Справа № 588/865/16-к
№ провадження 1-кп/588/136/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянці кримінальне провадження відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тростянець Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 190 КК України, частиною 2 статті 190 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 наприкінці січня 2015 року при розмові з раніше йому знайомому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запропонував останньому зареєструватися у системі «Приват-24» банку «Приватбанк», на що останній погодився. 21.07.2015 року ОСОБА_6 , будучи обізнаним про те, що ОСОБА_8 отримав на банківський картковий рахунок стипендію за навчання, маючи корисливий умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , шляхом обману за допомогою Інтернет-послуги ПАТ КБ «ПриватБанк» - «Приват-24», перерахував грошові кошти у сумі 720 грн. з банківського рахунку потерпілого на свій банківський рахунок. При цьому ОСОБА_6 вводив в оману ОСОБА_8 , прохаючи останнього повідомити йому індивідуальний код для підтвердження входу на сторінку «Приват-24», що приходив йому у sms-повідомленні, для здійснення операцій з грошовими коштами на рахунок ОСОБА_8 , пояснюючи, що цей пароль насправді йому був потрібен для входу до Інтернет гри. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 21.07.2015 року зняв грошові кошти за допомогою банкомату у сумі 720 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_6 , маючи єдиний корисливий умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , повторно шляхом обману за допомогою Інтернет-послуги ПАТ КБ «ПриватБанк» - «Приват-24», кожного разу прохаючи останнього повідомити індивідуальний код для підтвердження входу на сторінку «Приват-24», що приходив йому у sms-повідомленні, для здійснення операцій з грошовими коштами на рахунок ОСОБА_8 , пояснюючи, що цей пароль насправді йому потрібен для входу до Інтернет гри, ОСОБА_6 перераховував з банківського рахунку потерпілого на свій банківський рахунок за допомогою Інтернет-послуги ПАТ КБ «ПриватБанк» - «Приват-24» грошові кошти, якими розпорядився на власний розсуд, на загальну суму 8464 гривні: 27.07.2015 року в сумі 427 гривень, 28.07.2015 у сумі 150 гривень; 22.08.2015 у сумі 875 гривень; 30.08.2015 у сумі 200 гривень; 30.08.2015 у сумі 500 гривень; 31.08.2015 у сумі 280 гривень; 07.10.2015 у сумі 450 гривень; 09.10.2015 у сумі 659 гривень; 29.10.2015 у сумі 150 гривень, 29.10.2015 у сумі 250; 29.10.2015 у суму 300 гривень; 28.11.2015 у сумі 760 гривень; 28.12.2015 у сумі 463 гривні; 18.02.2016 у сумі 600 гривень; 26.02.2016 у сумі 1200 гривень; 12.04.2016 у сумі 600 гривень; 30.04.2016 у сумі 600 гривень.

У результаті указаних протиправних дій ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 9184 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, вказав, що щиро розкаюється, обставини викладені в обвинувальному акті не оспорив, цивільний позов визнав у повному обсязі. Показання в судовому засіданні відмовився надавати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що з обвинуваченим ОСОБА_10 його 2015 року познайомила ОСОБА_11 , яка навчається разом з потерпілим у державному навчальному закладі «Центр професійно-технічної освіти» і після цього вони почали товаришувати, спілкуватись, потерпілий приходив додому до ОСОБА_6 , де вони грали в інтернет ігри. ОСОБА_8 вказав, що будучи особою позбавленою батьківського піклування перебуває на державному утриманні, отримує стипендію приблизно в сумі 850 грн., кошти на харчування, які отримує на банківську картку у «Приватбанк». Потерпілий вказав, що одного разу 2015 року обвинувачений умовив його зареєструватись у системі Приват-24, при цьому він це обґрунтовував тим, що потерпілому буде зручно управляти коштами на рахунку, він буде завжди знати залишок, надходження. Для цього ОСОБА_6 самостійно ввів логін та пароль, вніс номер мобільного телефону потерпілого, і таким чином, йому було відомо необхідні дані для отримання доступу до сторінки на сайті Приват-24. Потерпілий вказав, що після реєстрації на сайті Приват 24 він цим сервісом все одно не користувався. ОСОБА_8 пояснив, що не слідкував за залишком на рахунку, всі кошти ніколи не знімав, регулярно не перевіряв. Через деякий час став помічати, що менше коштів на рахунку, ніж має бути, спочатку думав, що якась помилка чи затримка. У цей період ОСОБА_6 в окремі дні телефонував і просив його повідомити код, який вказаний у смс-повідомленні, яке мало прийти на телефон потерпілого, що пояснював тим, що цей код ОСОБА_6 потрібний для інтернет-ігор, тому потерпілий називав код обвинуваченому з повідомлення. Коли гроші в подальшому почали зникати з рахунку в різних сумах, які потерпілий не вказав, що продовжувалось з середини 2015 року до квітня 2016 року, він звернувся до ОСОБА_6 , що б з`ясувати чи він знімає кошти з його карткового рахунку, але обвинувачений це заперечив, не визнав цього. Після цього потерпілий повідомив керівництво технікуму, звернувся у відділення «Приватбанк», де йому працівник банківської установи показав рух коштів по його рахунку, де він побачив дані ОСОБА_6 як отримувача коштів, які списувались з рахунку потерпілого. Після цього було подано заяву до відділення поліції разом із законним представником. Сума коштів частково повернута, також у рахунок відшкодування шкоди обвинувачений передав потерпілому велосипед.

Допитана в судовому засіданні як свідок сторони обвинувачення ОСОБА_11 суду показала, що вона у 2015 році познайомила ОСОБА_6 з одногрупником ОСОБА_12 , після чого вони стали спілкуватись, всі втрьох бували вдома у ОСОБА_6 . Свідок вказала, що їй нічого не відомо про факти зняття коштів обвинуваченим з картки, на яку ОСОБА_8 отримує стипендію.

Показання потерпілого є послідовними, логічними у суду немає розумних сумнівів у правдивості свідчень ОСОБА_8 , правильності сприйняття ними змісту подій, про які він свідчив, такі свідчення узгоджуються з іншими доказами. Оцінюючи покази свідка ОСОБА_11 суд дійшов висновку, що указаний свідок не повідомила в судовому засіданні істотних обставин пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, лише підтвердила факт знайомства та товариських відносин потерпілого та обвинуваченого.

Крім показань потерпілого, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин установлених судом підтверджується протоколом огляду місця події від 17.05.2016 року, в ході якого з господарства по АДРЕСА_1 , в якому проживає обвинувачений виявлений та вилучений ноутбук марки «НР PROBook 4535» із зарядним пристроєм до вказаного ноутбука та сумкою для ноутбука (а.с.46) та протоколом огляду указаного ноутбука від 19.07.2016 року, в ході проведення якого слідчим при перегляді історії виписок по операціям з грошовими коштами на рахунку користувача було зафіксовано шляхом збереження зображень квитанції по операціям перерахунку грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_8 , які вилучено з долученням до протоколу огляду. Зокрема, це дублікати квитанцій Приватбанк від 28.11.2015, 18.02.2016, 26.02.2016, 12.04.2016, 30.04.2016 про переказ коштів від відправника « ОСОБА_8 » з карткового рахунку НОМЕР_1 на картковий рахунок ОСОБА_6 № НОМЕР_2 . Крім того, під час огляду указаного ноутбуку виявлено відомості про переказ грошових коштів з рахунку ОСОБА_8 на рахунок ОСОБА_6 , які відбулись 29.10.2015 о 17.02 год., 18.17 год та 21 год., 07.10.2015 та 09.10.2015 (а.с. 48-53). Постановою від 19.07.2016 року ноутбук марки «НР PROBook 4535» і зарядним пристроєм до вказаного ноутбука та сумкою для ноутбука, вилучений з господарства по АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_6 , приєднано до кримінального провадження як речовий доказ (а.с.54,55).

У виписці сформованій Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_8 № НОМЕР_3 за період з 01.09.2014 по 17.05.2016 відображено суми транзакцій з переказу з указаної картки потерпілого на карту Приватбанк через Приват24 21.07.2015 року суми 720 грн., 27.07.2015 року - 427 гривень, 28.07.2015 150 гривень; 22.08.2015 875 гривень; 30.08.2015 200 гривень; 30.08.2015 500 гривень; 31.08.2015 280 гривень; 07.10.2015 450 гривень; 09.10.2015 659 гривень; 29.10.2015 150 гривень, 29.10.2015 250 грн.; 29.10.2015 300 гривень; 28.11.2015 760 гривень; 28.12.2015 у 463 гривні; 18.02.2016 600 гривень; 26.02.2016 1200 гривень; 12.04.2016 600 гривень; 30.04.2016 600 гривень, що загальною сумою складає 9184 гривень (а.с.62-73). Відповідно до виписки сформованій Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_6 № НОМЕР_2 за період з 01.01.2015 по 17.05.2016, на указаний рахунок обвинуваченого в аналогічні дати відображено транзакції із зарахування указаних вище сум коштів, які здійснено шляхом переказу з картки Приватбанку через Приват24 (а.с.95-113).

Указані докази є належними і допустимими, у сукупності разом з показами потерпілого підтверджують факти переказу шляхом обману з рахунку потерпілого на рахунок обвинуваченого грошових коштів у дати та в обсязі згідно з пред`явленим обвинуваченням.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні доведена повністю, а його дії суд кваліфікує за частиною 1 статті 190 КК України, тобто як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), та за частиною 2 статті 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчинених злочинів, які належать до злочинів невеликої та середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який вину свою визнав, є особою молодого віку, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря психіатра, при цьому відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 30.06.2016 року ОСОБА_6 , на момент вчинення кримінального правопорушення та на цей час виявляє ознаки легкої розумової відсталості (легкої дебільності), не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто є осудним (а.с.77-94).

ОСОБА_6 раніше не судимий, не одружений, ніде офіційно не працює, не навчається, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації відповідно до Закону України «Про соціальні послуги», отримує компенсацію за надання соціальної послуги по уходу за бабусею ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно довідки характеристики з місця проживання характеризується позитивно (а.с. 74-76,153).

Як пом`якшуючу вину ОСОБА_6 обставини суд вважає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування шкоди потерпілому на суму 4880 грн. (а.с.179-182)

Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено. Крім того, відповідно до частини 4 статті 67 КК України суд не може визнати вказану в обвинувальному акті обставину як обтяжуючу - вчинення кримінального правопорушення повторно, оскільки указана обставина є кваліфікуючою ознакою, яка врахована при кваліфікації дій ОСОБА_6 за частиною 2 статті 190 КК України і суд не може ще раз її враховувати при призначенні покарання.

Ураховуючи викладене, майновий стан обвинуваченого, наявність лише єдиного близького родича бабусі похилого віку, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання за частиною 1 статті 190 КК України у виді штрафу, за частиною 2 статті 190 КК України у виді обмеження волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід визначити на підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі.

Ураховуючи особу обвинуваченого, який раніше не вчиняв злочинів, наявність низки пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин, тяжкість вчинених злочинів, один з яких є злочином невеликої тяжкості інший середньої тяжкості, суд дійшов висновку, що обвинувачений не є особою, небезпечною для суспільства, а його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування визначеного покарання.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, звільнити ОСОБА_6 на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, передбачений частиною 4 статті 75 КК України, тривалістю 1 рік. При цьому на період дії іспитового строку необхідно покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.

У кримінальному проваджені законним представником потерпілого заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди завданої злочином в сумі 9184 грн. (а.с.116-117) .
Обвинувачений цивільний позов визнав у повному обсязі.
Ураховуючи, що ОСОБА_6 у ході судового розгляду кримінального провадження відшкодував добровільну шкоду потерпілому на суму 4880 грн., законний представник потерпілого ОСОБА_9 подала заяву, в якій просила вимоги в частині 4880 грн. залишити без розгляду, остаточно просила стягнути з обвинуваченого 4304 грн. невідшкодованої матеріальної шкоди (а.с.179).
Відповідно до частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 207 ЦПК України суд залишає заяву без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Отже, в частині позовних вимог законного представника потерпілого до ОСОБА_6 в сумі 4880 грн. позов слід залишити без розгляду.
Таким чином, цивільний позов з остаточно визначеними вимогами на суму 4304 грн. підлягає задоволенню, а з обвинуваченого на користь ОСОБА_8 підлягає стягненню 4304 грн. завданої злочином матеріальної шкоди.
Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 20.05.2016 року застосовано захід забезпечення кримінального провадження, зокрема, накладено арешт на ноутбук марки «НР PROBook 4535», зарядний пристрій до вказаного ноутбука та сумку до нього, який на підставі частини 4 статті 174 КПК України слід скасувати (а.с.47).

Речовий доказ ноутбук марки «НР PROBook 4535», зарядний пристрій до вказаного ноутбука та сумка для ноутбука, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Тростянецького ВП ГУ НП в Сумській області слід повернути власнику ОСОБА_6 (а.с.55).

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 370-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 190 КК України, за частиною 2 статті 190 КК України, та призначити йому покарання:

- за частиною 1 статті 190 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.;

- за частиною 2 статті 190 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України ОСОБА_14 за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_15 матеріальної шкоди завданої злочином в сумі 4880 (чотирьох тисяч вісімсот вісімдесяти) грн. залишити без розгляду.

Цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_15 матеріальної шкоди завданої злочином в сумі 4304 (чотирьох тисяч трьохсот чотирьох) грн. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_15 4304 (чотири тисячі триста чотири) грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 20.05.2016 року арешт на ноутбук марки «НР PROBook 4535», зарядний пристрій до вказаного ноутбука та сумку для ноутбука.

Речові докази: ноутбук марки «НР PROBook 4535», зарядний пристрій до вказаного ноутбука та сумку для ноутбука, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Тростянецького ВП ГУ НП в Сумській області слід повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1