Справа № 493/665/17
Провадження № 1-кс/493/111/17

УХВАЛА
10 квітня 2017 року м. Балта Одеської області
Слідчий суддя Балтського районного суду Одеської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , процесуального керівника прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , скаржника - ОСОБА_5 , представника скаржника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 29.03.2017 р. про відмову у визнанні потерпілим,
В С Т А Н О В И Л А :
07.04.2017 р. ОСОБА_5 звернувся до Балтського районного суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 29.03.2017 про відмову у визнанні потерпілим.
В судовому засіданні ОСОБА_5 та його представник підтримали скаргу та пояснили, що 01.02.2017 Балтським ВП ГУНП в Одеській області за заявою ОСОБА_5 були внесені відомості в ЄРДР за фактом привласнення коштів головою БСК «Гольма» ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.
Оскільки ОСОБА_5 був засновником БСК «Гольма», злочином йому завдано матеріальної шкоди.
01.03.2017 р. слідчий СВ Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 допитав його в якості потерпілого у кримінальному провадженні.
Однак постановою від 29.03.2017 слідчий відмовив у визнанні його потерпілим, посилаючись на те, що ним не надано переконливих доказів, які в подальшому дали б підстави стверджувати, що в результаті вчиненого кримінального правопорушення йому заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду, тому він не є потерпілим.
Вказану постанову вважають незаконною, так як висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на непроведення ряду слідчих дій, крім того, ОСОБА_5 вже був визнаний потерпілим в даному кримінальному провадженні 01.03.2017.
Прокурор та слідчий заперечували проти задоволення скарги, посилаючись на те, що в ході досудового розслідування не встановлено доказів, які б підтверджували заподіяння ОСОБА_5 матеріальної шкоди, отже в силу ст..55 КПК України він не може бути визнаний потерпілим, тому вважають постанову законною і обґрунтованою.
Суд, заслухавши доводи ОСОБА_5 та його представника, пояснення слідчого та прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним порушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. (ч.2 ст.55 КПК України). Отже, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа.
Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 01.03.2017 слідчий вручив ОСОБА_5 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, допитав його в якості потерпілого, отже в силу ч.2 ст.55 КПК України фактично визнав його потерпілим. Однак 29.03.2017 прийняв протилежне рішення, а саме про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий послався на те, що ОСОБА_5 не надав органу досудового розслідування переконливих доказів, які в подальшому дали б підстави стверджувати, що в результаті вчиненого кримінального правопорушення йому заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Але такі висновки слідчого є неспроможними з огляду на те, що подання доказів слідчому є правом, а не обов`язком потерпілого. Крім того, відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Разом з тим, питання щодо завдання ОСОБА_5 матеріальної шкоди внаслідок кримінального правопорушення під час досудового розслідування не з`ясовувалося взагалі (навіть під час його допиту в якості потерпілого 01.03.2017 таке питання слідчим не ставилося), хоча кримінальне правопорушення, передбачене ст..191 КК України, має матеріальний склад.
Зазначені обставини вказують на необґрунтованість прийнятого слідчим рішення про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст..307 КПК України,
Скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 29.03.2017 р. про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.
Постанову слідчого СВ Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 29.03.2017 р. про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_5 скасувати.
Копії ухвали вручити скаржнику, його представнику, прокурору та слідчому.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 11 квітня 2017 року.
СЛІДЧИЙ СУДДЯ