Ухвала
іменем україни
3 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Володарського районного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 27 грудня 2016 року,

встановила:

вироком Володарського районного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянин України, уродженець с. Логвин Володарського району Київської області, мешканець АДРЕСА_1 ,
раніше судимий,
засуджений за частиною 2 статті 309 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на нього обов`язків передбачених статтею 76 цього Кодексу.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 грудня 2016 року вирок Володарського районного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор в обґрунтування своєї позиції вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог статті 419 КПК України, однак посилається лише на невмотивованість судом апеляційної інстанції доводів його апеляційної скарги, однак не доводить їх зміст та не зазначає, яких помилок допустив суд апеляційної інстанції залишаючи вирок районного суду без змін.

Також, прокурор, окрім іншого, вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме про застосування районним судом до засудженого положень статей 75, 76 КК України, однак не наводить доводів, такої позиції з урахуванням вимог кримінального процесуального законодавства.
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК України, колегія суддів
постановила:

касаційну скаргу прокурора, який приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Володарського районного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 27 грудня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_4 , залишити без руху, надавши йому триденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3