Єдиний унікальний номер 366/2994/16-к
Номер провадження 1-кп-366/160/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 грудня 2016 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників неповнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

представника ювенальної превенції Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_13 ,

представника служби в справах дітей Іванківської РДА Київської області ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000191 відносно

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився і зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працює, навчається у вечерній школі Іваанківської ЗОШ № 2, раніше судимий Іванківським районним судом:

30.09.2015 року за ч.2 ст. 289, 69 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування з випробовуванням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

16.11.2015 року за ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, звільнений від відбування з випробовуванням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців; вирок змінений ухвалою колегії суддів апеляційного суду Київської області від 27.01.2016 року щодо міри покарання: застосовано ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням та іспитовим строком 1 рік 9 місяців;

24.11.2015 року за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, вирок змінений ухвалою колегії суддів апеляційного суду Київської області від 25.02.2016 року щодо міри покарання і особа вважається засудженою за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення: застосовано ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням та іспитовим строком 2 роки;

який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч.3, ст. 289 ч.2 КК України
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився і зареєстрований в АДРЕСА_3 , проживає в АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, не працює, навчається у вечірній школі Іванківської ЗОШ № 2, раніше судимий Іванківським районним судом:

30.09.2015 року за ч.2 ст. 289, 69 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування з випробовуванням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

24.11.2015 року за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 40 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, вирок змінений ухвалою колегії суддів апеляційного суду Київської області від 25.02.2016 року щодо міри покарання і особа вважається засудженою за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення: застосовано ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням та іспитовим строком 2 роки;

31.03.2016 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, застосовано ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням та іспитовим строком 2 роки;

який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч.3, ст. 289 ч.2 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим,на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, і вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин:

повторно, 17.03.16, приблизно о 22.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Макарівка Іванківського району Київської області, вирішив здійснити крадіжку з господарського приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_10 .

В подальшому ОСОБА_4 , прибув до господарства АДРЕСА_1 , де шляхом вільного доступу, у зв`язку з відсутністю паркану, який би огороджував територію даного господарства, проник на його територію. Після чого ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшов до господарської будівлі, та руками витягнув скло з віконної рами на ній та через отвір, який утворився, проник до середини, звідки, з корисливих мотивів, таємно, викрав виготовленого кустарним способом зварювального апарата вартістю 1500 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1500 грн.

Повторно, 28.07.2016, приблизно о 22:00 неповнолітній ОСОБА_4 разом з двома не встановленими слідством особами, перебуваючи по вул. Івана Проскури в смт. Іванків Київської області, неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » вирішили, за пропозицією ОСОБА_4 , здійснити крадіжку з приміщенні виробничого цеху ФОП ОСОБА_11 , який розташований в АДРЕСА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 разом з невстановленими слідством особами за попередньою змовою між собою, на автомобілі служби таксі марки «Дачія Логан», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_16 , прибули до приміщення виробничого цеху, яке розташоване за адресою: с. Дитятки вул. Колгоспна, 1 Г Іванківського району Київської області. Після чого, реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшли до вхідних дверей виробничого цеху, виявивши, що вони зачинені на навісний замок, тобто пересвідчилися у тому, що в приміщенні нікого не має, проте від своїх злочинних намірів не відмовились. За допомогою металевого предмета, якого ОСОБА_17 знайшов на прилеглій території, пошкодив навісні замки, однак повністю їх розбити не зміг, після чого він разом з невстановленими особами відігнули частину металевих вхідних дверей і через отвір, який утворився, вони зайшли до середини приміщенні. Там, вони з метою реалізації свого злочинного протиправного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, викрали камеру відеоспостереження торгової марки «Partizan» моделі «COD VF3SE» серії «HD 3/1» вартістю 1444 грн. 67 коп., спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1444 грн. 67 коп.

Своїми умисними діями, які виразилися: у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, та поєднаному з проникненням в приміщення, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_15 органом досудового слідства обвинувачуються у вчиненні крадіжки та незаконного заволодіння транспортними засобами, вчиненими, згідно з обвинувальним актом за наступних обставин:
«повторно, 26.05.16, близько 23:30 хв. неповнолітні ОСОБА_15 разом з ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Івана Проскури в смт. Іванків Київської області, за пропозиції ОСОБА_4 , вирішили здійснити незаконне заволодіння мотоциклом марки «Днепр - 11» та мопедом марки «Верховина», які знаходились в приміщенні автомийки, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 та належить ОСОБА_12 .

В подальшому ОСОБА_15 разом з ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою, прибули до приміщення автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 . Після чого, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_15 , реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортними засобами, підійшли до вхідних дверей даної авто мийки та виявили, що вони зачинені на навісний замок, цим самим вони пересвідчилися у тому, що в приміщенні даної будівлі нікого не має, проте від своїх злочинних намірів не відмовились. В подальшому ОСОБА_4 з метою проникнення всередину, за допомогою металевого предмета, якого він знайшов на прилеглій території, зірвав навісного замка, після чого вони зайшли до середини приміщення.

Перебуваючи в приміщенні автомийки ОСОБА_15 та ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного, протиправного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортними засобами, з метою використання вищевказаних транспортних засобів в особистих цілях, для здійснення на них поїздки, не маючи права керувати чи володіти даними транспортними засобами, без дозволу власника, викотили з даного приміщення на вулицю Івана Проскури мотоцикла марки «Днепр - 11» вартістю 4770 грн. 00 коп. та мопеда марки «Верховина» вартістю 2366 грн. 66 коп. та в подальшому відкотили їх на територію місцевого цвинтаря в смт. Іванків Київської області, де і заховали.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_15 разом з ОСОБА_4 вчинили незаконне заволодіння транспортними засобами, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 7136 грн. 66 коп.
Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортними засобами, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.
Повторно, 26.05.16, близько 23:30 хв. неповнолітні ОСОБА_15 разом з ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Івана Проскури в смт. Іванків Київської області, за пропозиції ОСОБА_4 , вирішили здійснити крадіжку з приміщенні автомийки, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 та належить ОСОБА_12 .

В подальшому ОСОБА_15 разом з ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою, прибули до приміщення автомийки, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_6 . Після чого, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_15 , реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшли до вхідних дверей даної автомийки та виявили, що вони зачинені на навісний замок, цим самим вони пересвідчилися у тому, що в приміщенні даної будівлі нікого не має, проте від своїх злочинних намірів не відмовились. В подальшому ОСОБА_4 з метою проникнення всередину, за допомогою металевого предмета, якого він знайшов на прилеглій території, зірвав навісного замка, після чого вони зайшли до середини приміщення.

Перебуваючи в приміщенні автомийки ОСОБА_15 та ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного протиправного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, викрали гідравлічного домкрата торгової марки «Vigol» у комплектації з кейсом вартістю 410 грн. 37 коп., світлодіодного аварійного ліхтаря торгової марки «Yajia» вартістю 137 грн. 41 коп., порошкового переносного вогнегасника закачаного «ВП-1(3)» ТОВ «Рубеж» вартістю 161 грн. 67 коп., серветку з мікрофірби торгової марки «КОТО» вартістю 69 грн. 00 коп.; сигнального жилета вартістю 28 грн. 26 коп., одну пару рукавичок вартістю 34 грн. 78 коп., буксирувального троса торгової марки «Vitol» вартістю 132 грн. 67 коп., знак аварійної зупинки торгової марки «Vitol» вартістю 79 грн. 07 коп.
Таким чином, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_15 та ОСОБА_4 спричинили ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1053 грн. 23 коп.
Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з проникненням в приміщення ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України».
Обвинувачений ОСОБА_15 у судовому засіданні своєї вини у інкримінованих йому злочинах не визнав повністю та на підставі ст. 63 Конституції України відмовився давати показання та відповідати на питання.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованих злочинах визнав частково. Його показання зводяться до наступного: з приводу крадіжки у ОСОБА_18 вину не визнає, по ОСОБА_19 визнає, з приводу ОСОБА_20 частково. Пограбування ОСОБА_20 було під тиском: він у нього багато чого вкрав, але у нього не було іншого виходу тому, що з нього вимагали 30 тис. грн. На нього був тиск з боку поліції та ще однієї людини (ім`я якої не хоче називати тому, що боїться, що наслідки будуть погані). Його звати ОСОБА_21 , у нього свій бізнес у 1-й Макарівці, під ним «ходять» працівники поліції, вони його слухаються. Одного разу він (обвинувачений) гуляв, а один з поліцейських його спіймав, посадив в машину, потім передав його ОСОБА_22 . Після цього його завезли на їхню територію і почали вимагати 30 тис. грн. за те, що в 2015 році його судили за автомобіль Дачія Логан. ОСОБА_21 сказав, що дав хабара в сумі 11 тис. грн. судді, тобто виходить, що він його «відмазав» і тому йому винен гроші. В поліцію з цього приводу не звертався, тому, що були погрози і він боявся за свою сім`ю.

До ОСОБА_20 поїхав на таксі « ОСОБА_23 ». Викликав машину від магазину «Калина». Приїхала машина. Водія не знає. Крім водія і його (обвинуваченого), в машині нікого не було. Він привіз в Дитятки до воріт приміщення, звідки він все і вкрав. Перші ворота були відчинені. Потім він переліз через сітку, руками відігнув ворота і увійшов в цех. Цех типу ангару з дверима і вікнами. Там взяв відеокамеру, електроінструменти, погрузив все в машину (вона стояла метрів 30 від воріт). Водій не розпитував ні про що, бо він йому гроші заплатив. Це було приблизно о першій годині ночі. Приїхали в ОСОБА_24 до р.Тетерів. Він все вигрузив на землю і сховав у кущі. Таксист поїхав. Наступного дня він (обвинувачений) поїхав в ОСОБА_25 , віддав всі речі, крім відеокамери, незнайомому чоловіку і він їх здав у ломбард. В ОСОБА_25 їздив тією ж самою машиною. Цей водій періодично його возить. Його звати ОСОБА_26 . Камеру вилучила поліція. Скільки він на цьому заробив, не пам`ятає, але борг, про який йому казали, не погасив.

У ОСОБА_19 він раніше працював. Украв у нього 2 зварювальні апарати та двигун. Витягнув у сараї шибку, заліз всередину та відкрив двері, щоб винести викрадене. Один зварювальний апарат продав, а другий сховав в полі в с.Макарівка. Викрадав вночі. Продав в ОСОБА_24 , але кому не пам`ятає.

У ОСОБА_18 нічого не крав. На тій мийці бував раніше, мив чужу машину.

Крім фактичного повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні ним двох крадіжок ( ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ), його вина у скоєнні цих злочинів у судовому засіданні підтверджена:

За фактом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 .
Показами потерпілого ОСОБА_10 , який у судовому засіданні дав показання про те, що він є приватним підприємцем. Мав пилораму в с. Макарівка. Брата обвинуваченого ОСОБА_4 знає років 2-3. Їх мати попросила взяти ОСОБА_27 на роботу. Пропрацював 3 дні. Спочатку і не повірив у те, що крадіжку скоїв саме ОСОБА_28 . Мабуть, роздивився за цей час, що можна вкрасти. Насправді, все своє майно він знайшов сам, бо на поліцію надії не було: і раніше обкрадали, і поліція нічим не допомогла. Саме тому, що раніше стільки обкрадали, вікна цього сараю настільки позабивав, що у віконце міг залізти тільки маленький та худенький. Зсередини можна відкрутити гайку, зняти все набите і сміло все виносити. Як все це зняти, міг знати тільки той, хто заходив всередину.

Цього разу було украдено 2 зварювальні апарати, двигун і зарядні пристрої для станків. Двигун 3- фазний, електричний 7,5 КВт, він йшов в комплекті зі станком. Вага його десь 50 кг. Дуже важко одному його переносити. З двох зварювальних апаратів один був заводський, а другий він сам зробив. Зарядні пристрої не пам`ятає чи в той день украли, чи раніше. Зварювальний апарат, навіть, вдвох важко переносить. Сам апарат важить 35 кг плюс 15 кг проводів та ще шланги. Він (потерпілий) його тачкою перевозив, так легше. Вважає, що ОСОБА_4 був не один. Самому не можливо все винести. Від сараю до дороги метрів 300. Повернули лише один зварювальний апарат. ОСОБА_4 ні разу після цього не приходив, не вибачився. Коли в поліції про нього сказали, то не повірив. Взагалі ОСОБА_29 дуже кмітливий. Швидко навчається і працює. Якби цей його талант направити в правильне русло, то він би міг дуже «піднятися». Такі хлопці затребувані. Швидко все схвачує, викликає позитивні емоції.

Показаннями свідка ОСОБА_30 , який у судовому засіданні підтвердив, що він купив у ОСОБА_4 зварювальний апарат за 500 грн. Що крадений не знав.

Витягом з кримінального провадження № 0000191, внесеного в ЄРДР 19.03.2016 року за фактом крадіжки з господарського приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_10 (а.с. 109, 114 т.1);

Рапортом чергового ВП щодо повідомлення ОСОБА_10 про крадіжку з його господарства від 18.03.2016 року (а.с.118 т.1);

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (крадіжку з господарства ОСОБА_10 від 18.03.2016 року ( а.с. 119 т.1);

Заявою ОСОБА_10 про крадіжку з його господарства від 18.03.2016 року (а.с.120 т.1) та заявою про дозвіл на огляд його господарства від 18.03.2016 року (а.с.121 т.1);

Протоколом огляду місця події від 18.03.2016 року, відповідно до якого було оглянуто господарство, яке розташоване по АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_10 , звідки було вчинено крадіжку, під час огляду вилучено дві люмінесцентні лампи та протоколом їх огляду від 21.03.2016 року, під час якого з них знято відбитки пальців (а.с. 122, 123 т.1);

Висновком експерта № 4-03/455 від 24.03.2016 року з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого 7 слідів папілярних узорів рук з 21-го, які були вилучені 21.03.2016 року під час огляду люмінесцентних лам, придатні для ідентифікації за ними особи ( а.с.127-139 т.1);

Постановою про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 21.04.2016 року, відповідно до якої ці лампи та сліди пальців рук визнані речовим доказом. Лампи передані потерпілому ОСОБА_10 , а сліди папілярних візерунків приєднані до матеріалів кримінального провадження і надані суду, розпискою ОСОБА_10 про отримання лапм та довідкою Київського обласного НДКЦ про те, що 5 слідів виявлених і вилучених 18.03.2016 року при огляді місця події за фактом крадіжки залишені ОСОБА_31 (потерпілим, який змінив прізвище на ОСОБА_19 ( а.с.140-141, 143 т.1);

Заявою ОСОБА_32 про дачу дозволу на огляд її господарства від 27.04.2016 року ( а.с. 144 т.1);

Протоколом огляду місця події від 27.04.2016 року, відповідно до якого в господарстві, яке належить ОСОБА_32 і розташоване в АДРЕСА_7 було вилучено до Іванківського ВП зварювальний апарат ( а.с. 145 т.1);

Довідкою приватного підприємця про те, що вартість зварювального апарата, виготовленого кустарним способом станом на 18.03.2016 року може становити 1500 грн. (а.с.147 т.1) та відповіддю Київського обласного НДЕКЦ від 10.05.2016 року про те, що встановлення вартості бувшого у використанні зварювального пристрою , виготовленого кустарним способом можливе лише за умови їх відповідності нормам технічних регламентів та техніки безпеки, що має документальне підтвердження та за умови надання інформації щодо їх детальних технічних характеристик ( а.с.146 т.1);

Протоколом огляду предметів від 04.10.2016 року, в ході якого було оглянуто зварювальний апарат, вилучений під час огляду місця події 27.04.2016 року ( а.с.148-151 т.1);

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 05.10.2016 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав свій зварювальний апарат ( а.с.152-153 т.1);

Постановою про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 05.10.2016 року, відповідно до якої зварювальний апарат визнаний речовим доказом та переданий потерпілому ОСОБА_10 , розпискою ОСОБА_10 про його отримання (а.с.154-155 т.1);

За фактом крадіжки у потерпілого ОСОБА_11 .
Показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який у судовому засіданні стверджував, що сам він переселенець з Горлівки. Є приватним підприємцем. В травні їхав на роботу. На виїзді з ОСОБА_24 стояв хлопець. Він завжди всіх підвозить. Він сів в машину і спитав чи не в Чорнобиль їде. На що він (потерпілий) сказав, що ні, має своє підприємство. Він поцікавився чи є робота. Відповів, що якщо хоче працювати, то зустрінемось в Іванкові біля Центру зайнятості, бо він людей на роботу бере тільки офіційно. Він зателефонував, зустрілись і пішли в Центр зайнятості. Виявилось, що він неповнолітній. ОСОБА_29 сказав, що хоче працювати. У нього (потерпілого) був такий же син і тому пішов ОСОБА_29 на зустріч, взявши його на роботу. Навчив його працювати зварювальним апаратом і він почав добре заробляти. Радив йому відкладати гроші, щоб поремонтувати зуби. У них налагодились відносини, почав йому довіряти, називав його «синок». Він же про батька свого розповідав, а він (потерпілий) йому про свого сина (він загинув). Казав йому: через рік машина буде, через два - хату купиш, і про крадіжки розмовляв. Казав, що якщо хтось запропонує, то щоб ні в якому разі не погоджувався. Якщо щось, то казав йому (потерпілому). Якось він сказав, що на роботу хоче вийти раніше. Дав йому ключі. Вранці прийшли на роботу, а двері відчинені. Винесли свинцю кілограм 600-700. Одному це зробити не можливо, все дуже важке. Викликав поліцію, написав заяву. У них з ОСОБА_29 були довірительні відносини. Він у нього дома був, допомагав. Потерпілий себе йому приводив до прикладу, багато чого пережив, але почав працювати, став на ноги. Він знав, де лежать великі кувалди. Ними пробили дірку в воротах таку, щоб можна було залізти через неї і витягти все, крім того, що через дірку не пролазило. Через неї не змогли витягти ні генератор, ні зварювальний апарат, але все відеоспостереження винесли. Велику коробку залишили, а забрали 4 відеокамери, кабелі, розйоми, молотки, болгарки, особисті речі. У нього квартири немає, приладдя ніде зберігати, тому його зберігає на роботі. Там акваланг, гідрокостюм, рюкзак, підводні рушниці. Крадіжку вони спланували. Наголошує, що «вони», бо самому все це винести було не можливо. Склад розміром 60 м х 12 м, перерили весь. Винесли все, що можливо було. Виробництво було паралізоване. Добре, що люди хороші, кожен щось приніс, щоб можна було працювати. Через якийсь час знайшли камеру і йому її повернули. Впевнений, що це все від безнаказаності. Він до ОСОБА_29 відносився зі всією душею і бажає, щоб йому в житті ще такі люди зустрічались, але для нього повинно бути покарання. Не буде покарання все буде повторюватись і продовжуватись.

Колись ОСОБА_29 хотів у нього позичити гроші, то він йому відповів, щоб він завжди розраховував на свої. Якщо б він розповів, що у нього вимагають гроші, то вони б зустрілись з цією людиною, поговорили, домовились би про виплату. Після цієї крадіжки до нього прийшов хлопець на ім`я ОСОБА_21 . Він запропонував привезти до нього ОСОБА_29 і щоб він з ним розібрався. Потерпілий відповів, що не треба, написав заяву в поліцію і нехай вони самі з ним розбираються. Цей ОСОБА_21 сказав, що знає ОСОБА_29 через те, що він у нього колись украв з машини магнітолу. Про те, що на ОСОБА_29 хтось «наїжджає» не чув.

Показами свідка ОСОБА_33 , який у судовому засіданні дав показання про те, що він працює у приватного підприємця ОСОБА_11 ливарником. До крадіжки він там працював лише 3 дні: зранку він прийшов на роботу і побачив відірвані замки на дверях, виявилось, що покрадені інструменти ( відбійний молоток, зварювальні кабелі, дриль). Всього переліку він не знає.

Показаннями свідка ОСОБА_34 , який у судовому засіданні стверджував, що він працює в ФОП ОСОБА_11 . Ще через огорожу, прийшов на роботу після крадіжки зранку, побачив, що другі ворота поламані. Викликали поліцію. Коли зайшли всередину, то виявили, що багато чого викрадено.

Показаннями свідка ОСОБА_35 , який у судовому засіданні стверджував, що працює в ФОП ОСОБА_11 водієм. ОСОБА_36 з ними працював приблизно півтора місяці, іноді не приходив на роботу. Коли зранку виявили крадіжку, то побачили, що за об`ємом викраденого це причіп легкового автомобіля (носити викрадене треба було 2-3 години. Охорони нема.

Показами свідка ОСОБА_16 , який у судовому засіданні дав показання, які зводяться до наступного. Він працює таксистом в смт. Іванків з квітня цього року. Викликають через диспетчера. Того дня виклик був до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Він приїхав на місце. Було приблизно 21:30. До авто сіли троє: ОСОБА_36 та ще двоє невідомих молодих хлопців, які були в капюшонах, тому він їх не розглядів. ОСОБА_36 сидів на передньому пасажирському сидінні. Раніше також два чи три рази він користувався його послугами , як таксиста. По дорозі вони не розмовляли. Сказали їхати до с. Дитятки. Біля КП повернули направо, проїхали метрів 400. Там була бетонна стіна. Просили почекати хвилин 5-7. Вийшли всі втрьох. Коли повернулись, то у ОСОБА_27 був рюкзак, а двоє інших хлопців несли сумку типу спортивної. Вона була важка. Поставили її в багажник. Завіз всіх в смт. Іванків. Наче на вул. 8 Березня. Потім якось возив ОСОБА_27 в АДРЕСА_1 . В Київ возив ОСОБА_27 вже під вечір з сумкою спортивною та рюкзаком. На площу Шевченка. ОСОБА_36 наче по дорозі з кимось домовлявся про зустріч. Чекав хвилин 15. ОСОБА_36 прийшов з якимось хлопцем, який забрав сумку. Одного разу, тижнів через два після цього, коли віз його, то дорогу перегородила якась машина. Хлопці з неї хотіли витягнути ОСОБА_27 з таксі, але той сказав їхати в поліцію, і вони відійшли. ОСОБА_36 казав, що його побили, а тепер можуть це зробити знов чи навіть вбити.

Витягом з кримінального провадження № 0000553, внесеного в ЄРДР 29.07.2016 року за фактом крадіжки з ангару, який розташоване по АДРЕСА_8 , який належить ОСОБА_11 (а.с. 175, т.2);

Рішенням Іванківського районного суду від 10.12.2015 року, яким визнано право власності ОСОБА_11 на виробничі будівлі сільськогосподарського призначення в с. Дитятки, договором № 2 купівлі-продажу нежитлового приміщення від 13.11.2015 року, укладену між СГВК ім.. Мічуріна та ОСОБА_11 ( а.с.194, 195, т.2), постановою про уточнення місця вчинення кримінального правопорушення від 01.10.2016 року правильна адреса, де здійснюється підприємницька діяльність АДРЕСА_5 ( а.с.196,т.2);

Постановою про виділення матеріалів досудового розслідування за фактом крадіжку з ангару, який належить ОСОБА_11 щодо двох невстановлених осіб спільників ОСОБА_4 ( а.с.178-179, т.2) та витягом з кримінального провадження № 0000710, внесеного в ЄРДР 06.10.2016 року за цим фактом ( а.с. 180 т.2);

Рапортом чергового ВП щодо повідомлення ОСОБА_11 про крадіжку з його господарського приміщення електроінструментів та обладнання відео спостереження від 29.07.2016 року (а.с.181 т.2);

Протоколом огляду місця події з ілюстративною таблицею до нього від 29.07.2016 року, відповідно до якого було оглянуто територію господарства, яке розташоване по АДРЕСА_8 і належить ОСОБА_11 , та при вході в ангар виявлено пошкоджений (збитий) навісний замок на воротах, та оглянуто приміщення, звідки скоєно крадіжку, вилучено слід рукавички на липку стрічку (а.с. 182-191 т.2);

Постановою про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 25.08.2016 року, відповідно до якої слід рукавички визнано речовим доказом та приєднано до кримінального провадження ( а.с.192-193 т.2);

Заявою ОСОБА_4 від 10.08.2016 року, написану в присутності матері ОСОБА_9 , про те, що він не заперечує проти свого поверхневого огляду (а.с.194,т.2) та протоколом огляду від 10.08.2016 року, в ході якого, крім іншого, у нього вилучили відеокамеру білого кольору ( а.с. 198 т.2). Решта виявленого доказового значення у даному кримінальному провадженні немає ;

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 11.08.2016 року в ході якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав свою відеокамеру по зовнішньому вигляду ( а.с.201-202 т.2);

Висновком експерта № 19/8-04/383 від 01.09.2016 року, згідно з яким залишкова вартість представленої на експертизу камери відео спостереження торгової марки «Partizan» «COD-VF3SE» серії «СD 3.1» станом 29.07.2016 не розраховувалась у зв`язку з відсутністю видимих ознак експлуатаційного зносу об`єкта станом на момент проведення експертизи. Початкова вартість представленої на експертизу камери відео спостереження станом на 29.07.2016 року могла становити 1444,67 грн. ( а.с.207-210, т.2);

Протоколом огляду предметів від 06.10.2016 року, в ході якого було оглянуто зазначену вище камеру відеоспостереження ( а.с.212-214, т.2);

Постановою про визнання речовим доказом та передачу на зберігання від 06.10.2016 року, відповідно до якої камера відеоспостереження визнана речовим доказом та переданий потерпілому ОСОБА_11 , його розпискою про її отримання ( а.с.215-217 т.2);

Свідок ОСОБА_37 , яка буда допитана у судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_4 дала показання про те, що дійсно її знайомий на ім`я ОСОБА_21 з ОСОБА_38 якось цікавився, де живе ОСОБА_4 . Коли вона не пам`ятає. Їздили до нього в с. Русаки. Возили ОСОБА_4 у Макарівку. ОСОБА_39 виводив ОСОБА_29 з машини, а ОСОБА_21 заводив у кімнату. Було тепло, тому, може це було влітку. Про що говорили, вона не знає .

Свідок ОСОБА_40 , будучи допитаним у режимі відео конференції, на питання обвинуваченого ОСОБА_4 , категорично заперечив свою причетність до «вибивання» з нього будь-яких коштів.

За фактом крадіжки та угону транспортних засобів у потерпілого ОСОБА_41 обвинувачення доводить вину неповнолітніх наступними доказами:
Показами потерпілого ОСОБА_12 , який у судовому засіданні дав показання, які зводились до того, що він є приватним підприємцем. Приїхавши на роботу, виявив, що в приміщенні котельні немає мотоцикла і в дальньому кінці боксу мопеда. Потім з`ясувалось, що зникли також домкрат, сумка автомобільна «Тойота», запчастини, фонар. В приміщення, де стояв мотоцикл вхід є і з боксу, і з вулиці. Зламані двері були саме з вулиці. В це місце без його відома і дозволу ніхто не міг і не може зайти. Викликав поліцію. В той же день йому зателефонували, і повідомили, що знайшли викрадене. Коли поїхали на місце, то саме ОСОБА_42 показував , де стоїть викрадена техніка : за «газарнею» біля кладовища і мопед, і мотоцикл, і сумка, тобто все викрадене (майже все) за виключенням дрібниць. Раніше обвинувачених не бачив. І мопед, і мотоцикл були в реставрації, тобто здійснити поїздку на них не було можливості. Хоча в мопед, якщо залити бензину, то міг би і поїхати. А на мотоциклі ні, тому що була знята коробка. Під час огляду місця події поліцейські виявили слід взуття біля сліду від мотоцикла приблизно в 4 метрах від кута приміщення мийки. Саме по цьому сліду і пішли. При цьому були присутні працівники поліції, він, поняті та ОСОБА_15 . Ні матері, ні захисника не було.

Витягами з кримінальних провадження про внесення в ЄРДР 28.05.2016 року відомостей про незаконне заволодіння мотоциклом «Днепр-11 без р.н. та мопедом «Верховина» без р.н., що належать ОСОБА_12 за ч.2 ст. 289 КК України ( а.с.164, т.1) та крадіжку майна останнього (дата внесення в ЄРДР 12.08.2016 року за ч.3 ст. 185 КК України ( а.с.69 т.2). Особами, яким повідомлено про підозру є неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_15 .

Рапортом чергового Іванківського ВП від 27.05.2016 року про надходження повідомлення від ОСОБА_12 про незаконне заволодіння належними йому мотоциклом та мопедом, які знаходились в приміщенні авто мийки ( а.с.167 т.1);

Протоколом огляду місця події за участю потерпілого ОСОБА_12 від 27.05.2016 року з ілюстративною таблицею до нього, в ході якого було оглянуто приміщення авто мийки, що розташована в АДРЕСА_6 з якого зникли автотранспортні засоби: виявлено пошкодження дверей та на грунтовому покриві слід взуття, який було відкопійовано та виготовлено зліпок ( а.с.168-173, т.1);

Протоколом огляду від 28.05.2016 року в ході якого приміщенні Іванківського ВП оглянуто (в присутності матері ОСОБА_8 ) неповнолітнього ОСОБА_15 , і вилучено його кросівки ((а.с.174-175,т.1);

Висновком експерта № 19/4-04/963 від 07.07.2016 року з ілюстративною таблицею до нього, згідно з яким наданий на дослідження слід низу підошви взуття, виявлений під час огляду місця події 27.05.2016 року за адресою: АДРЕСА_6 : на гіпсовому зліпку придатний для визначення належності взуття, що його залишило, за груповими ознаками. Слід, ймовірно залишений наданим на дослідження взуттям, вилученим у гр.. ОСОБА_15 ( а.с.180-185 т.1);

Постановою про визнання речовими доказами (сліду взуття та кросівок) та передачу їх на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Іванківського ВП та накладеною № 69 ( а.с.186-187, т.1);

Протоколом огляду місця події від 27.05.2016 року з ілюстративною таблицею до нього, який проведений слідчим ОСОБА_43 , в присутності понятих ОСОБА_44 та ОСОБА_45 , за участі спеціаліста ОСОБА_46 ( а.с.188-195,т.1), в ході якого на території кладовища в смт. Іванків було виявлено два мотоцикли, автозапчастини та домкрат. При цьому на бензобаку мопеда «Верховина» виявлено на вилучено на липку стрічку сліди пальців рук ( а.с.188-195 т.1). Суд звертає увагу на те, що у протоколі не зазначено про участь у цій процесуальній дії неповнолітнього ОСОБА_15 , про яку давав показання потерпілий ОСОБА_12 і на цю обставину не посилається і прокурор, який підтримував обвинувачення;

Технічним паспортом мотоцикла «Днепр-11», 1992 р.в., де зазначено власником ОСОБА_47 ( а.с.196, т.1);

Показаннями свідка ОСОБА_48 , який у судовому засіданні дав показання про те, що він дійсно колись купував мотоцикл «Днепр-11», який вже давно продав ОСОБА_12 . Тоді мотоцикл був на ходу.

Висновком експерта № 19/4-03/911 від 30.06.2016 р. з ілюстративною таблицею до нього, згідно з яким два сліди придатні для ідентифікації за ними особи ( а.с.200-205 т.1);

Висновком експерта № 19/4-03/966 від 22.07.2016 року з ілюстративною таблицею до нього, згідно з яким слід залишений ОСОБА_4 ( а.с.209-219 т.1);

Постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання (сліди папілярних візерунків пальців рук та слід долонної поверхні руки приєднані до матеріалів кримінального провадження ( а.с.220,т.1);

Висновком судової автотоварознавчої експертиз № 19/8-04/292 від 06.07.2016 року, згідно з яким середня ринкова вартість мотоцикла марки «Днепр-11» червоного кольору, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_2 станом на 27.05.2016 року могла становити 4770 грн. (а.с.224- 225 т.1);

Висновком судової автотоварознавчої експертиз № 19/8-04/293 від 18.07.2016 року, згідно з яким середня ринкова вартість мопеда «Верховина», зеленого кольору, станом на 27.05.2016 року, який зі слів потерпілого перебуває у справному стані і якого він придбав у 2013 році при умові, що рік його випуску 1987, могла становити 2366,66 грн. (а.с.229-230 т.1);

Висновком експерта № 19/8-04/291 від 11.07.2016 року з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого: залишкова вартість представленого на експертизу гідравлічного домкрата торгової марки «Vigol» модель «Т82008» у комплектації з кейсом, при умові придатності, станом на 27.05.2016 року , могла становити 410 грн. 37 коп., залишкова вартість світлодіодного аварійного ліхтаря торгової марки «Yajia» - 137 грн. 41 коп., початкова вартість порошкового переносного вогнегасника закачного «ВП-1(3)» ТОВ «Рубеж» - 161 грн. 67 коп., початкова вартість серветки з мікрофірби торгової марки «КОТО» вартістю 69 грн. 00 коп.; початкова вартість сигнального жилета - 28 грн. 26 коп., початкова вартість однієї пари рукавичок -34 грн. 78 коп., початкова вартість буксирувального троса торгової марки «Vitol» - 132 грн. 67 коп., початкова вартість знака аварійної зупинки торгової марки «Vitol» - 79 грн. 07 коп.. ( а.с.235-246 т.1);

Постановою слідчого від 16.07.2016 року про визнання речовими доказами викраденого майна та передачу їх на зберігання потерпілому ОСОБА_12 , його розпискою про їх отримання ( а.с.247-249, т.1)».

Тобто фактично причетність обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому злочинів щодо майна потерпілого ОСОБА_12 доводиться безпосередньо державним обвинуваченням протоколами огляду місця події та вилученими слідами.

Зокрема, причетність ОСОБА_15 - слідом взуття, який був вилучений під час огляду місця події на грунтовому покриві ( а.с.168-173, т.1). Враховуючи те, що територія, де було вилучено цей слід є загальнодоступною, то наявність такого сліду ніяким чином не може прямо свідчити про те, що цей слід залишений саме обвинуваченим ОСОБА_15 , або ж не міг бути залишений ним в інший час і за інших обставин, які до вчинення злочину не мають ніякого відношення. Тим більше, що з висновку експерта, який проводив судову трасологічну експертизу слідує, що відповісти на питання «Чи залишений слід кросівками, які вилучені у ОСОБА_15 .?» в категоричній формі не представляється можливим, так як на наданому на дослідження сліді індивідуальних ознак не відобразилось. Відтак експерт дає лише ймовірний висновок про залишення цього сліду взуттям, яке вилучено у ОСОБА_15 .

Причетність ОСОБА_4 слідами пальців рук, які вилучені під час огляду місця події від 27.05.2016 року - території кладовища в смт. Іванків, було виявлено два мотоцикли, автозапчастини та домкрат. При цьому на бензобаку мопеда «Верховина» виявлено та вилучено на липку стрічку сліди пальців рук ( а.с.188-195 т.1). Обвинувачений ОСОБА_4 протягом всього судового засідання, визнаючи свою вину в інших двох епізодах, стверджував, що не причетний до крадіжки і угону, скоєного у потерпілого ОСОБА_12 . При цьому він стверджував, що слід його руки міг залишитися на бензобаку, так як він іноді приїздив на автомийку з іншими особами, коли ті користувались послугами щодо миття авто. Саме тоді, він, чекаючи, і міг залишити цей слід, так як працівники зайняті виконанням роботи, а за ним ніхто не спостерігав. Вхід до приміщення, звідки скоєна крадіжка можливий як зі двору, так і з середини приміщення, де здійснюється мийка машин. Це підтвердив у судовому засіданні і потерпілий ОСОБА_12 .

Суд враховує положення ч.10 ст. 101 КПК України, згідно до якої висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути мотивована у відповідній постанові, ухвалі, вироку. Згідно ж Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» із наступними змінами, при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Ст.10 КПК України встановлює рівність всіх перед законом і судом.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Відповідно до ч.2 ст.92 КПК України, обов`язок доказування належності і допустимості доказів, покладається на сторону, що їх подає.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та аналогічна позиція держави закріплена й у ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Таку позицію висловлює Пленум Верховного Суду України в Постанові №9 від 01 листопада 1996 року (з наступними змінами) "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" в п. 18, а відповідно до п. 19 цієї ж постанови, визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статей 10 і 11 Загальної декларації прав людини та ст.14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права, кожна людина, яка звинувачується у вчиненні злочину, має право вважатися безвинною доти, доки її вина не буде встановлена законним чином шляхом прилюдного розгляду її справи незалежним і безстороннім судом на основі повної рівності, з додержанням всіх вимог справедливості, і з забезпеченням всіх можливостей для захисту.

При цьому, суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ст.129 Конституції України). Принцип змагальності конкретизовано і в ст.22 КПК України, якою також встановлено, що під час кримінального провадження суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 46 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права».

Так, у справі «Барбера, Мессегуе і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. («Барбера, Мессегуе і Хабардо проти Іспанії» 6 грудня 1988, п. 146, p. 33, § 77).

Відповідно до ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.373 КПК України, вирок може бути обвинувальним або виправдувальним.

Згідно до ч.3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Тож будь-які припущення, думки, догади, якими б вони привабливими не були і кому б вони не належали, при вирішенні питання про вину особи доказами не можуть бути і значення не мають. Вони можуть бути використані лише для висунення версій, але не для обґрунтування вини. Такі припущення лише підтверджують сумнів, а він має бути витлумачений тільки на користь обвинуваченої особи.

Така позиція також знаходить своє відображення і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку». Відповідно до п. 23 вказаної постанови, є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Виправдувальний вирок постановляється судом у випадках передбачених ст.284 та 373 КПК України. П.3 ч.1 ст. 373 КПК України також встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Суд має враховувати стандарт доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Однак, аналіз перерахованих вище доказів на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що судом не здобуто і стороною обвинувачення не доведено достатньо переконливих доказів причетності обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_15 до вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з майном потерпілого ОСОБА_12 , які згідно Конституції України, Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, були б прийняті судом до уваги.

Тому суд, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності, прийшов до переконання, що вони не обґрунтовують та не доводять пред`явленого неповнолітнім обвинувачення, а тому їх необхідно виправдати в цій частині ( вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 3 ст. 185 КК України щодо майна потерпілого ОСОБА_12 ). з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, оскільки зібрані у справі докази не підтверджують вказаного обвинувачення, а сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, а тому суд тлумачить їх на користь обвинувачених.

У відповідності до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати розподіляються у разі ухвалення обвинувального вироку. Таким чином, понесені в цій частині справи та підтверджені судові витрати на залучення експерта компенсуються за рахунок держави.

Обставинами, що пом*якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у доведених злочинних діяннях, суд визнає його щире каяття, відшкодування, з урахуванням повернення викраденого, матеріальних збитків, вчинення злочину у неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у ході судового слідства не виявлено.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення і попередження нових злочинів, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, які кримінальним законом віднесено до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який по місцю навчання та проживання характеризуються негативно (сільський голова зазначив, що він неодноразово був замічений у крадіжках, часто надходили усні скарги від жителів с. Русаки, на зауваження сільського голови та дільничного інспектора міліції не реагує, директор школи зазначила, що ОСОБА_4 має складний характер: скритний, схильний до непередбачуваних дій, мають місце незрозумілі зміни настрою, не завжди адекватна реакція на зауваження. Легко підпадає під вплив знайомих і малознайомих за межами школи, створюючи групи, що перебувають поза контролем дорослих і часто мають асоціальний характер), виховувався у неповній сім`ї ( рано залишився без батька, є вітчим), згідно акту обстеження матеріально-побутових умов життя сім`ї від 04.10.2016 року, згідно з яким мати не виконує свої обов`язки по вихованню своїх дітей: старший син ОСОБА_4 постійно замічений у крадіжках, на зауваження не реагує). Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 361 від 07.09.2016 року ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав і страждає на даний час на несоціалізовані розлади поведінки, міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними: стереотипні форми поведінки у вигляді схильності до правопорушень знайшли своє відображення в його поведінці у досліджуваній ситуації, але не позбавили його здатності розуміти характер та значення своїх дій, керувати ними та передбачати їх наслідки. На обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, проте, під час його огляду 10.08.2016 року при ньому виявлено наркотичний засіб (канабіс), що в перерахунку на суху речовину становить 4,12 г, що підтверджено як протоколом огляду, так і висновком експерта № 19/7-02/901 від 10.10.2016 року ( а.с.38, 42-45, т.2). За цим фактом відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44 КУпАП. На час ухвалення вироку рішення за цим фактом не прийнято.

Він раніше неодноразово судимий Іванківським районним судом:

30.09.2015 року за ч.2 ст. 289, 69 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування з випробовуванням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців ( за злочин, скоєний 07.08.2015 року ( а.с.92-93,т.2);
24.11.2015 року за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, вирок змінений ухвалою колегії суддів апеляційного суду Київської області від 25.02.2016 року щодо міри покарання і особа вважається засудженою за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення: застосовано ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням та іспитовим строком 2 роки ( злочин, скоєний 05.08.2015 року) ( а.с.94-99, т.2);

31.03.2016 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, застосовано ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням та іспитовим строком 2 роки ( за злочин, скоєний 11.09.2015 року) ( а.с. 111-113,т.2). Він є неповнолітнім. Суд також враховує обставини, що пом`якшують його покарання, які зазначені вище, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.25 нижчезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
Згідно з абзацом 6 п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України, спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст.70 КК України, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
У ч.1 ст.70 КК України передбачено, що при сукупності злочинів суд, призначаючи покарання за кожен злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За такими ж правилами призначається покарання, якщо засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку (ч. 4 ст.70 КК України).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 був засуджений Іванківським районним судом Київської області 31.03.2016 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, застосовано ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням та іспитовим строком 2 роки ( за злочин, скоєний 11.09.2015 року).
Крадіжку майна у потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_4 скоєно 17.03.2016 року, тобто до ухвалення відносно нього вироку від 31.03.2016 року.

Враховуючи викладене суд при призначенні покарання ОСОБА_4 має застосовувати вимоги ч.4 ст.70 КК України.

В той же час крадіжку майна у потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_4 скоїв після постановлення вироку від 31.03.2016 року, а тому остаточно міра покарання йому має застосовуватись за правилами ч.1 ст. 71 КК України.
Абз. 7 п. 26 постанови Пленуму ВС України № 7 від 24.10.2003 року передбачено, що «У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) ( 2341-14 ) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення
вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання».
Частиною 2 статті 75 КК ( 2341-14 ) передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК ( 2341-14 ), у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК ( 2341-14 ). У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. ( п.10 постанови).
Викладене вище свідчить про те, що ОСОБА_4 один із злочинів ( щодо майна потерпілого ОСОБА_10 ) вчинив у той час, коли відносно нього було апеляційною інстанцією 25.02.2016 року змінено вирок в частині покарання обвинувальний вирок, яким йому було призначено міру покарання у виді 4 років позбавлення волі та визначено дворічний іспитовий строк. Тобто злочин він повторно скоїв менш ніж через місяць після цього 17.03.2016 року. Вже будучи засудженим 31.03.2016 року, до покарання у виді позбавлення волі та знову із застосуванням звільнення від відбуття покарання, ОСОБА_4 менш ніж через три місяці після цього скоює злочин, проти власності ( щодо майна потерпілого ОСОБА_11 28.07.2016 року). Суд також звертає увагу на те, що предметом злочинних посягань стало майно потерпілих, які були його роботодавцями, які йому довіряли, що свідчить про відсутність у особи будь-яких моральних принципів.

Враховуючи викладене суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без його ізоляції від суспільства, тому йому слід обрати міру покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України.

Враховуючи викладене вище, остаточно обвинуваченому ОСОБА_4 покарання має бути призначене у відповідності з ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків., частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України, врахувавши, що викрадені речі (камера відео спостереження та зварювальний апарат повернуті власникам).

Цивільні позови у справі не заявлені.

Згідно з вимогами ст. 124 ч.2 КПК України «у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта».

Процесуальні витрати ( витрати на залучення експертів, а.с.126,т.1, а.с.51,т.2) відповідно до вимог ст. 1179 ЦК України, слід стягнути із матері неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_49 , оскільки він не має самостійного доходу для їх сплати. Обов*язок матері відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, що завдала шкоди, повноліття.

Керуючись ст. 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за фактом крадіжки у потерпілого ОСОБА_10 і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України, шляхом поглинання більш суворим покаранням, призначеним вироком Іванківського районного суду від 31.03.2016 року менш суворого, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за фактом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_11 і призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 31.03.2016 року у виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

ОСОБА_4 та ОСОБА_15 виправдати за ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України за фактом крадіжки майна та незаконного заволодіння транспортними засобами, належними ОСОБА_12 , у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченими.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути із матері неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_49 судові витрати ( вартість проведених судових експертиз) у сумі 880 грн.

Речові докази, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НПУ в Київській області, - кросівки повернути ОСОБА_15 , гіпсовий зліпок сліду знищити. Сліди папілярних візерунків пальців рук залишити у кримінальному провадженні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження, якщо його не скасовано, після прийняття рішення Апеляційним судом Київської області.

Копії вироку можуть бути отримані відразу після проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1