У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представників потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 12 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 1-кп/243/527/2017 (№000103) відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження № 1-кп/243/527/2017 (№000103) відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду від 16 травня 2017 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також обрано заставу, розмір якої складає 7 мінімальних заробітних плат, що станом на 01.01.2017р. складає 22400,00 грн.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну підозрюваному ОСОБА_7 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, мотивуючи своє клопотання тим, що ОСОБА_7 є психічно хворою особою і потребує кваліфікованої медичної допомоги, яку йому неможливо надати в умовах позбавлення волі.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 , мотивуючи свою позицію тим, що ОСОБА_7 пред`явлено обґрунтовану підозру у вчиненні багатоепізодного кримінального правопорушення в період іспитового строку за попереднім вироком суду, що під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_7 проводилася судово-психіатрична експертиза, якою ОСОБА_7 визнано осудним. Вважає, що у разі обрання іншого запобіжного заходу ОСОБА_7 продовжить свою злочинну діяльність, так, як після внесення до ЄРДР відомостей про відкриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та повідомлення ОСОБА_7 про початок досудового розслідування останній продовжив свою злочинну діяльність та вчинив нові епізоди кримінального правопорушення.

Представник потерпілого ОСОБА_4 просив у задоволені клопотання захисника ОСОБА_6 відмовити, так, як побоюється за цілісність майна ПАТ «Укртелеком», а представник потерпілого ОСОБА_5 просив вирішити клопотання захисника на розсуд суду.

Розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_6 суд виходить з наступного:

Згідно із п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Заслухавши думку учасників судового засідання, при вирішенні питання про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 з наступного:

При вирішенні питання про доцільність продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Суд не відхиляє доводів сторони захисту на користь підозрюваного, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, незаконного впливу на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Крім того, з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені багатоепізодного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України під час іспитового строку за попереднім вироком суду від 30.11.2016р., яким його було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначене покарання із застосуванням вимог ст.ст. 75,76 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 роки з іспитовим терміном строком 2 роки. Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк до п`яти років; враховуючи стан здоров`я ОСОБА_7 , якого, незважаючи на наявність психічного захворювання визнано осудним, можливість застосування застави, розмір якої складає 7 мінімальних заробітних плат, а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зважаючи, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваному ОСОБА_8 , обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін, а у задоволені клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання потрібно відмовити.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 369, 372 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволені клопотання захисника ОСОБА_6 про заміну підозрюваному по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 (судовий номер кримінального провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області №1-кп/243/527/2017) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу з «тримання під вартою» на «особисте зобов`язання» - відмовити, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного підозрюваному ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду 16.05.2017р. терміном дії 60 днів - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1