Справа № 152/794/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області
у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження
за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Танкове, Бахчисарайського району, АР Крим, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, одруженої, громадянки України, українки, не працюючої, раніше не судимої,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 23 листопада 2016 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік;

учасники кримінального
провадження:
сторона обвинувачення:
прокурор - ОСОБА_5 ,
потерпілий - ОСОБА_6 ,
сторона захисту:
обвинувачені - ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
захисник - ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и в:
На початку вересня 2016 року біля 12 години 00 хвилин ОСОБА_3 за попередньою змовою із ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшли на територію домоволодіння ОСОБА_8 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де усвідомлюючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом зриву скоби навісного замка, проникли до підвального приміщення домогосподарства, де умисно, таємно, з корисливих мотивів скоїли крадіжку пральної машини «Десна», вартістю 400 грн, яку винесли на подвір`я домогосподарства ОСОБА_8 . Після чого продовжуючи свої діяння, поєднані єдиним злочинним наміром, ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 відкривши двері будинку, які були зав`язані мотузкою, проникли в середину приміщення, де усвідомлюючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрали із кімнати будинку магнітофон «Паkasоnic» вартість якого складає 180 грн, який ОСОБА_4 також виніс на подвір`я домогосподарства ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 занесли до свого домогосподарства пральну машину «Десна», після чого ОСОБА_4 повернувся до домогосподарства ОСОБА_8 та забрав викрадений раніше магнітофон «Паkasоnic».

Своїми діями ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 заподіяли ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 580 гривень.

Крім того, на початку вересня 2016 року у вечірній час ОСОБА_3 за попередньою змовою із ОСОБА_4 , маючи умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, прийшли на територію домоволодіння ОСОБА_8 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де усвідомлюючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття металевої защіпки проникли до підвального приміщення домогосподарства де умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів скоїли крадіжку пластмасової каністри ємкістю 20 літрів, яка була наповнена дизельним паливом у кількості 20 літрів, вартість якого складає 18,49 грн за одну літру на загальну суму 369,8 грн, яку ОСОБА_4 переніс до свого домогосподарства. Після чого продовжуючи свої діяння, поєднані єдиним злочинним наміром ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 перебуваючи в підвальному приміщенні домогосподарства ОСОБА_8 викрали консервацію, яку склали у сумки, а саме: трьох скляних банок, заповнених консервованими помідорами, ємкістю по 3 літра кожна, вартістю 24 грн за кожну, на загальну суму 72 грн, три скляних банки консервованих огірків ємкістю по 3 літра вартість яких складає 18 грн за кожну, на загальну суму 54 грн у одну сумку, та в іншу склали шість скляних банок із компотом ємкістю по 3 літра кожна, вартістю по 17 грн за одну, на загальну суму 102 грн, після чого віднесли викрадене до свого домогосподарства. Маючи єдиний умисел, знову повернулись до домогосподарства ОСОБА_8 , де продовжуючи свої злочині дії склади у сумки 8 скляних банок із компотом ємкістю по три літра кожна, вартість яких складає по 17 грн за кожну, на загальну суму 136 грн, які також віднесли до свого домогосподарства. Викраденим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розпорядилися на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заподіяли ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 733,8 гривень.

Окрім того, 15 жовтня 2016 року в обідню пору доби, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов на території домоволодіння ОСОБА_9 , що розташоване в АДРЕСА_3 , де усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом розбиття віконного скла проник до приміщення будинку, де умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів скоїв крадіжку належного ОСОБА_9 бувшого у використанні телевізійного тюнера супутникового телебачення «Digital satellite receiver 4100 C» вартістю 400 грн. Після чого ОСОБА_4 залишив місце події та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок чого ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 400 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 25 жовтня 2016 року в обідню пору доби, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване в АДРЕСА_4 , де усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття дверей проник до приміщення гаража, де умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів скоїв крадіжку належної ОСОБА_6 бувшої у використанні бензинової паяльної лампи, ємністю 2 літри вартістю 250 грн. Після чого ОСОБА_4 залишив місце події та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок чого ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 250 гривень.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнала у повному обсязі, щиро розкаялася і дала показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ними злочинів. Зокрема, пояснила, що на початку вересня 2016 року за попередньою змовою із ОСОБА_4 , прийшли до території домоволодіння ОСОБА_8 , що розташоване в АДРЕСА_2 , шляхом зриву скоби навісного замка, проникли до підвального приміщення домогосподарства, де скоїли крадіжку пральної машини «Десна», яку винесли на подвір`я домогосподарства ОСОБА_8 . Після, спільно із ОСОБА_4 відкривши двері будинку, які були зав`язані мотузкою, проникли в середину приміщення, де викрали із кімнати будинку магнітофон « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який ОСОБА_4 також виніс на подвір`я домогосподарства ОСОБА_8 . Після цього занесли до свого домогосподарства пральну машину, після чого ОСОБА_4 повернувся до домогосподарства ОСОБА_8 та забрав викрадений раніше магнітофон « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Крім того, на початку вересня 2016 року у вечірній час разом із ОСОБА_4 , маючи умисел на викрадення чужого майна, прийшли на територію домоволодіння ОСОБА_8 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де проникли до підвального приміщення домогосподарства, та скоїли крадіжку пластмасової каністри ємкістю 20 літрів, яка була наповнена дизельним паливом, яку ОСОБА_4 переніс до свого домогосподарства. Після чого, перебуваючи в підвальному приміщенні домогосподарства викрали консервацію, яку склали у сумки, а саме: трьох скляних банок, заповнених консервованими помідорами, ємкістю по 3 літра кожна, три скляних банки консервованих огірків ємкістю по 3 літра та шість скляних банок із компотом ємкістю по 3 літра кожна, після чого віднесли викрадене до свого домогосподарства. Маючи єдиний умисел, знову повернулись до домогосподарства ОСОБА_8 , де склали у сумки вісім скляних банок із компотом ємкістю по три літра кожна, які також віднесли до свого домогосподарства. Викраденим розпорядилися на власний розсуд. Зокрема ОСОБА_3 вказала, що про вчинене шкодує.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у інкримінованих йому злочинах визнав повністю, надав аналогічні покази що і обвинувачена ОСОБА_3 , одночасно повідомив, що 15 жовтня 2016 року самостійно вчинив крадіжку телевізійного тюнера з будинку ОСОБА_9 , а також 25 жовтня 2016 року вчинив крадіжку паяльної лампи в громадянина ОСОБА_6 . Зазначив, що про вчинені злочини шкодує, матеріальну шкоду частково потерпілим відшкодував.

Ураховуючи те, що обвинувачені, їх захисник, потерпілий та прокурор у судовому засіданні, не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд цього провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинувачених та дослідженням доказів, які характеризують їх особи.

Таким чином, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 , які полягають у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, з проникненням у житло та інше приміщення, за попередньою змовою групою осіб, органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість її доведена і вона повинна нести кримінальну відповідальність за ч. 3 ст. 185 КК України.

Також, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які полягають у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, з проникненням у житло та інше приміщення за попередньою змовою групою осіб, органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченим виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчинених ними злочинів, конкретні обставини справи, дані про особи обвинувачених, які на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебувають, перебувають на обліку у лікаря-психіатра, а саме: ОСОБА_3 з діагнозом легка розумова відсталість зі значним порушенням поведінки, ОСОБА_4 легка розумова відсталість близька до помірної із емоційно-вольовою нестійкістю, за місцем проживання ОСОБА_3 характеризується негативно, ОСОБА_4 посередньо, ОСОБА_3 раніше не судима, ОСОБА_4 раніше судимий.

Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є щире каяття, сприяння розкриттю злочинів, часткове відшкодування завданої шкоди, обтяжуючих обставин їх покарання, судом не установлено. Суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надали показання, які відповідають обставинам справи, є молодими людьми, та приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі без його реального відбування, тобто з випробуванням та іспитовим строком в силу вимог ст. 75 КК України, з покладенням на них обов`язків встановлених ст. 76 КК України. Одночасно, суд зважає на те, що ОСОБА_4 23 листопада 2016 року засуджений вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік, однак інкриміновані йому злочини вчинено останнім до постановлення зазначеного вироку, а також відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 30.03.2017 за № 27 слідує, що в період вчинення злочинів ОСОБА_4 страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді легкої розумової відсталості ступеня помірно-вираженої дебільності з поведінковими порушеннями. ОСОБА_4 в період вчинення інкримінованого правопорушення не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді легкої розумової відсталості ступеня помірно-вираженої дебільності з поведінковими порушеннями, не може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочинів, вчинених обвинуваченими, осіб винуватих, наявності обставин, що пом`якшують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 3 статті 185 КК України.

Відповідно до положень ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто такою яка під час вчинення злочину , через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Крім того, відповідно до ст.ст. 93, 94, 96 КК України передбачено, що примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили злочини та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати в якості примусового заходу медичного характеру госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом; примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили в стані обмеженої осудності злочини.

Згідно ч. 2 ст. 504 КПК України, суд ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Беручи до уваги вищезазначене, суд доходить висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 підпадає під дію ст. 20 КК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком із застосуванням примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Суд вважає, що призначене обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 покарання буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останніх за вчинене, а й буде слугувати для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у провадженні немає.

Підстав для обрання запобіжного заходу немає.

Керуючись ст. 20, 75, 76 92-96 КК України, ч. 3 ст. 349, статтями 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку в один рік обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до статті 70 КК України, до покарання за цим вироком шляхом часткового складання приєднати покарання за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року і остаточно ОСОБА_4 до відбування призначити покарання у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом встановленого судом іспитового строку в один рік обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 2 ст. 20 КК України застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази: паяльну лампу повернути ОСОБА_6 ; телевізійний тюнер супутникового телебачення «Digital satellite resiver 4100 C», який перебуває в камері зберігання речових доказів Шаргородського ВП - повернути ОСОБА_9 ; магнітола марки «Пакасонік» та пральну машину «Десна», які перебувають в камері зберігання речових доказів Шаргородського ВП - повернути ОСОБА_8 .

Згідно зі статтями 376, 392, 393, 395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1