Справа № 729/1152/15-к
1-кп/729/9/16 р.
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2016 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження №0000256 по обвинуваченню

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кулачківці Снятинський район Івано-Франківська область, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , маючого середньо-спеціальну освіту, працюючого токарем в ТОВ «Земля і воля», раніше неодноразово судимого, останній раз 22.11.2011 Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі; ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2015 звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбуту частину покарання, що складає 1 рік 1 місяць 25 днів,- за ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Стара Басань Бобровицького району Чернігівської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , раніше судимого, 24.06.2010 Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 395, ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 07.02.2013 звільнений у зв`язку із закінченням строку відбування покарання,-за ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Близько 23 години 55 хвилин 02 червня 2015 року ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 прибули до господарства ОСОБА_6 , що розташоване в АДРЕСА_4 . Перебуваючи на території даного господарства вступили в злочинну змову з метою скоєння таємного викрадення чужого майна (крадіжки), викрали велосипед марки «Україна» вартістю 716,77 грн., завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого зникли з викраденим майном з місця скоєного кримінального правопорушення та викраденим розпорядились на власний розсуд.

03 червня 2015 року близько 01 години ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні сараю ОСОБА_9 , що розташований в господарстві по АДРЕСА_5 вступили в злочинну злочину змову з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), повторно викрали велосипед марки «України» вартістю 1123,78 грн., завдавши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму після чого зникли з викраденим майном з місця скоєного кримінального правопорушення та викраденим розпорядились на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України не визнав, відмовився давати показання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України не визнав, відмовився давати показання.
Не дивлячись на те, що ОСОБА_4 не визнав своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, його вина у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних, перевірених і послідовно досліджених судом доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що 03.06.2015 близько 7 години ранку він у власному господарстві за адресою: АДРЕСА_4 , виявив відсутність свого велосипеда марки «Україна», але до правоохоронних органів в цей день не звернувся. Цього ж дня перебуваючи на роботі, він дізнався зі слів колеги, що в ніч з 02.06.2015 на 03.06.2015 було викрадено велосипед і з господарства ОСОБА_9 . Через деякий час до нього приїхали працівники міліції та просили оглянути знайдений велосипед, що він і зробив та після цього написав заяву до міліції про крадіжку. Потерпілий також пояснив, що він був присутній при проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , який без будь-якого примусу з боку працівників міліції добровільно показував та розказував обставини вчинення ним з спільно з ОСОБА_3 крадіжки велосипеда з його господарства;

Показаннями свідка ОСОБА_10 , який показав, що він проводив слідчі експерименти 16.07.2015, в ході яких ОСОБА_4 добровільно без примусу розповідав про обставини викрадення велосипедів спільно з ОСОБА_3 з господарств ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ;

Показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які кожний окремо, дали показання про те, що 16.07.2015 вони приймали участь при проведені слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , який розповідав та показував про обставини вчинення злочину, а саме викрадення велосипеда з господарства ОСОБА_9 . Він розповідав, та показував, яким чином він з ОСОБА_3 проникав до сараю та в якій спосіб вони викрадали велосипед;

Крім того, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується також даними які містяться:

у протоколі огляду місця події від 23.06.2015, яким встановлено місце викрадення велосипеда марки « Україна» з жіночим типом рами, що належить ОСОБА_13 ;

у протоколі проведення слідчого експерименту від 16.07.2015, де обвинувачений ОСОБА_4 розповів про обставини вчинення крадіжки велосипеда спільно з ОСОБА_3 з господарства ОСОБА_6 ;

у протоколі проведення слідчого експерименту від 16.07.2015, де обвинувачений ОСОБА_4 розповів про обставини вчинення крадіжки у потерпілої ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_3 ;

в протоколі проведення слідчого експерименту від 08.09.2015, де обвинувачений ОСОБА_3 розповів про обставини вчинення крадіжки спільно з ОСОБА_4 у потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ;

Висновком експерта № 566 від 26.06.2015, згідно якого залишкова вартість велосипеда торгової марки «Україна», викраденого з господарства ОСОБА_13 з урахуванням нормативного зносу по строку експлуатації може становити 1123,78 грн.;

Висновком експерта № 680 від 28.07.2015, згідно якого середня вартість велосипеда торгової марки « Україна», бувшого у використанні, викраденого з господарства ОСОБА_6 , може становити 716,77 грн.;

Суд критично ставиться до доводів обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він в період скоєння інкримінованих йому правопорушень страждав на психічні розлади і не міг в той період усвідомлювати значення своїх дій, оскільки вони спростовуються висновком судово- психіатричного експерта № 184 від 20.09.2016, згідно якого встановлено, що ОСОБА_4 у період часу до якого відносяться діяння за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує, на момент проведення з ним слідчих дій страждав на емоційно нестійкий розлад особистості, але міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини в скоєнні крадіжок у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_6 суд не приймає до уваги не тільки тому, що дослідженими в судовому засіданні доказами повно і беззаперечно доведено його вину, а й тому, що ним не наведено жодного доказу на підтвердження своєї непричетності до вчинення даного злочину. Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що він не вчиняв 02.06.2015 о 23 год. 55 хв. та 03.06.2015 о 01 год. 00 хв. злочини і перебував у цей час у ОСОБА_14 не заслуговують на увагу, оскільки останній був допитаний в судовому засіданні та дав показання про те, що дійсно в ці дні бачив обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме 02.06.2015 близько 23 год. 00 хв., а потім зранку 03.06.2015, тобто не в період часу, коли були скоєні злочини.

Тому, невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в скоєнні крадіжок у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , суд розцінює, як спосіб захисту, намагання уникнути відповідальності за скоєний злочин та ввести суд в оману, направити на хибний шлях, тому такий метод його захисту, на думку суду, є невиправданим.

Таким чином, оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_3 не визнав своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, його вина у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних, перевірених і послідовно досліджених судом доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме :

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що 03.06.2015 близько 7 годин ранку він, у власному господарстві за адресою: АДРЕСА_4 , виявив відсутність свого велосипеда марки «Україна», але до правоохоронних органів в цей день не звернувся. Цього ж дня перебуваючи на роботі, він дізнався зі слів колеги, що в ніч з 02.06.2015 на 03.06.2015 було викрадено велосипед і з господарства ОСОБА_9 . Через деякий час до нього приїхали працівники міліції та просили оглянути знайдений велосипед, що він і зробив та після цього написав заяву до міліції про крадіжку. Потерпілий також пояснив, що він був присутній при проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , який без будь-якого примусу з боку працівників міліції добровільно показував та розказував обставини вчинення крадіжки велосипеда з господарства , яку він здійснював спільно з ОСОБА_3 ;

Показаннями свідка ОСОБА_10 , який показав, що він проводив слідчі експерименти 16.07.2015, в ході яких ОСОБА_4 добровільно без примусу розповідав про обставини викрадення велосипедів з господарств ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Вказував, що крадіжки вчиняв з обвинуваченим ОСОБА_3 ;

Показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які кожний окремо, дали показання про те, що 16.07.2015 вони приймали участь при проведені слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , який розповідав та показував про обставини вчинення злочину, а саме викрадення велосипеда з господарства ОСОБА_9 . Він розповідав, та показував яким чином він з ОСОБА_3 проникав до сараю та в якій спосіб викрадали велосипед;

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується також даними які містяться:

в протоколі огляду місця події від 23.06.2015 , яким встановлено місце викрадення велосипеда марки «Україна» з жіночим типом рами, що належить ОСОБА_13 ;

в протоколі проведення слідчого експерименту від 16.07.2015, де обвинувачений ОСОБА_4 розповів про обставини вчинення крадіжки велосипеда з господарства ОСОБА_6 разом з ОСОБА_3 ;

в протоколі проведення слідчого експерименту від 16.07.2015, де обвинувачений ОСОБА_4 розповів про обставини вчинення крадіжки у потерпілої ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_3 ;

в протоколі проведення слідчого експерименту від 08.09.2015, де обвинувачений ОСОБА_3 розповів про обставини вчинення крадіжки спільно з ОСОБА_4 у потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ;

Висновком експерта № 566 від 26.06.2015, згідно якого залишкова вартість велосипеда торгової марки «Україна», викраденого з господарства ОСОБА_13 з урахуванням нормативного зносу по строку експлуатації може становити 1123,78 грн.;

Висновком експерта № 680 від 28.07.2015, згідно якого середня вартість велосипеда торгової марки « Україна», бувшого у використанні, викраденого з господарства ОСОБА_6 , може становити 716,77 грн.;

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини в скоєнні крадіжок у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_6 суд не приймає до уваги не тільки тому, що дослідженими в судовому засіданні доказами повно і беззаперечно доведено його вину, а й тому, що ним не наведено жодного доказу на підтвердження своєї непричетності до вчинення даного злочину.

Тому невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини в скоєнні крадіжок у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , суд розцінює, як спосіб захисту, намагання уникнути відповідальності за скоєний злочин та ввести суд в оману, направити по хибному шляху, тому такий метод його захисту, на думку суду, є невиправданим.

Таким чином, оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченим, суд виходив із наступного.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності зі статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, обставини скоєння кримінального правопорушення, враховує особу обвинуваченого, його негативну характеристику з місця проживання, думку потерпілого, який просить не призначати сувору міру покарання, кількість епізодів скоєного злочину, розмір матеріальної шкоди, завданої злочином, його поведінку в судовому засіданні та ставлення до вчиненого злочину; обставин, що пом`якшують його покарання відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено; обставиною, що обтяжує його покарання згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочину, вважає за необхідне призначити йому покарання пов`язане з позбавленням волі, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, яке на думку суду певною мірою забезпечить почуття справедливості у потерпілих та суспільства.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, обставини скоєння кримінального правопорушення, враховує особу обвинуваченого, його негативну характеристику з місця проживання, думку потерпілого, який просить суворо не карати, кількість епізодів скоєного злочину, розмір матеріальної шкоди завданої злочином, його поведінку в судовому засіданні та ставлення до вчиненого злочину; обставин, що пом`якшують його покарання відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено; обставиною, що обтяжує його покарання згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочину, вважає за необхідне призначити йому покарання пов`язане з позбавленням волі, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного 22.11.2011 вироком Носівського районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України, яким його було засуджено до 5 років позбавлення волі, і від відбування якого він, 05.05.2015 був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 25 днів - остаточне покарання ОСОБА_3 з урахуванням цього необхідно відповідно до ст. 71 КК України призначити за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком Носівського районного суду та остаточне покарання призначити за правилами ч. 5 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі, яке своїм видом та розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченому, який вчинив умисний середньої тяжкості злочин, з корисливих мотивів, суб`єктивна сторона якого виражається у прямому умислі, що підвищує суспільну небезпеку скоєного ним, кількість вчинених ОСОБА_3 двох епізодів злочину, а також з метою припинення злочинної діяльності, як самими обвинуваченим так і іншими особами, призначення більш м`якого покарання, на думку суду, не відповідатиме даним про особу обвинуваченого, та суперечитиме основним засадам призначення покарання та правовим положенням частини другої ст. 50 Кримінального кодексу України, якою визначено мету покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, яка є імперативною вимогою кримінального закону, наявні підстави для зарахування обвинуваченому ОСОБА_3 в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 20.10.2015 по 08.12.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та зарахування обвинуваченому ОСОБА_4 в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 18.09.2015 по 08.12.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ст. 72 КК України суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язненя, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює, або перевищує фактично призначене йому основне покарання.

Із врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин та особи обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 наявні підстави для зміни останнім запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Цивільний позов відсутній.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів підлягають стягненню на користь держави з кожного обвинуваченого

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, засудити за ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 2 ( двох ) років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 18.09.2015 року по 08.12.2016 з розрахунку відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вважати засудженого ОСОБА_4 таким, що відбув покарання за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 08.12.2016 року.

Змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, перебуває, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання діє до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_4 негайно звільнити з -під варти із зали суду.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, засудити за ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 2 ( двох ) років позбавлення волі .

Згідно ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_3 за даним вироком покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 22.11.2011, яким його засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі і від відбування якого він 05.05.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 25 днів, остаточно до відбуття покарання за сукупністю вироків призначити покарання ОСОБА_3 у виді 2 ( двох ) років 1 місяця позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 20.10.2015 по 08.12.2016 з розрахунку відповідно до ч. 5 ст.72 КК України один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вважати засудженого ОСОБА_3 таким, що відбув покарання за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 08.12.2016.

Змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, перебуває, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання діє до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_3 негайно звільнити з -під варти із зали суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 245,52 грн. за проведення судових експертиз.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 245,52 грн. за проведення судових експертиз.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів через Бобровицький районний суд з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді .

Суддя ОСОБА_1