Вирок

Іменем України

Справа № 712/6118/16-к

Номер провадження 1-кп/712/335/16

СОСНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРКАСИ
13 грудня 2016 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкас кримінальне провадження № 0001268 та № 0002424 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, громадянин України, українець, освіта повна середня, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , офіційно не працюючий, одружений, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, учасником бойових дій, інвалідом та депутатом не являється, раніше судимому
26.06.2009 року Соснівським районим судом м. Черкаси за ст. 187 ч. 2, 69, ст. 187 ч. З, 69, ст. 186 ч. 2, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 30.11. 2012 року на підставі ст. 81 КК умовно-достроково, не відбутий термін 9 місяців 2 дні;
06.05.2016 року Соснівським районним судом міста Черкаси за ст. 185 ч. 2 КК України до 2-х років позбавлення волі;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.1ст.200, ч.1ст.361, ч.2 ст.186, ч.3 ст. 190 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 , 20.12.2015 близько 04.30, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Соборна площа», що біля Черкаської обласної державної адміністрації, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 185, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 100 гривень, золотий ланцюжок вагою 14,19 гр. 585 проби із золотою підвіскою вагою 2,09 гр. 585 проби, утилізаційна вартість, яких станом на 20.12.2015 за цінами Національного банку України на лом золота, згідно висновку експерта судово - товарознавчої експертизи № 6/172 від 16.02.2016 становить 7429,53 гривень, мобільний телефон марки «Lenovo S820», ринкова вартість, якого станом на 20.12.2015 на вторинному ринку (ринку товарів, що були використані), згідно висновку експерта судово - товарознавчої експертизи № 6/172 від 16.02.2016 могла становити 1440 гривень та кредитну карту ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 з якої через банкомат, що знаходиться біля магазину «АТБ» по бул. Шевченка в місті Черкаси зняв грошові кошти в сумі 7357,10 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 16326.63 гривень.
Він же, 14.02.2016 близько 23.10 години, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 маючи умисел на заволодіння чужим майном, повторно, умисно, з корисливих мотивів, відкрито викрав чуже майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон «Iphone 6, Gold, 16 GB» ІМЕІ: НОМЕР_2 , після чого з викраденим майном втік у невідомому напрямку та в подальшому продав даний мобільний телефон своєму знайомому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за 2000 гривень, чим завдав ОСОБА_9 матеріального збитку, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи №4/424 від 24.03.2016 станом на 14.02.2016 могла складати 11950грн.

Він же, з 12.03.2016 приблизно з 11.00 години до 18.00 год. більш точний час органами досудового слідства не встановлено, знаходячись в кафе-барі «Надія», розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, буд. 69, спільно з ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав у останньої банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_3 та мобільний телефон «Леново А600», в якому було вказано код на вхід на банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_3 , що належала ОСОБА_6 .
Потім ОСОБА_7 через банкомат ПАТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 24, близько 21.47 -21.48 отримав грошові кошти двома операціями 200 та 500 гривень, які використав на власні потреби.
В ході розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_11 , органами досудового слідства неодноразово змінювалося обвинувачення, і остаточне обвинувачення було пред`явлено за ч.2 ст. 185 КК України, ч.1ст.200, ч.1ст.361, ч.2 ст.186 КК України, перекваліфіковано ч. 3 ст. 190 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України по епізоду таємного викрадення майна, який вчинено 20.12.2015 у ОСОБА_5 визнав повністю. Вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав частково, визнав факт вчинення, але вважає, що в його діях в даному випадку наявні ознаки шахрайства, кримінального правопорушення, передбаченого ст.190КК України. Вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185,ч.1 ст.200, ч.1 ст.361КК України по факту викрадення майна у ОСОБА_6 не визнав.

Суду показав, що 20.12.2015 близько 04.30, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Соборна площа», що біля Черкаської обласної державної адміністрації, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 185, таємно викрав у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 100 гривень, золотий ланцюжок, мобільний телефон марки «Lenovo S820 та кредитну карту ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 з якої через банкомат, що знаходиться біля магазину «АТБ» по бул. Шевченка в місті Черкаси зняв грошові кошти в сумі 7357,10 гривень .
Він же, 14.02.2016 близько 23.10 години, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , шляхом зловживання довірою попросив у ОСОБА_9 мобільний телефон «Iphone 6, Gold, 16 GB» ІМЕІ: НОМЕР_2 , подзвонити, а після того як вона відволіклася, втік та в подальшому продав даний мобільний телефон своєму знайомому ОСОБА_12 .
По обвинуваченню за ст. 185 ч.2, ст. 200 ч.1, ст. 361 ч.1 КК України по факту викрадення майна у ОСОБА_13 вину не визнав в повному обсязі та пояснив, що він 12.03.2016 приблизно з 09.00 години до 18.00, знаходився в кафе-барі «Надія», розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, буд. 69, спільно із знайомою ОСОБА_14 , де довгий час спілкувалися, остання була в сильному алкогольному сп`янінні. Вона неодноразово виходила в магазин де розплачувалась карткою, також підходила з карткою до банкомату де знімала кошти та переводила на другі рахунки ці дії вона робила при ньому, ніякої картки та телефону в неї він не брав, розійшлися із нею було вже темно, спілкувалися з нею понад 7 годин.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченим ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України по епізоду таємного викрадення майна у ОСОБА_5 та часткове визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України по епізоду відкритого викрадення майна у ОСОБА_9 , та не визнання вини за ч.2 ст. 185 КК України по епізоду таємного викрадення майна у ОСОБА_6 його вина у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними по справі доказами в їх сукупності, які були досліджені та оголошені в судовому засіданні, а саме:

По епізоду таємного викрадення майна, який вчинено 20.12.2015 на зупинці громадського транспорту «Соборна площа», що біля Черкаської обласної державної адміністрації, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 185 у ОСОБА_5 :
- поясненнями потерпілого ОСОБА_5 , який судовому засіданні пояснив, 20.12.2015 року він був на корпоративі і сильно випив. І приблизно в 04.0 години заснув на зупинці, коли проснувся, то помітив, що у нього пропали грошові кошти в сумі 100 гривень, золотий ланцюжок із золотою підвіскою, мобільний телефон марки «Lenovo S820» та кредитна карта ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 ;
-фотозображеннями з банкомату ПАТ КБ «Приватбанк» на яких зображено ОСОБА_11 , який знімав грошові кошти з кредитної карти ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_5 (а.м.к.п.137-142);
- випискою руху коштів карти ОСОБА_5 за період 19.12.2015-20.12.2015, згідно якої 20.12.2016року з картки останнього було знято 7357,10грн. (а.м.к.п.146);
- висновком товарознавчої експертизи, згідно якої утилізаційна вартість золотого ланцюга вагою 14,19 гр. 585 проби за цінами Національного банку України на лом золота станом на 20.12.2015 становила - 6475,74 грн.; утилізаційна вартість золотої підвіски вагою 2,09 гр. 585 проби за цінами Національного банку України на лом золота станом на 20.12.2015 становила - 953,79 грн.;ринкова вартість мобільного телефону марки LENOVO S820 на вторинному ринку (ринку товарів, що були у використані за умови його технічної справності, станом на 20.12.2015 могла становити 1440грн.; при наданні мобільного телефону на експертизу в натуральному вигляді вартість може бути переоцінено (а.м.к.п. 150-152); -письмовою інформацією ПТ «Ломбард Гроші Тут» №730/3, згідно якої ОСОБА_7 звертався з 05.12.2015року по 16.01.2016року до ломбардних відділень ПТ «Ломбард`Гроші Тут» з приводу закладу майна, в тому числі золотого ланцюжка 585проби. Вагою 14,19гр. (а.м.к.п. 156); - додатку до договору від 21.01.16 769-16001455 ( спеціфікація», згідно якого ОСОБА_7 отримав кредит в сумі 7216,18грн. під заставу ланцюга деформованого за реактивом зламаний замок , золото проби 585, загальна вага 14,199 (а.м.к.п.154).
По епізоду відкритого викрадення майна, який вчинено 14.02.2016 біля будинку АДРЕСА_2 у ОСОБА_9 :
- висновком товарознавчої експертизи №4/424 від 24.03.2016року , згідно якого середня вартість мобільного телефону «Iphon 6 Gold, 16GB» станом на 14.02.2016року могла складати 11950грн. (а.м.к.п. 168-171)
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_9 , згідно якого потерпіла впізнала особу, яка 14.02.2016 року близько 23-10год. відкритим шляхом заволоділа мобільним телефоном « Айфон» (а.м.к.п. 174).

По епізоду таємного викрадення майна у ОСОБА_6 :
- показами потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні показала, що 12.03.2016 близько з 11.00 години до 18.00 вона разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 знаходилась в кафе-барі «Надія», розташованому за адресою: м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, буд. 69, де довгий час спілкувалися, на столі лежав її мобільний телефон, в якому був записаний код доступу до картки «ПриватБанка», телефон був без пароля. Про те, що на картці відсутні кошти в сумі 700грн. та зник телефон помітила в понеділок та звернулась з заявою до правоохоронних органів;

- фотозображеннями з банкомату ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , на яких зображений ОСОБА_7 під час знімання коштів із банківської карти «Приватбанк» № НОМЕР_3 , яка належала ОСОБА_6 в банкоматі за адресою м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 24(а.м.к.п. 10-14);
- випискою по картці/рахунку № НОМЕР_3 за період з 12.03.2016-14.03.2016 на якій відображено рух коштів за зазначений період (а.м.к.п. 20), а саме що було знято 200 та 500 грн. в 21.47 год. в банкоматі за адресою м. Черкаси. вул. Сумгаїтська, 24;
- випискою по картці/ рахунку № НОМЕР_3 за період з 11.03.2016-12.03.2016 на якій відображено рух коштів за зазначений період (а.м.к.п. 40-42), а саме що було знято 200 та 500 грн. в 21.47 год. в банкоматі за адресою м. Черкаси. вул. Сумгаїтська, 24.
Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Суд критично відноситься до показів ОСОБА_7 , в частині, що кошти з банкомату знімала безпосередньо сама ОСОБА_15 , оскільки вони спростовуються фотозображеннями з банкомату ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , на яких зображений ОСОБА_7 під час знімання коштів із банківської карти «Приватбанк» № НОМЕР_3 (а.м.к.п. 10-14). Та вважає їх такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження і спрямовані на уникнення відповідальності.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми діями, які виразились у: таємному викраденні чужого майна ( крадіжка), вчиненому повторно ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України; відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України. Під час судового розгляду сторонам відповідно до ст. 22 КПК України забезпечено право щодо змагальності та свободи, в подані ними своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.ст. 91, 92 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК покладається на слідчого, прокурора та встановлених КПК України випадках - потерпілого. Сукупність вказаних доказів та їх аналіз, з врахуванням того, що стороною обвинувачення не зібрано достатньо незаперечних доказів, вказує, що участь обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 200, ч.1 ст.361 КК України в суді не доведена, а лише існують припущення та сумніви про підробку документів на переказ та несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин та автоматизованих систем, що призвело до витоку інформації .
До такого висновку суд прийшов виходячи із наступних підстав.

За диспозицією ст.200 КК України предметом злочину є безпосередньо підроблені документи на переказ, підроблені платіжні картки, інші підроблені засоби доступу до банківських рахунків. Відповідно примітки до ст. 200 КК України під документами на переказ слід розуміти документ в паперовому або електронному виді, що використовується банками чи їх клієнтами для передачі доручень або інформації на переказ грошових коштів між суб`єктами переказу грошових коштів (розрахункові документи, документи на переказ готівкових коштів, а також ті, що використовуються при проведенні міжбанківського переказу та платіжного повідомлення та ін.). Такими документами є: платіжні доручення, розрахункові чеки, платіжні вимоги, акредитиви, меморіальні ордери, клірингові вимоги тощо.
Перелік перерахованих у диспозиції ст. 200 КК України предметів є вичерпним, тому не можна визнати предметом даного злочину зазначеного у назві статті обладнання для їх виготовлення. До того ж, підроблення, як основна форма об`єктивної сторони злочину, не уявляється як засіб впливу на такий предмет як обладнання.
Підробленість є фізичною ознакою предмета цього складу злочину, її відсутність виключає визнання засобу доступу до банківських рахунків предметом злочину.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_7 не підроблював ніяким чином кредитні картки. Ці картки є дійсними, достовірними і це ніким не оскаржується. Будь-яких даних про те, що кошти потерпілих з банківських рахунків знімались за допомогою підроблених карток або інших документів, у справі немає. Про це не ставить питання і банк.
Що стосується інкримінованого органами досудового слідства кримінального правопорушення ОСОБА_7 , передбаченого ч.1 ст.361 КК України суд приходить до наступного.
Об`єктом такого злочину є ЕОМ, АС, комп`ютерні мережі та мережі електрозв`язку. Об`єктом такого злочину також може бути право власності на комп`ютерну інформацію.

Об`єктивна сторона злочину проявляється у формі: І) незаконного втручання у роботу АЕОМ, їх систем чи комп`ютерних мереж, що призвело до перекручення чи знищення комп`ютерної інформації або носіїв такої інформації; 2) розповсюдження комп`ютерного вірусу. Останнє є злочинним лише у разі застосування для цього спеціальних знарядь - програмних чи технічних засобів, призначених для незаконного проникнення в АЕОМ, системи чи комп`ютерні мережі і здатних спричинити перекручення або знищення комп`ютерної інформації чи носіїв такої інформації.
Для визнання факту вчинення злочину, склад якого передбачено у ст. 361 КК, суд має встановити не лише вчинення діяння, а й настання хоча б одного із зазначених в законі наслідків: витоку, втрати, підроблення, блокування інформації, спотворення процесу її обробки або порушення встановленого порядку її маршрутизації. Тобто між несанкціонованим втручанням в роботу АЕОМ, АС, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку має бути причинний зв`язок хоча б з одним із суспільно небезпечних наслідків.

Суд критично відноситься до наведеної органами обвинувачення об`єктивної сторони злочину, яка полягає в тому, що ОСОБА_7 несанкціоновано втрутився в роботу ЕОМ, АС, що призвело до витоку інформації , виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що грошові кошти в сумі 200 та 500 грн. були зняті в банкоматі « ПриватБанка» в 21.47 год. за адресою м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 24, що підтверджується випискою по картці/рахунку № НОМЕР_3 за період з 12.03.2016-14.03.2016 на якій відображено рух коштів за зазначений період (а.м.к.п. 20).

Крім того, потерпіла ОСОБА_6 показала, що в її мобільному телефоні який був без пароля, був зазначений Пін-код доступ до банківської картки. Тобто , обвинувачений ОСОБА_7 при знятті грошових коштів в сумі 200 та 500 грн. не застосовував для цього спеціальних знарядь - програмних чи технічних засобів, призначених для незаконного проникнення в АЕОМ, а використав Пін-код , що знаходився в викраденому ним телефоні.

Відповідно до ст. 373 ч. 1 п. 2 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що, кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про практику застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1ст. 200,ч.1 ст.361КК України. Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року із змінами "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ і постановлення вироку" всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок. Стаття 8 Коституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є обов"язковою до застосування на території України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Отже з урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне виправдати ОСОБА_7 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_7 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.200, ч.1 ст.361 КК України в якому він обвинувачується .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень , передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , згідно ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів. На підставі викладеного, з урахуванням відношення ОСОБА_7 до вчиненого, особи обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічний злочин, має на утриманні неповнолітнього сина, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливі лише в умовах ізоляції від суспільства із застосуванням вимог ст. 70 КК України, приєднавши частково не відбуту частину покарання за вироком Соснівського районного м.Черкаси від 06.05.2016року .

Судом встановлено, що ОСОБА_7 відповідно до ухвали Соснівського районного суду м.Черкаси від 31.03.2016року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і тому цей час попереднього увязнення необхідно зарахувати в строк відбуття покарання з перерахуванням, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, що 1 дню попереднього увязнення відповідає 2 дні позбавлення волі.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню та цивільний позов відсутні.
Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374,377 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1ст. 200 КК України та виправдати за недоведеністю.

ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1ст. 361, КК України та виправдати за недоведеністю.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 України та призначити йому покарання у вигляді :

за ч.2ст. 185КК України 2 роки позбавлення волі

за ч.2ст. 186КК України 4 роки позбавлення волі

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.05.2016року у вигляді 3 місяців позбавлення волі та остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 14.12.2016року, зарахувавши термін попереднього ув`язнення з 31.03.2016року по 13.12.2016 року, з урахуванням ч.5 ст.72 КК України, що 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.
Речові докази: 6 аркушів паперу на якому надруковано в горизонтальному положенні фото з особою чоловічої статі, аркуш паперу на якому зазначено рух коштів карти ОСОБА_5 за період 19.12.2015-20.12.2015, які приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
-телефон «Iphon 6» Gold, 16GB ІМЕІ: НОМЕР_2 , відданий під розписку потерпілій ОСОБА_9 повернути власнику за належністю;
диск RFD 08-М-75834-08 приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишити без змін- тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Соснівський районний суд м.Черкас протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особам, що знаходяться під вартою з моменту отримання повного тексту вироку..

Головуючий: ОСОБА_1