ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2420/14-к
Провадження № 1-кп/210/81/16
У Х В А Л А
іменем України
"29" листопада 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого -судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у приміщенні суду у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000131 від 28 лютого 2014року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хоми, Тернопільського району Тернопільськї області, українця, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, який перебуває на пенсії, зареєстрованому в АДРЕСА_1 ,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.368 КК України,

сторони та учасники підготовчого судового засідання: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 лютого 2014 року за № 0000131, з додатками, відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.368 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування, а також при складенні обвинувального акту, дотримані всі вимоги, передбаченні ст.ст. 32, 291 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, та зазначили, що про недоліки обвинувального акту, вони висловляться під час судового розгляду.

Заслухавши думку сторін та учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього додатки, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно положень ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Суд , дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, приходить до висновку про те, що доводи захисника про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам КПК України знайшли своє підтвердження, виходячи з наступного.

Суд також вважає, що прокурором та слідчим, при складанні та затвердженні як обвинувального акту, так і додатків до нього, у тому числі й реєстру, були допущені порушення вимог ст. 109 та 291 КПК України, виходячи з наступного.

З обвинувального акту вбачається, що при його складанні прокурором не було дотримано вимог ст.291 ч.2 п.5 КПК України, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 не містить належним чином сформульованого обвинувачення. При цьому, в ньому відображено сутність повідомлення про підозру, а саме фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що в органу досудового розслідування встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України (а.с. 36).

В обвинувальному акті слідчий описує фактичні обставини злочину, в якому підозрюється ОСОБА_3 (а.с. 36). При цьому, обвинувачення, яке за своїм змістом та сутністю не є ані повідомленням про підозру, та співпадає з фактичними обставинами, не пред`являється ОСОБА_3 , що свідчить про відсутність обвинувачення.

Суд вважає, що в обвинувальному акті від 13 березня 2015 року фактично викладена підозра про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення , передбачених ч. 2 ст. 368 КК України . Такі відомості, відповідно до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_3 , за цим процесуальним рішенням, має статус підозрюваного , а не обвинуваченого .
Вказане порушення в подальшому є перешкодою для ухвалення будь-якого судового рішення, та може послугувати підставою для скасування вироку суду.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Всупереч вказаній нормі кримінального процесуального закону, обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 не містить формулювання обвинувачення, яке інкримінується ним і від якого вони будуть захищатись в суді, тому обвинувальний акт слід доповнити формулюванням обвинувачення в обвинувальному акті. В даному обвинувальному акті міститься викладені лише фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, та правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність. При цьому, суд зауважує, що повідомлення про підозру, так само як і виклад фактичних обставин не може одночасно вважатись й формулюванням обвинувачення.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення. Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, нелогічного та неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження, про що також констатується і в рішеннях Європейського суду з прав людини «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82 (п. 79), на які правильно послався і суд першої інстанції.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_3 , а тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, не відповідають міжнародним правовим актам, а також національному кримінальному процесуальному Закону.
Крім того, суд звертає увагу, що після відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, обвинувальний акт складено 13 березня 2015 року, та при цьому в обвинувальному акті, який надійшов до суду, не зазначено в якій саме редакції частини другої статті 368 КК України ОСОБА_3 висувається звинувачення (підозра у вчиненні злочину), зокрема: в редакції Закону № 221-VII від 18.04.2013р. чи в редакції Закону № 1261-VII від 13.05.2014; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1698-VII від 14.10.2014), що свідчить про те, що обвинувальний акт не містить належним чином визначеної правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, обвинувальний акт від 13 березня 2015 року відносно ОСОБА_3 не відповідає положенням пункту п"ять частини другої статті 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення та належним чином визначеної правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 .

Також суд дослідивши реєстр, який наданий як додаток до обвинувального акту, приходить до висновку про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування положенням ст. 109 КПК України,у зв`язку із чим вважає, що обвинувальний акт також не відповідає ч. 4 ст. 291 та ст.. 109 КПК України.

Відповідно до вимог статті 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити серед іншого - номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення.
Однак судом встановлено, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені усі процесуальні дії проведеної під час досудового розслідування.
Вимогами статті 290 КПК України, передбачено, що прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні. Про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, після чого останній має право ознайомитися з ними за правилами, викладеними в цій статті. Про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів повідомляються цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач, його представник, після чого ці особи мають право ознайомитися з ними в тій частині, яка стосується цивільного позову, за правилами, викладеними в цій статті. Сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, що додається до обвинувального акту, останній не містить відомостей про такі процесуальні дії як повідомлення. Частиною 1 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією. З реєстру матеріалів досудового розслідування, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 28 лютого 2014 року за №0000131, а саме розділів «І. Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» та «ІІ. Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» вбачається, що він не містить відомостей про те, що підозрюваниому (обвинуваченим) та захиснику було повідомлено про завершення досудового розслідування, а також ці розділі реєстру також не містять відомостей про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів та надання доступу до матеріалів досудового розслідування та відповідних повідомлень про таку процесуальну дію, що є порушенням вимог ст. ст. 290, 109 КПК України.
Як вбачається з реєстру, оголошення про завершення досудового розслідування відсутнє, так само і відсутнє повідомлення про відкриття кримінального провадження стороні захисту та підозрюваному,та матеріали кримінального провадження, зібрані органом досудового розслідування у встановленому КПК порядку не відкриті ані захиснику ані підозрюваному.

Суд звертає увагу прокурора, проведення процесуальної дії "відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження після оголошення про завершення досудового розслідування" - є обов"язковим, та відсутність відомостей в реєстрі про її проведення є порушенням права на захист, оскільки частиною 9 статті 290 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Якщо ж сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів, то відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Також в реєстрі взагалі відсутні відомосі про те, що обвинувальний акт складався двічі, а з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в затвердженні угоди про визнання винуватості відмовлено, обвинувальний акт повертався прокурору.
Такі порушення вимог КПК України, на думку суду, є істотними, та такими, що можуть при судовому розгляді кримінального провадження по суті призвести до суттєвого порушення права на захист, та спричинити порушення кримінального процесуального закону та завадити ухваленню обґрунтованого і вмотивованого судового рішення, та в даному випадку, перешкоджають суду призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
За наслідками підготовчого судового засідання, суд приходить до висновку про те, що на пі підставі вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 109, 110, 111, 176-178, 181, 183, 184, 290, 291, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 лютого 2014 року за № 0000131 за обвинуваченням: ОСОБА_3 ,, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.368 КК України - повернути до Криворізької місцевої прокуратури № 1 для усунення недоліків.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу протягом семи днів з дня її оголошення, а сторонами, що не були присутні при її проголошенні - у той же строк та спосіб - з моменту отримання її копії.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали суду оголошено 02 грудня 2016 року о 12.25 хв. в приміщенні суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області за адресою: пр-т Миру 24, зал с/з №. 309.

Суддя: ОСОБА_1