Дата документу 23.02.2017 Справа № 554/1271/17
Провадження 1-кс/554/1567/2017
УХВАЛА

Іменем України

23 лютого 2017 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні № 0000069 від 25.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, і погоджене прокурором відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим із прокурором, про арешт майна, виявленого та вилученого в ході обшуку 19.02.2017 року в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільного телефону марки «Lenovo S 850» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 (сім-карта №1: НОМЕР_3 , сім-карти №2: НОМЕР_4 , пін-код: «0000»), у корпусі темно-синього кольору та мобільного телефону марки «Lenovo S 820» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , яке перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лубни, Полтавської області, громадянки України, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 25.01.2017 до СУ ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про вчинення кримінального правопорушення невстановленими особами, які, використовуючи уразливий стан жінок, на території Полтавської області, протягом 2016-2017 років займаються їх вербуванням, переміщенням та оплатною передачею за кордон, а саме до Туреччини, з метою подальшої їх сексуальної експлуатації.

За даним фактом 25.01.2017 року в ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження за №0000069.

19.02.2017 року за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, у результаті якого вилучено наступне: мобільний телефон марки «Lenovo S 850» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 (сім-карта №1: НОМЕР_3 , сім-карта №2: НОМЕР_4 , пін-код: «0000»), у корпусі темно-синього кольору та мобільний телефон марки «Lenovo S 820» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , з пошкодженнями у вигляді тріщин на екрані.

Слідчий вказує, що на даний час у кримінальному провадженні існує обґрунтована необхідність запобіганню можливості пошкодження, перетворення та відчуження вищевказаного майна, що може бути реалізовано тільки шляхом накладення арешту на це майно.

Враховуючи мету збереження речового доказу, слідчий вважав необхідним накласти арешт на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого проводяться судові комп`ютерно-технічні експертизи.

Крім того, зазначає, що на даному етапі досудового розслідування потреби кримінального провадження виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою запобігання його пошкодженню, перетворенню та відчуженню, що може перешкодити кримінальному провадженню. У свою чергу, заборона розпорядження власнику вказаним майном, буде співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

На підставі наведеного, слідчий просить задовольнити клопотання та накласти арешт на вищевказане майно.

Під час розгляду слідчим суддею питань даного клопотання рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів судом не приймалось, клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування до суду не надійшло, що відповідає приписам статті 107 КПК України.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, надавши пояснення аналогічні викладеному у клопотанні, просив його задовольнити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений, про що слідчим також надані відповідні пояснення.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 25 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України за фактом вербування, переміщення та оплатної передачі невстановленими особами осіб жіночої статі за кордон, а саме до Туреччини, з метою подальшої їх сексуальної експлуатації.

У клопотанні слідчого ставиться питання про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно згідно переліку, що зазначений у протоколі обшуку від 19.02.2017 року.

Натомість, як вбачається з матеріалів клопотання, в ході обшуку від 19.02.2017 року було вилучено майно за адресою: АДРЕСА_1 , на яке ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 17.02.2017 року було надано дозвіл на відшукання і вилучення, що зокрема слідує зі змісту резолютивної частини ухвали, де, серед іншого, вказані мобільні телефони та сім-картки.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Положеннями ч.7 ст.236 КПК України передбачено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Отже, враховуючи положення ст.ст. 236, 168, 170 КПК України, зазначене у клопотанні слідчого майно у даному випадку не можна вважати тимчасово вилученим, оскільки воно здобуто з дотриманням процесуальних норм в ході проведення слідчої дії обшуку 19.02.2017 року.

Враховуючи зазначене, та беручи до уваги фактичні обставини справи, слідчий суддя дійшов до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 236, 168, 170, 172, 173, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1