1Справа № 335/4429/17 1-кп/335/310/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні на малолітніх дітей або непрацездатних осіб, офіційно не працевлаштованого, маючого повну загальну середню освіту, без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
30 вересня 1998 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 81, ст. 17 КК України із застосуванням ст. 46-1 КК України;
8 грудня 2000 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 141 КК України;
17 травня 2001 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 229-6 КК України;
19 серпня 2004 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України;
13 березня 2007 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України;
5 вересня 2007 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України;
23 лютого 2011 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України;
8 квітня 2013 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 125 КК України;
16 вересня 2013 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 125, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України приєднано вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 8 квітня 2013 р. і визначено покарання у вигляді 3 років 10 днів позбавлення волі. 9 грудня 2015 р. звільнився умовно-достроково на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 1 грудня 2015 р., невідбутий строк 8 місяців 1 день,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.
2 лютого 2017 р., приблизно о 03 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись поблизу будинку 30-А по вулиці Сталеварів у м. Запоріжжі, діючи повторно, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилось в тому, що ОСОБА_4 наніс кулаком руки декілька ударів в обличчя потерпілого ОСОБА_6 , від чого останній втратив рівновагу та впав. Далі ОСОБА_4 наніс ще декілька ударів ногами по тілу потерпілого та скориставшись безпорадним станом ОСОБА_6 , відкрито викрав з внутрішньої кишені куртки мобільний телефон «Нокіа 6300» вартістю 200 гривень та грошові кошти в сумі 200 гривень. З викраденим майном ОСОБА_4 втік з місця вчинення злочину. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду у загальному розмірі 400 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним та підтвердив скоєння ним кримінального правопорушення за вищевикладених обставин. У скоєному щиро покаявся, просив суворо не карати. Цивільний позов потерпілого визнав.
Потерпілий у судове засідання, яке відбулось 18 травня 2017 р. не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду кримінального провадження повідомлявся судом належним чином. У підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 25 квітня 2017 р. потерпілий ОСОБА_6 подав суду заяву, в якій просив розглядати дане кримінальне провадження у його відсутність, задовольнити його цивільний позов, а обвинуваченого суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений та його захисник не оспорювали всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, а також даних про особу обвинуваченого. При цьому, судом було роз`яснено учасникам процесу про позбавлення їх права на оскарження даних обставин в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, спричинених наслідків потерпілому заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 400,00 гривень, яка станом на час розгляду кримінального провадження у суді не відшкодована.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має зареєстрованого місця проживання, офіційно не працевлаштований. Як випливає довідки КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ОСОБА_4 знаходиться на обліку у даному закладі охорони здоров`я з 20 липня 1998 р. з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіатів, канабіноїдів та алкоголю. Синдром залежності. Як свідчить довідка КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня Запорізької обласної ради» ОСОБА_4 на диспансерному обліку не знаходиться. В період часу з 18 вересня 2011 р. по 19 вересня 2011 р. стаціонарно лікувався з діагнозом: «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоідів. Синдром залежності. Демонстративна суїцідальна спроба.» За сімейним станом ОСОБА_4 не одружений, на утриманні дітей або непрацездатних осіб не має.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення до скоєного, суд доходить висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та з метою попередження скоєння інших злочинів є покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 400,00 гривень обвинувачений визнав у повному обсязі.
Відповідно до вимог частини першої статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Частиною п`ятою статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною четвертою статті 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Визнання обвинуваченим, який водночас є цивільним відповідачем, цивільного позову потерпілого не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Цивільний позов ґрунтується на вимогах закону, зокрема, ст.ст. 22, 1666 Цивільного кодексу України. З цих підстав, та враховуючи повне визнання цивільним відповідачем цивільного позову, суд доходить висновку, що даний цивільний позов слід задовольнити в повному обсязі.
Оскільки суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 березня 2017 р. сплив, тому суд вважає недоцільним обирати будь-який запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином, задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду у розмірі 400 (чотириста) гривень 00 копійок.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1