УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 14 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , котрий діє в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2017 року, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвокатів ОСОБА_4 та

ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва

від 15 травня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва

від 15 травня 2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_4 про скасування постанови прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України

від 05 грудня 2016 року у кримінальному провадженні №0000637 про відмову у задоволенні клопотання; зобов`язання компетентну особу Генеральної прокуратури України провести допит свідка відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, адвокати ОСОБА_4 та

ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій вони порушили питання про скасування згаданої ухвали слідчого судді.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2017 року, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на згадану ухвалу районного суду, оскільки вона подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали Апеляційного суду м. Києва

від 19 червня 2017 року, вважає її незаконною, невмотивованою та такою, що не ґрунтується на матеріалах справи та суперечить вимогам ст. 370 КПК України, а отже, підлягає скасуванню.
Перевіривши касаційну скаргу, розглянувши наведені в касаційній скарзі доводи та дослідивши додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Так, статтею 309 КПК України, передбачено, вичерпний перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню в апеляційному порядку. Касаційне оскарження ухвал слідчого судді взагалі законом не передбачено.

За таких обставин, суд касаційної інстанції не вправі перевіряти доводи ОСОБА_4 щодо істотних порушень, допущених, на його думку, при постановленні ухвали Апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2017 року.

Крім того, адвокат ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі наголошує на тому, що суд апеляційної інстанції повинен був розглянути справу за його апеляційною скаргою відповідно до положень ст. 55 та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України.
Проте, зазначені посилання адвоката ОСОБА_4 не знаходять свого законного підтвердження, оскільки частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України

від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Крім того, не знаходять свого законного підтвердження, і посилання адвоката ОСОБА_4 на положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, оскільки, у рішенні Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 р.

№ 11-рп/2007 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 383 Кримінально-процесуального кодексу України) надано офіційне тлумачення положенням п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України. Зокрема, можливість забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, необхідно розуміти як таке, що надає право перевіряти в касаційному порядку рішення місцевих та апеляційних судів щодо постанов про відмову в порушенні кримінальної справи, за винятком випадків, визначених законом.

Статтею 309 КПК визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, до якого не входить ухвала такого змісту, яка постановлена слідчим суддею Печерського районного суду від 15 травня 2017 року.

Також, ч. 3 ст. 309 КПК передбачено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

З огляду на викладене, із мотивувальної частини ухвали апеляційного суду вбачається, що суддя належним чином перевірив наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для відкриття апеляційного провадження та дійшов обґрунтованого висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Таким чином, суд касаційної інстанції згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи наведене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

адвоката ОСОБА_4 , котрий діє в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва

від 19 червня 2017 року, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3