Справа № 357/4081/17
1-кп/357/696/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.06.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006099 від 10.12.2016 року, щодо -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
09 грудня 2016 року близько 18 години 10 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 110247» державний номерний знак НОМЕР_2 та рухаючись по автодорозі Володарка Біла Церква на відстані 950 м. від повороту до с. Тадіївка в напрямку до м. Біла Церква, в порушення вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху України, де вказано, що «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»; п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, де вказано, що «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.2 Правил дорожнього руху України, де вказано, що «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»; п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано, що «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не обрав безпечну швидкість, своєчасно не застосував екстрене гальмування та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який рухався посередині смуги руху, що веде в напрямку до м. Біла Церква назустріч автомобілю «ЗАЗ 110247» державний номерний знак НОМЕР_2 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав наступні тілесні ушкодження: переломи ребер зліва; ушкодження реберної плеври; наявність крові в правій плевральній порожнині (200 мл); наявність крові в лівій плевральній порожнині (250 мл); розлив лонного симфізу; крововилив в м`яких тканинах сечового міхура; крововилив в м`яких тканинах калитки; наявність крові у порожнині правого колінного суглоба; перелом правої великої гомілкової кістки; перелом правої малої гомілкової кістки; крововилив в м`яких тканинах правої голінки (1000 см3); крововиливи в підшкірно-жирову клітковину правої ноги, в праву бокову поверхню тулуба та в місцях переломів; садна та синець на тілі; рана правої голінки, від яких останній помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у Білоцерківській міській лікарні № 2.

Смерть ОСОБА_9 настала від сукупної травми тулуба та правої нижньої кінцівки із крововтратою.

Знайдені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 2.3 (б), 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і показав суду, що хоча він офіційно не працює, однак робить по домовленості ремонти і таким чином заробляє на життя. Дійсно 09.12.2016 року біля 18 години він повертався на власному автомобілі марки «ЗАЗ» з м. Тетіїв додому в с. Трушки Білоцерківського району. Разом з ним в автомобілі їхали три його товариши, з якими він в м. Тетіїв робив ремонти. Керував автомобілем він особисто. Був вже вечірній час, пройшов дощ, дорожнє полотно було мокре і коли проїхали с. Тадіївка в напрямку м. Біла Церква, то його засліпило світло фар зустрічного автомобіля і він на мить втратив контроль за дорогою і раптом побачив перед своїм автомобілем пішохода. Автомобіль рухався зі швидкістю 60-65 км/год., а пішохода він побачив після засліплення вже метрів за 5 від керованого ним автомобіля. Пішохід рухався прямо по смузі руху його автомобіля, йому назустріч і він не встиг екстрено загальмувати і спробував об`їхати пішохода і різко вивернув руль вліво, однак не зміг запобігти зіткненню і збив потерпілого. Він відразу зупинив автомобіль і підбіг до незнайомої йому людини, яким виявився потерпілий ОСОБА_9 і став розпитувати як той себе почуває, так як потерпілий був при свідомості, та при цьому він відразу викликав швидку медичну допомогу і поліцію. По приїзду, швидка медична допомога забрала потерпілого, однак потерпілий в подальшому помер у лікарні.

У скоєному ОСОБА_5 розкаюється, просить суворо не карати та не позбавляти волі, та не позбавляти права керування транспортними засобами, так як його наймають робити ремонти і він перевозить на автомобілі інструменти, при цьому це являється його єдиним і фактичним джерелом існування, а на утриманні він має малолітню дитину і батьків пенсіонерів.

ОСОБА_5 повністю відшкодував у добровільному порядку потерпілій ОСОБА_4 завдані матеріальні збитки і моральну шкоду.

Визнаючи себе повністю винним, та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_5 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч. 3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор та інші учасники кримінального провадження не заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи, та думку потерпілої, яка не заперечує проти застосування до обвинуваченого міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі.

ОСОБА_5 раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину і батьків пенсіонерів, при цьому чистосердечно розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

Враховуючи всі наведені вище обставини, суд вважає що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.

Суд вважає недоцільним застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_5 додаткове покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, так як ОСОБА_5 під час вчинення кримінального злочину керував транспортним засобом у тверезому стані, а також використовує транспортний засіб для виконання робіт, а саме для перевезення інструменту для проведення ремонтів і дана робота є фактично єдиним джерелом доходів обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому останній має потребу в користуванні транспортним засобом.

Речовий доказ у провадженні: автомобіль марки «ЗАЗ 110247» державний номерний знак НОМЕР_2 , повернути по приналежності ОСОБА_5 , у котрого він перебуває на зберіганні.

Відповідно до вимог ст. 124 ч. 2 КПК України стягненню з обвинуваченого на користь держави підлягають процесуальні витрати в сумі 880 грн. 40 коп. за проведення у даному кримінальному провадженні експертизи.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обв`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Речовий доказ у провадженні: автомобіль марки «ЗАЗ 110247» державний номерний знак НОМЕР_2 , повернути по приналежності ОСОБА_5 , у котрого він перебуває на зберіганні.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 880 грн. 40 коп. за проведення у даному кримінальному провадженні експертизи.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,