Справа № 592/9144/16-к
Провадження № 1-кп/592/127/17
ВИРОК
13 липня 2017 року м.Суми
Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасників кримінального провадження:
представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м.Суми кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоне, Сумського району, Сумської області, гр-на України, українця, з середньою спеціальною освітою, розведеного, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,
- за ч.1 ст.185 КК України,
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , по пред`явленому йому обвинуваченню за ч.1 ст.185 КК України винним себе визнав повністю і суду показав, що 08.09.2016 року у вечірній час коли він повертався додому, то на зупинці громадського транспорту по вул.Леваневського в м.Суми, до нього підійшов раніше не знайомий ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, який питав у нього в якому місті знаходиться, показував свій паспорт. Він бачив, що одна рука ОСОБА_6 була в крові і була перемотана курточкою, а в іншій був ноутбук. ОСОБА_6 попросив щоб він довів його до травмпункту. І він на таксі довіз того в травмпункт, звідки ОСОБА_6 направили в ортопедичне відділення Сумської обласної лікарні. І він також на таксі довіз ОСОБА_6 в обласну лікарню, де того госпіталізували на операцію і повідомили, що операція буде проходити довго. Перебуваючи в лікарні, він виявив, що ОСОБА_6 залишив на лавочці ноутбук і свою курточку, тому скориставшись, що навкруги нікого не було він викрав ноутбук і відніс його до себе додому. При цьому, ні ОСОБА_6 , ні медичні співробітники не просили його забрати ноутбук. Вранці, по дорозі на роботу де працював не офіційно на шиномонтажі, він заїхав в лікарню щоб справитись станом здоров`я ОСОБА_6 , взявши з собою ноутбук. Але лікарі повідомили, що ОСОБА_6 забрали співробітники поліції за підозрою на вчинення вбивства. Після чого, він поїхав до себе на роботу і там залишив ноутбук. Наступного дня йому зателефонували співробітники поліції і запросили до відділку. Коли прийшов то у нього почали питати про ноутбук. Спочатку він не зізнавався, що забрав ноутбук, але потім зізнався, що викрав його і що відніс ноутбук на шиномонтаж, звідки він вподальшому був вилучений співробітниками поліції.
Під час судового розгляду, до суду надійшла угода про примирення, укладена між обвинуваченим ОСОБА_5 та представником потерпілого адвокатом ОСОБА_4 , яка представляє інтереси потерпілого ОСОБА_7 на підставі ордеру та нотаріально посвідченої довіреності, в якій потерпілий чітко визначив коло прав на представництво, серед яких також є право на укладення угоди про примирення.
Згідно умов даної угоди її сторони дійшли згоди на призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., а також обов`язку обвинуваченого щодо беззастережного визнання обвинувачення в судовому засіданні в обсязі обвинувального акту.
Прокурор підтримав вказану угоду про примирення і просить її затвердити, зазначивши, що її умови не суперечать вимогам закону та не порушують прав сторін угоди.
Суд, дослідивши умови угоди про примирення, укладеної між представником потерпілого в межах наданих їй повноважень та обвинуваченим, заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого і представника потерпілого з приводу укладання угоди вважає, що ця угода відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу та вимогам закону з наступних підстав.
У відповідності з вимогами ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Перевіривши умови угоди судом не було встановлено підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України.
Крім того, судом також встановлено, що в даному випадку у відповідності з вимогами ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена, угода була укладена за ініціативою обвинуваченого, укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтвердили обвинувачений, та представник потерпілого, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, дії обвинуваченого кваліфіковані правильно, умови угоди відповідають інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов?язання та може сплатити визначену в угоді суму штрафу, оскільки працює хоч і не офіційно на шиномонтажі, але має постійний дохід достатній для сплати штрафу також є фактичні підстави для визнання обвинуваченим винуватості, злочин, вчинений обвинуваченим відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Крім того, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про примирення судом під час судового розгляду також були з?ясовані у обвинуваченого обставини, передбачені ч.5 ст.474 КПК України.
Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України обвинуваченому та представнику потерпілого роз`яснені судом.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 судом був ознайомлений з кримінальною відповідальністю, передбаченою ст.3891 КК України Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України, т.я. він таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку.
При призначенні покарання, передбаченого угодою, суд на підставі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання своєї вини, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий не був, до адміністративної відповідальності не притягувався, вчинений ним злочини, відноситься до злочинів середньої тяжкості, вчинив тільки один епізод злочинної діяльності, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував потерпілому завдану шкоду у повному обсязі, тому за таких обставин суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі і призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і в судовому засіданні клопотань від учасників кримінального провадження про обрання відносно нього запобіжного заходу не надходило, тому у суду не має жодних підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили з власної ініціативи.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 394, 468, 469, 471, 473, 474, 475 КПК України,
Затвердити угоду про примирення від 26.06.2017 року, укладену між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , визнавши ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим про примирення може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1