В И Р О К
Іменем України
04 серпня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною світою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2010 року народження, фактично проживаючого АДРЕСА_2 , кулеметника комендантського взводу військової часини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 12 лютого 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний за мобілізацією на військову службу до Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №55 від 08 квітня 2015 року старший сержант ОСОБА_4 призначений на посаду кулеметника комендантського взводу вказаної військової частини.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» та абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію. Таким чином, з моменту оголошеної Указом Президента України від 14 січня 2015 року №15 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»» від 15 січня 2015 року, в Україні розпочався особливий період.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11,16, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

Однак, старший сержант ОСОБА_4 в ході проходження військової служби в Збройних Силах України, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно самовільно залишив розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин в умовах особливого періоду.

Так, 03 квітня 2015 року близько 09 години, старший сержант ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом без дозволу відповідних командирів та поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, самовільно залишив місце несення військової служби в умовах особливого періоду.

За час відсутності в частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

15 червня 2017 року старший сержант ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Житомирського гарнізону.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював та дав покази про те, коли та яким чином самовільно залишив без поважних причин військову частину польова пошта НОМЕР_1 .

Вина обвинуваченого у скоєному іншими учасниками процесу не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому ОСОБА_4 судом роз`яснено, що в даному випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчинені вказаного злочину доведена повністю, а тому кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винного, який негативно характеризується за місцем служби, одружений та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , 2010 року народження, раніше не судимий, а також обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненні інкримінованого злочину, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи особу ОСОБА_4 та всі пом`якшуючі покарання обставини, а саме визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття у вчиненому та відсутність тяжких наслідків від злочину, які в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливо без ізоляції від суспільства, а відтак суд звільняє ОСОБА_4 від відбування цього покарння з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-372, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського району протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: