Справа № 366/2547/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/529/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 48 15.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
15 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами, поданими прокурором Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 та захисником обвинуваченої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Зелена Поляна, Поліського району, Київської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
- визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Іванківського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень. Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні службового підроблення, тобто складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому підробленні офіційних документів, за наступних обставин.

Рішенням сесії Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області № 02-01-УІ від 16 листопада 2010 року, на підставі протоколу територіальної виборчої комісії про підрахунок голосів виборців з виборів сільського голови визнано повноваження ОСОБА_6 як Зеленополянського сільського голови та присвоєно 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Згідно із вимогами п.3 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР, до обов`язків ОСОБА_6 як сільського голови, входили: організація в межах, визначених цим Законом, роботи відповідної ради та виконавчого комітету; підписання рішень ради та її виконавчого комітету; керівництво апаратом ради та її виконавчим комітетом; видача розпоряджень у межах своїх повноважень; забезпечення підготовки на розгляд ради рішень з питань, що належать до її відання; представлення територіальної громади, ради та її виконавчого комітету у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства та інші. Зазначений перелік повноважень ОСОБА_6 на посаді Зеленополянського сільського голови Поліського району Київської області свідчить про те, що вона являлася службовою особою в розумінні примітки 1 до ст.364 КК України, оскільки здійснювала функції представника влади та виконувала організаційно-розпорядчі і адміністративно-господарські функції.

09 квітня 2015 року, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді сільського голови Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області, знаходячись за місцем своєї роботи, в приміщенні Зеленополянської сільської ради, що розташована за адресою: вул. Шевченка, 1, в с. Зелена Поляна, Поліського району, Київської області, будучи службовою особою, діючи в інтересах ТОВ «Дружба-М», з метою пришвидшення питання укладання договору оренди не витребуваних паїв, достовірно знаючи, що 09 квітня 2015 року засідання депутатів та 91 сесії Зеленополянської сільської ради VІ скликання не відбувалось, склала та видала, шляхом підписання та проставлення відтиску гербової печатки Зеленополянської сільської ради, завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: рішення Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області № 292-91-VІ від 09 квітня 2015 року «Про погодження надання в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Дружба-М» не витребуваних земельних часток (паїв)», список зі складу не витребуваних не переоформлених земельних часток (паїв), які пропонуються для передачі в оренду ТОВ «Дружба-М» терміном на 15 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області та клопотання до виконуючого обов`язки голови Поліської РДА, вихідний номер 1.10.1/44 від 09 квітня 2015 року про надання дозволу укласти договір оренди не витребуваних земельних часток (паїв) з ТОВ «Дружба-М», загальною площею 157,6900 га.

В подальшому, 10 квітня 2015 року, ОСОБА_6 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, передала вищевказані документи директору ТОВ «Дружба-М» ОСОБА_10 , для подальшого подання їх до виконуючого обов`язки голови Поліської районної державної адміністрації Київської області, з метою одержання розпорядження про надання дозволу на оренду не витребуваних земельних часток (паїв), на території земель Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області, за межами населеного пункту, загальною площею 157,6900 га.

15 квітня 2015 року виконуючий обов`язки голови Поліської РДА ОСОБА_11 , на підставі поданих 10 квітня 2015 року підроблених документів, видав розпорядження № 86-Д, відповідно до якого ТОВ «Дружба-М» надано в оренду земельні ділянки (паї), площею 157,6900 га, в кількості 131 пай, а сільського голову Зеленополянської сільської ради уповноважено укласти відповідний договір і провести його державну реєстрацію.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та правильності кваліфікації її дій, просить вирок скасувати в частині призначеного обвинуваченій покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винною за ч.1 ст.366 КК України та призначити їй покарання у виді і розмірі, визначеному судом першої інстанції, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах місцевого самоврядування на строк три роки. На підтвердження доводів апеляційної скарги, прокурор посилається на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, яке, на його думку, виразилося у безпідставному не призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 передбаченого санкцією ч.1 ст.366 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Також, на вирок Іванківського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року подав апеляційну скаргу захисник обвинуваченої ОСОБА_6 , в якій просить зазначений вирок скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати. На обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає, що суд першої інстанції допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, а висновки суду щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Захисник вказує про те, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Крім того, на думку захисника, суд першої інстанції також не дотримався встановленого ч.1 ст.337 КПК України порядку щодо меж судового розгляду лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Так, як стверджує захисник, суд першої інстанції провів судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 в підробленні рішення Зеленополянської сільської ради № 292-91-VІ, у підробленні якого обвинувачення його підзахисній не висувалось.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої та її захисника, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги захисника, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При перевірці матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_6 судом апеляційної інстанції встановлено, що наявний у кримінальному провадженні обвинувальний акт не містить сформульованого обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.366 КК України. Так, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, встановленим ст. 291 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Як встановлено колегією суддів, матеріали кримінального провадження містять обвинувальний акт від 18 вересня 2015 року, складений відносно ОСОБА_6 , який не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки містить в собі лише виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, однак не містить формулювання обвинувачення ОСОБА_6 відповідно до положень закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.

Оскільки обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення сформульовано та висунуто не було, суд першої інстанції не мав жодних підстав призначати судовий розгляд кримінального провадження.

Також, в порушення вимог ч.3 ст.291 КПК України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.1 ст.366 КПК України, не підписаний прокурором, який його затвердив. Крім того, як вбачається з доданого до обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_6 , реєстру матеріалів досудового розслідування, доступ до матеріалів досудового розслідування у відповідності до ст. 290 КПК України був наданий підозрюваній 27 вересня 2015 року в період часу з 09 години 34 хвилини до 10 години 04 хвилини (т.1, а.с.6), тоді як копія обвинувального акта була вручена ОСОБА_6 18 вересня 2015 року, що підтверджується її розпискою (т.1, а.с.8). До того ж, обвинувальний акт, складений щодо ОСОБА_6 та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, містять різні номери кримінального провадження.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, в розумінні ч.1 ст.412 КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і тягнуть за собою безумовне скасування оскаржуваного вироку.

Встановлена в ході апеляційного розгляду невідповідність обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_6 , вимогам ст. 291 КПК України, позбавляє суд апеляційної інстанції можливості прийняти у справі законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, вирок Іванківського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 , підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи поданих апеляційних скарг прокурора та захисника підлягають ретельній перевірці під час нового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Іванківського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Судді:

__________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4