Ухвала іменем україни 11 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 07 березня 2017 року щодо вказаної особи,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2016 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі за: ч. 2 ст. 186 КК України - на строк 4 роки; ч. 2 ст. 187 КК України на строк 7 роківбез конфіскації належного майна. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскації належного майна.

Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , судові рішення щодо яких у касаційному порядку не переглядаються.

За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що 28 квітня 2015 року близько 23 год. 50 хв. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , неповнолітніми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи поблизу будинку № 20-А, розташованого по вул. Дерев`янко в Дзержинському районі м. Харкова, діючи умисно та узгоджено, за попередньою змовою в групі осіб, вчинили розбійний напад на ОСОБА_8 та застосовуючи щодо нього насильство, небезпечне для його життя та здоров`я, нанесли потерпілому множинні удари руками та ногами в область голови та тулуба, заподіяли йому тілесні ушкодження, які виразились у закритій тупій травмі носа у вигляді поперечного перелому кісток носу без зміщення, що належить до легких тілесних ушкоджень, які спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів ( 21 дня ); рубець, який став результатом загоєння забитої рани та викликав незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, які відноситься до легких тілесних ушкоджень, тим самим подавивши опір потерпілого, заволоділи належним ОСОБА_9 майном, а саме : мобільним телефоном марки « LG-D724 » моделі « G3S » вартістю 3720 грн.; мобільним телефоном марки « Samsung Galaxy ACE » вартістю 2300 грн.; грішми в розмірі 15 грн.; рюкзаком вартістю 300 грн., гаманцем фірми « Petek » вартістю 700 грн.; курткою фірми « Колінс » вартістю 400 гривень, а всього на загальну суму 7435 грн.
Крім того, 29 квітня 2015 року близько 00 год. 05 хв. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , неповнолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 88/90, розташованого по вул. Леніна в Дзержинському районі м. Харкова, діючи умисно, та узгоджено, за попередньою змовою в групі осіб, повторно, вчинили розбійний напад на ОСОБА_10 та застосовуючи щодо нього насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, нанесли потерпілому множинні удари ногами в область голови та тулуба, з заподіянням фізичного болю, тим самим подавивши опір потерпілого відкрито викрали належне потерпілому ОСОБА_10 майно, а саме: мобільний телефон марки «Nokia 6280 » вартістю 240 грн.; гроші в розмірі 80 грн., а всього на загальну суму 320 грн.

Продовжуючи свою злочину діяльність, 29 квітня 2015 року близько 01 год. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , неповнолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 09, розташованого по вул. Шекспіра в Дзержинському районі м. Харкова, діючи умисно та узгоджено, за попередньою змовою в групі осіб, повторно, вчинили напад на ОСОБА_11 та застосовуючи щодо нього насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, нанесли потерпілому множинні удари ногами в область голови, заподіяли йому тілесні ушкодження, а саме: синець на голові та садно на правій ушній раковині, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів та відносяться до легких тілесних ушкоджень, тим самим подавивши опір потерпілого відкрито викрали належне ОСОБА_11 майно, а саме: мобільний телефон марки « Nokia 6700 Classic (Black ) вартістю 754 грн.; грошовими коштами в розмірі 20 грн., а всього на загальну суму 774 грн.

Також, 04 травня 2015 року близько 22 год. 50 хв. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , неповнолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 55, розташованого по вул. О.Яроша в Дзержинському районі м. Харкова, діючи умисно, та узгоджено, за попередньою змовою в групі осіб, повторно, вчинили напад на ОСОБА_12 та застосовуючи щодо нього насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, нанесли потерпілому множинні удари ногами в область голови, заподіяли йому тілесні ушкодження, а саме: синці, садно, травматичну припухлість м`яких тканин з синцем на голові, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів та відносяться до легких тілесних ушкоджень, тим самим подавивши опір потерпілого, відкрито викрали належне потерпілому ОСОБА_12 майно, а саме : мобільний телефон марки « Mysaga » моделі «М1» з карткою пам`яті на 2 ГБ вартістю 752 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 березня 2017 року зазначений вирок районного суду відносно ОСОБА_4 змінено в частині призначеного покарання, на підставі ст. 69 КК України пом`якшено покарання призначене за ч. 2 ст. 187 КК України до 6 років позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації належного майна. В решті вимог вирок залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не заперечуючи доведеності своєї винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, порушує питання про зміну ухвали апеляційного суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого, внаслідок його суворості. Просить пом`якшити призначене йому покарання із застосуванням положень статей 69, 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на нижчевикладене.

Згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України в касаційній скарзі засудженого не оспорюється.
Щодо доводів касаційної скарги засудженого про суворість призначеного йому покарання, то вони є необґрунтованими.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення цієї особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Зі змісту ухвали суду апеляційної інстанції убачається, що на вирок районного суду щодо ОСОБА_4 була подана апеляційна скарга засудженого та його захисника ОСОБА_13 , в якій вони зазначали про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема про необхідність, на їх думку, застосування положень статей 69, 75 КК України при призначенні покарання.
Так, апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та його захисника в порядку ст. 404 КПК України, перевіривши ретельно всі доводи апелянтів та додатково врахувавши, що на момент вчинення злочинів ОСОБА_4 був неповнолітнім, раніше не судимий, працює та навчається, за місцем проживання й навчання характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання має задовільні житлово-побутові умови життя, визнав обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування спричинених потерпілим збитків та вчинення злочину у неповнолітньому віці. Зваживши на зазначене та з урахуванням сукупності цих обставин, суд дійшов правомірного висновку про можливість призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, застосувавши у відношенні ОСОБА_4 дію ст. 69 КК України, не знайшовши при цьому підстав для застосування положень ст. 75 КК України.
Також суд апеляційної інстанції дотримуючись вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, у тому числі й ті, на які посилаються засуджений у касаційній скарзі, і тому визначив йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України

Доводи засудженого про незастосування ст. 75 КК України щодо нього не заслуговують на увагу, оскільки таке рішення приймається не тільки за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, а й з урахуванням особи винного, що було враховано судом апеляційної інстанції при прийнятті рішення.

Це рішення апеляційним судом мотивоване, не викликає сумнівів у його відповідності вчиненому, не сприймається явно несправедливим чи недостатнім для досягнення мети покарання.

З такими висновками також погоджується колегія суддів та вважає призначене засудженому ОСОБА_4 покарання є обґрунтованим і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам статей 50, 65, 66, 67, 69 КК України.

Розгляд справи у суді апеляційної інстанції проводився у передбаченому законом порядку. Зміст ухвали є належним чином вмотивованим та обґрунтованим, з чим погоджується і колегія суддів.

Інших доводів які б ставили під сумнів незаконність ухвали суду апеляційної інстанції касаційна скарга засудженого не містить.
З огляду на викладене обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які свідчать про необхідність перевірки матеріалів кримінального провадження, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для витребування матеріалів кримінального провадження немає.

Оскільки з касаційної скарги та наданих до них судових рішень убачається, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, у відкритті касаційного провадження належить відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 07 березня 2017 року щодо вказаної особи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3