Справа № 183/1341/17
№ 1-кп/183/551/17
В И Р О К
іменем України
04 квітня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000008 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Наугольнівка, Сватівського району, Луганської області, з повною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця за контрактом, солдата, номера обслуги, військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.05.2014 року Московським районним судом м. Харкова, за ч. 1 ст.185, ч.2 ст. 190, ст.70, ст.75, ст.104 КК України до 2 років позбавлення волі, з випробуванням строком на 2 роки, звільненого від відбування покарання на підставі ЗУ "Про амністію у 2014 році";

- 09.12.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 75, ст. 104 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки;

- 12.12.2016 року Попаснянським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
19 лютого 2016 року наказом № 37 командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і на усі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 . 28 жовтня 2016 року наказом № 114-РС командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги гранатометного взводу роти вогневої підтримки парашутно-десантного батальйону.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Однак, 25 листопада 2016 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування військової частини без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 23 січня 2017 року, коли солдата ОСОБА_4 було затримано Попаснянським відділом поліції Головного управління Нацональної поліції в Луганській області.
Таким чином у період з 25 листопада 2016 року по 23 січня 2017 року, солдат за контактором ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без поважних причин та незаконно перебував поза межами військової частини НОМЕР_1 , тривалістю понад один місяць.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що дійсно 25 листопада 2016 року залишив військову частину НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що на той час місцевість, де проживає його мати була не підконтрольна Україні та знаходилася під обстрілами, у зв`язку з чим мати потребувала його допомоги і він, не отримавши дозволу, поїхав додому.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує його щире каяття, як обставину, що пом`якшує його покарання.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений вину визнав повністю, на обліках у лікарів психіатра, нарколога, не перебуває (а.п.26,27,), обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Однак, обвинувачений є особою, що раніше неодноразово судима, за місцем служби характеризується негативно (а.п.31), скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, а тому, аналізуючи всі вказані обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявність вищезазначеної обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого не може свідчити про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, у зв`язку з чим застосування до ОСОБА_4 ст.ст. 69,75 КК України є неможливим, і виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, суд вважає необхідним призначити йому покарання виключно у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 12.12.2016 року і остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчий установі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 23 січня 2017 року.

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1