Провадження №1-кп/639/227/17
Справа №639/861/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0001102 внесене до ЄРДР 12 жовтня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого останній раз 10.12.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 389 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України на 2 роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2016 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись біля ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 99, у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 підійшов до паркану ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» зі сторони корпусу №14, через який переліз та таким чином проник на охоронювану територію підприємства. Надалі ОСОБА_4 підійшов до корпусу №14, та шляхом вільного доступу, через дверний отвір, зайшов на перший поверх, де викрав брухт чорного металу, який переніс до паркану підприємства. Майно, яке ОСОБА_4 викрав він перекинув, за декілька разів, через паркан підприємства на вулицю, та сам переліз через цей же паркан, після чого покинув місце скоєння злочину з викраденим майном, а саме з брухтом чорного металу вагою 95 кг., в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, причинивши таким чином ДП «ХПЗ ім.Т.Г. Шевченка» матеріальну шкоду у розмірі 267 грн.40 коп.

02 листопада 2016 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 знаходячись біля ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 99 у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 підійшов до паркану ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» зі сторони корпусу №14, через який переліз та таким чином проник на охоронювану територію підприємства. Надалі ОСОБА_4 підійшов до корпусу №14, та шляхом вільного доступу, через дверний отвір, зайшов на третій поверх, де викрав з приміщень корпусу №14 брухт чорного металу. Після чого ОСОБА_4 витягнув брухт з приміщення через віконний отвір на вулицю з боку паркану підприємства, вийшов з приміщення, підійшов до місця, де лежав викрадений брухт чорного металу та почав перекидати його через паркан підприємства. Однак, довести свій умисел до кінця ОСОБА_4 не зміг, оскільки був зупинений співробітниками ВОХР ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка», які виявили у ОСОБА_4 вищевказаний брухт, загальною вагою 195 кг. Вартість викраденого майна, яке було вилучено співробітниками ВОХР складає 546 грн.00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав себе винним та пояснив, що скоїв злочин при обставинах наведених вище. Також обвинувачений додав, що в ході досудового слідства показання надавав добровільно без будь-якого фізичного та психологічного тиску з боку працівників поліції та інших осіб. Обвинувачений повідомив, що отримані кошти витрачав на продукти харчування для родини.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої ним заяви просив суд розглядати справу без його участі.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до приміщення та незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднаний з проникненням до приміщення.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, обставини що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства та застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України, а саме принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Приймаючи до уваги, що 10 грудня 2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 389 КК України до 4 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України він звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки та в зазначений період скоїв новий злочин, який є предметом теперішнього розгляду, суд призначаючи покарання, виходить з положення ч. 1 ст. 71 КК України, застосовуючи принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 грудня 2014 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) ОСОБА_4 у строк відбуття покарання за цим вироком, зарахувати строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 07 лютого 2017 року по 10 березня 2017 рік включно (дата постановлення вироку), із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 369, 370, 371, 373, 374 КК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

В силу ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

В силу ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 грудня 2014 року строком 1 (один) місяць позбавлення волі, остаточно призначити до відбуття покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 залишити без змін, тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання з 07 лютого 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) ОСОБА_4 у строк відбуття покарання за цим вироком, зарахувати строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 07 лютого 2017 року по 10 березня 2017 рік включно (дата постановлення вироку), із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Судові витрати у розмірі 263 грн. 88 коп. стягнути з ОСОБА_4 з перерахування зазначених коштів на р/р за експертні послуги.

Речові докази повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору, потерпілому.

Суддя ОСОБА_1