Справа № 368/1664/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/173/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 13.02.2017

ОКРЕМА ДУМКА
до ухвали Апеляційного суду Київської області від 13 лютого 2017 року у справі за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_3 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року, якою було відмовлено у застосуванні ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році»

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 04.03.2016 року, залишеним ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29.06.2016 року без змін в частині призначеного покарання, ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
12 грудня 2012 року засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування до нього ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року в задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовлено, мотивуючи тим, що на момент вступу в дію зазначеного Закону ОСОБА_3 не мав статусу засудженого і не відбував покарання, а тому на нього не поширюється дія ст. 6 вказаного Закону.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду, засуджений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до нього ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 лютого 2017 року ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_3 задоволено. На підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» скорочено наполовину засудженому ОСОБА_3 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 04 березня 2016 року.
З рішенням суду апеляційної інстанції не погоджуюсь з наступних підстав.
Згідно ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Статтею 6 Закону України «Про амністію в 2014 році» № 1185-VI від 08.04.2014 року, що набрав чинності 19.04.2014 року, (далі Закон) передбачено скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбуття покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VI особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом.
Згідно зі ст. 43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.
Таким чином, зі змісту вказаних положень Закону вбачається, що скорочення невідбутої частини покарання, передбачене статтею 6 Закону, могло бути застосоване до ОСОБА_3 лише у випадку, коли б він на день набрання чинності вказаним Законом ( 19 квітня 2014 року) був засуджений і вже відбував покарання.
Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_3 з 02.08.2016 року відбуває покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 04.03.2016 року, що набрав законної сили 29.06.2016 року,за яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, тобто станом на 19 квітня 2014 року ОСОБА_3 не був засуджений, а отже покарання в місцях позбавлення волі не відбував, у зв`язку із чим у суду першої інстанції, який розглянув клопотання засудженого ОСОБА_3 , не було підстав для задоволення такого клопотання та скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_3 .
З огляду на викладене вважаю неправильним прийняте рішення суду апеляційної інстанції.
На моє переконання, по даній справі в суді апеляційної інстанції необхідно було б апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про застосування ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VI від 08.04.2014 року -без змін.
Суддя Апеляційного суду
Київської області ОСОБА_2