Справа №390/648/17
Провадження №1-кп/390/147/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.05.2017 року Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницькому кримінальне провадження №0000212 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, м. Рахів, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, директора ПП «Рембуддизайн-2014», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146 ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Вологодської області, Череповецького району, с. Нестеровське, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, дорожного робітника Канатівської ДЕД, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146 ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, за наступних обставин.

20.02.2017 року близько 21.30 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 прибули до домоволодіння ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 , де на території вказаного домоволодіння з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинили грубе порушення громадського порядку, а саме стукали у вікна та двері будинку викрикуючи нецензурну лайку, вибили ногами вхідні двері будинку. Після вказаного, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , увірвались до будинку та почали наносити потерпілому ОСОБА_4 , який є інвалідом з дитинства, тілесні ушкодження в присутності матері ОСОБА_8 . Зокрема, ОСОБА_6 наніс близько 2-3 ударів в обличчя, а ОСОБА_7 наніс близько 1-2 ударів по тулубу. Потім, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , взяли потерпілого під руки та потягли на вулицю до автомобіля ВАЗ-21058, державний номер НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_6 , та поклали ОСОБА_4 до багажного відділення. У подальшому, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , вивезли потерпілого до ставу, розташованого по вул. Радянській у с. Аджамка, Кіровоградського району Кіровоградської області, де витягнули потерпілого з багажного відділення автомобіля та продовжили наносити тілесні ушкодження. Зокрема, ОСОБА_6 наніс близько 5-6 ударів в обличчя та по тулубу, а ОСОБА_7 наніс 2 удари ногою по тулубу. Внаслідок дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у виді синців навколо обох очей, правій вилицевій ділянці, завитку правої вушної раковини, правій боковій поверхні шиї, завитку лівої вушної раковини, поперековій ділянці, в ділянці мечоподібного відростку: садна на нижній повіці правого ока, які згідно висновку експерта №204 від 21.02.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. У подальшому, ОСОБА_6 прив`язав мотузкою ногу потерпілого до автомобіля та протяг ОСОБА_4 по землі декілька метрів, а потім ОСОБА_6 провів на потерпілого сечоспускання.

До суду з обвинувальним актом надійшла угода про примирення від 31.03.2017 року, згідно якої ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю визнають свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.146 ч.2, 296 ч.2 КК України, а потерпілий ОСОБА_4 відмовляється від висунення будь-яких претензій до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , сторонами узгоджено міру покарання: ОСОБА_10 у виді позбавлення волі строком на 4 роки, а також на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням на 2 роки; ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, а також на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням на 2 роки. Визначено коло обов`язків, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля, а саме заборона щодо будь-якого спілкування з потерпілим ОСОБА_4 та відвідування його місця проживання.
Прокурор висловився про можливість затвердження угоди про примирення.
Потерпілий підтримав угоду про примирення з обвинуваченими, просив суд її затвердити та пояснив, що претензій будь-якого характеру до обвинувачених не має, укладення угоди з його боку є добровільним, погоджується з визначеною угодою мірою покарання, наслідки затвердження угоди зрозумілі.
Обвинувачені вину визнали, просили затвердити угоду про примирення з потерпілим і пояснили, що укладення угоди з їх боку є добровільним, вони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання.
Захисник висловився про можливість затвердження угоди про примирення.
Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам чинного кримінального процесуального закону, заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинувачених і захисника, які висловились про можливість затвердження угоди, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому підлягає затвердженню, виходячи з таких підстав.
Відповідно ст.469 ч.1,3 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Матеріали кримінального провадження свідчать, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст. 296 КК України, які відповідно ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Потерпілий також розуміє наслідки затвердження угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Вирішуючи питання про відповідність угоди вимогам кримінальному процесуальному закону, суд враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та КК України, правова кваліфікація кримінальних правопорушень правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися.
Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обох обвинувачених, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обох обвинувачених, судом не встановлено.
Покарання узгоджене сторонами відповідає санкціям ч.2 ст.146, ч.2 ст. 296 КК України, а застосування положень ст.ст.70, 75, 76 КК України є допустимим.
Відповідно ст.ст.314, 475 КПК України передбачено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, а також призначення узгодженого сторонами покарання.
Цивільний позов і судові витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів суд вирішує згідно ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ст.ст.314, 368-371, 373 374, 474 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення потерпілого ОСОБА_4 та обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 від 31.03.2017 року.
Визнати ОСОБА_6 винним і призначити покарання:
- за ч.2 ст.146 КК України три роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.296 КК України чотири роки позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк терміном на два роки.
Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля, а саме заборона щодо будь-якого спілкування з потерпілим ОСОБА_4 та відвідування його місця проживання.
Визнати ОСОБА_7 винним і призначити покарання:
- за ч.2 ст.146 КК України три роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.296 КК України три роки шість місяців позбавлення волі.
Згідно ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк терміном на два роки.
Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля, а саме заборона щодо будь-якого спілкування з потерпілим ОСОБА_4 та відвідування його місця проживання.
Початок іспитового строку рахувати з 23.05.2017 року.
Речові докази:
- мобільний телефон «NOKIA N73» та пластикову кришку до нього, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити останньому, як власнику;
- автомобіль ВАЗ-21058, державний номер НОМЕР_1 , що передано на зберігання ОСОБА_6 повернути власнику.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку вручити прокурору та засудженим, а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя підпис
Згідно з оригіналом:
Суддя Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1