2010 року в вечірній час біля 19 годин 00 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області він разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проходили по провулку Бузькому. Проходячи повз будинку за адресою: місто Вознесенськ, провулок Бузький №18, він із ОСОБА_7 вирішили викрасти велосипед Азимут, який знаходився на території подвір`я даного домоволодіння, та належав потерпілому ОСОБА_1. ОСОБА_8 закликав його та ОСОБА_7 не красти велосипеда, але вони його не послухали, та викрали велосипед. Викрадений велосипед ОСОБА_7 віддав свому знайомому ОСОБА_9, так як ненавмисно пошкодив йому перед цим мобільний телефон, упустивши телефон на підлогу. Таким чином ОСОБА_7 відшкодував ОСОБА_9 шкоду, завдану внаслідок пошкодження мобільного телефона.

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 04 листопада 2010 року в вечірній час біля 19 годин 00 хвилин він на своєму велосипеді Азимут заїхав до родичів, які мешкають за адресою: місто Вознесенськ, провулок Бузький, будинок №18. Він зайшов до літньої кухні, залишивши велосипед на подвір`ї. Коли через деякий час вирішив їхати на велосипеді додому, та виявив, що велосипед зник із двору. Він став шукати свій велосипед, та побачив його через декілька днів у ОСОБА_9. На його питання ОСОБА_9 розповів йому, що даний велосипед Азимут йому віддав ОСОБА_7, ненавмисно пошкодив йому перед цим мобільний телефон, упустивши телефон на підлогу. Таким чином ОСОБА_7 відшкодував йому /тобто ОСОБА_9/ шкоду, завдану внаслідок пошкодження мобільного телефона.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 04 листопада 2010 року в вечірній час біля 19 годин 00 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області він разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_8 проходили по провулку Бузькому. Проходячи повз будинку за адресою: місто Вознесенськ, провулок Бузький №18, ОСОБА_5 викотив із двору велосипед Азимут, який знаходився на території подвір`я даного домоволодіння, та належав потерпілому ОСОБА_1. Викрадений велосипед він вирішив віддати свому знайомому ОСОБА_9, так як ненавмисно пошкодив йому перед цим мобільний телефон, упустивши телефон на підлогу. Таким чином він відшкодував ОСОБА_9 шкоду, завдану внаслідок пошкодження мобільного телефона.

Крім того вина ОСОБА_5 в скоєнні цього суспільно-небезпечного діяння підтверджується матеріалами кримінальної справи, а саме:

-протоколом усної заяви про злочин, в якій потерпілий ОСОБА_1 повідомляє про обставини викрадення його велосипеда Азимут, що мав місце 04 листопада 2010 року в вечірній час біля 19 годин 00 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області із двору будинку за адресою: місто Вознесенськ, провулок Бузький №18, та був скоєний неповнолітніми ОСОБА_7 та ОСОБА_5. /а.с.6/.

-протоколом огляду місця події, з якого вбачається, що з території двору будинку №18, розташованого в провулку Бузькому міста Вознесенська, 04 листопада 2010 року було викрадено велосипед Азимут. /а.с.7/.

-довідкою, відповідно до якої, вартість велосипеда Азимут станом на 04.11.2010 року складає 1750 гривень 00 копійок. /а.с.14/.

-Постановою про визнання велосипеда Азимут речовим доказом по кримінальній справі. /а.с.16/.

Умисні дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як суспільно небезпечне діяння, а саме таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у віці до 14 років.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що відносно неповнолітнього ОСОБА_5, який скоїв суспільно-небезпечне діяння у віці від одинадцяти років і до виповнення віку, з якого можлива кримінальна відповідальність, необхідно закрити кримінальну справу, та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру в виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення.

Потерпілий ОСОБА_1, представник служби у справах дітей Вознесенської міської ради, представник ВКСМСД Вознесенського МВ УМВС, в судовому засіданні підтримали думку прокурора та вважали, що відносно неповнолітнього ОСОБА_5, який скоїв суспільно-небезпечне діяння у віці від одинадцяти років і до виповнення віку, з якого можлива кримінальна відповідальність, необхідно закрити кримінальну справу, та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру в виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення.

Захисник, а також законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6, не заперечували проти закриття кримінальної справи відносно маламана Д.О., як особи, яка скоїла суспільно-небезпечне діяння у віці від одинадцяти років і до виповнення віку, з якого можлива кримінальна відповідальність, але заперечували проти застосування відносно нього примусового заходу виховного характеру в виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, вказуючи що це самий суворий вид примусового заходу виховного характеру, та просили суд застосувати відносно ОСОБА_5 інший, більш м`який вид примусового заходу, не пов`язаний з його направленням до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення.

Заслухавши думку прокурора, захисника, представника служби у справах дітей Вознесенської міської ради, представника ВКСМСД Вознесенського МВ УМВС, а також потерпілого ОСОБА_1 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.185 КК України у віці від 11 до 14 років, за місцем навчання характеризуються негативно, в зв'язку з чим необхідно відносно нього закрити кримінальну справу, та застосувати відносно нього примусові заходи виховного характеру.

Обираючи вид примусових заходів виховного характеру, суд має за мету застосування таких заходів забезпечення інтересів неповнолітнього ОСОБА_5, які полягають в одержанні не тільки належного виховання, а й освіти, лікування, соціальної та психологічної допомоги, захисту від жорстокого поводження, насильства та експлуатації, а також у наявності можливості адаптуватися до реалій суспільного життя, підвищити загальноосвітній та культурний рівень, набути професії та після закінчення навчання працевлаштуватися.

Суд вважає за необхідне застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_5 примусовий захід виховного характеру в виді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, на строк до одного року, та не вбачає підстав для застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_5 більш м`яких видів примусових заходів виховного характеру.

Застосовуючи відносно неповнолітнього ОСОБА_5 даний вид примусового заходу виховного характеру в виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, суд виходить з того що це самий суворий вид примусового заходу виховного характеру, передбачений ст.105 КК України.

Крім цього судом враховується та обставина, що відносно неповнолітнього ОСОБА_5 за постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2010 року був застосований примусовий захід виховного характеру в виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_6.

Суд приходить до висновку, що даний вид примусового заходу виховного характеру в виді передачі неповнолітнього ОСОБА_5 під нагляд матері ОСОБА_6 не забезпечує подальшу бездоганну поведінку неповнолітнього ОСОБА_5. Педагогичний колектив навчального закладу, тобто Вознесенської загально-освітньої школи №4, також невзмозі впливати на формування позитивної поведінки неповнолітнього ОСОБА_5, як в межах школи, під час проведення занять на уроках, так і поза межами навчального закладу та домівки в вечірній час. Таким чином суд вважає за необхідне застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_5 більш суворіший вид примусового заходу виховного впливу, ніж передача неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_6.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7-3, 447 КПК України, ст. ст. 97, 105 КК України

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальну справу відносно неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.185 КК України у віці від 11 до 14 років закрити.

Застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, примусовий захід виховного характеру в виді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення на строк 1/один/ рік.

На постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасниками процеса може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у встановленому законом порядку.

Суддя Дробинський О.Е.