Справа № 303/681/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

17.01.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора - ОСОБА_5 , особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 10 лютого 2014 року, яким затверджено угоду від 31 січня 2014 року про визнання винуватості між прокурором прокуратури м.Мукачево ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и в :
Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Самара Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого адміністратором бази відпочинку «Полонина Боржава» із середньою освітою, раніше не судимого, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції. Також стягнуто з ОСОБА_9 , на користь держави судові витрати за проведення хімічних експертиз у розмірі 2676,66 гривень.
За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, він приблизно у середині березня 2011 року у м. Мукачево, вступив у змову з ОСОБА_6 , який підшукав шлях придбання психотропної речовини. Реалізуючи спільний умисел 23 березня 2011 року, приблизно о 13:00 год. в м.Мукачево по вул.Ужгородській в районі виїзду до траси Чоп-Київ, ОСОБА_9 , біля готелю «Магнат» маючи на меті незаконний збут психотропної речовини, отримав в якості передплати від ОСОБА_10 , який діяв в межах санкціонованої оперативної закупки, грошові кошти в сумі 1600 гривень. У подальшому, приблизно о 14:00 год., ОСОБА_9 , діючи відповідно до спільного з ОСОБА_6 плану, прийшов до нього додому і передав останньому, для придбання психотропної речовини, частину грошей в сумі 1400 гривень. Після придбання ОСОБА_6 психотропної речовини, він згідно домовленості прослідував до місця зустрічі з ОСОБА_9 - біля ресторану -піцерії «Ласардена», що по вул.Росвигівській, де біля 15:30 год. передав йому для подальшого незаконного збуту два фрагменти шприца з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно із висновками хімічних експертиз НДЕКЦ при ГУ МВС України у Львівській області №3/448 від 26.04.2011 року та ДНДЕКЦ при МВС України №11-13 від 19.07.2013 року містить метамфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежений, вагою 0.1894 г., та які ОСОБА_9 там же, приблизно через 10 хвилин, відповідно до отриманої попередньо оплати передав ОСОБА_10 у якого їх було вилучено.
На вказаний вирок ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну вироку Мукачівського міськрайонного суду від 10.02.2014 року щодо ОСОБА_9 шляхом виключення з мотивувальної частини вироку вказівку на те, що ОСОБА_9 «вступив у змову з ОСОБА_6 , який підшукав шлях придбання психотропної речовини» та «діючи відповідно до спільного з ОСОБА_6 плану, прийшов до нього додому і передав останньому, для придбання психотропної речовини» та «діючи відповідно до спільного з ОСОБА_6 плану, прийшов до нього додому і передав останньому, для придбання психотропної речовини, частину грошей в сумі 1400 гривень. Після придбання ОСОБА_6 психотропної речовини, він згідно домовленості прослідував до місця зустрічі з ОСОБА_9 - біля ресторану - піцерії «Ласардена», що по вул. Росвигівській, де біля 15 години 30 хвилин передав йому для подальшого незаконного збуту два фрагменти шприца з порошкоподібною речовиною білого кольору». В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_6 зазначає, що суд у мотивувальній частині вироку не дотримався презумпції невинуватості щодо нього та незаконно зазначив про те, що ОСОБА_9 вчинив інкримінований йому злочин за попередньою змовою з ОСОБА_6 , оскільки кримінальне провадження щодо останнього за ч.2 ст.307 КК України, виділено в окреме кримінальне провадження. Своє право на оскарження вироку суду щодо ОСОБА_9 . ОСОБА_6 обгрутовує правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в Постанові ВСУ від 03.03.2016 року у справі №5-347кс15 та посиланням на недотримання судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_9 загальних засадам кримінального провадження, зокрема, верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Іншими учасниками судового розгляду апеляції та заперечення не подавались.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляції, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно положень ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
За змістом вказаних вище норм кримінального процесуального закону, якщо дані про наявність ознак злочину встановлені щодо особи, яка притягнута до кримінальної відповідальності, але не є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, суд не вправі у вироку чи інших судових рішеннях допускати висловлювання та судження, які можуть бути оцінені, як визнання особи винною у вчиненні злочину.
Проте, як вбачається з вироку, суд вказав у мотивувальній його частині про вчинення ОСОБА_9 злочину за попередньою змовою з ОСОБА_6 , відносно якого кримінальна справа виділена в окреме провадження.
Враховуючи викладене та з урахуванням правової позиції Верховного суду України, викладеної в Постанові ВСУ від 03.03.2016 року у справі №5-347кс15, положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ та загальних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, зазначення цих обставин судом першої інстанції в оскаржуваному вироку, порушує вимоги ч.3 ст.475 КПК України, відповідно до якої мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчинені якого обвинувачується особа та з урахуванням положень п.3 ч.7 ст.474 КПК України, не повинна порушувати права, свободи та інших осіб.
На думку апеляційного суду, зазначення в оскаржуваному вироку, яким була затверджена угода, обставини кримінального правопорушення, скоєного іншою, крім обвинуваченого особою, не лише входить у колізію з нормами кримінального процесуального законодавства щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст.ст. 2,7 КПК України завданням кримінального провадження та загальним засадам кримінального провадження, зокрема забезпеченню до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а тому є незаконним.
При цьому апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до положень кримінального процесуального закону підлягає обов`язковому застосуванню та виходить з того, що презумпція невинуватості порушується, якщо судове рішення щодо особи, яка обвинувачується у вчинені кримінального злочину, відображає думку про його винність до того, як його вина була доведена відповідно до закону. Досить навіть за відсутності офіційних висновків того, що є деяке припущення, що суд розглядає обвинуваченого в якості винного (справа Мінеллі проти Швейцарії від 25.03.1983 р.)
Суд першої інстанції наведені вище вимоги закону не врахував та не прийняв до уваги, що умови укладеної між прокурором та підозрюваним угоди про визнання винуватості, суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства та порушують права, свободи та інтереси інших осіб, зокрема ОСОБА_6 . На думку апеляційного суду, виклад фактичних обставин вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення та наслідків його вчинення є можливим без ідентифікації в угоді про визнання винуватості та вироку районного суду певних осіб, в тому числі і ОСОБА_6
колегія суддів вважає за необхідне виключити з абзацу 1 та абзацу 2 мотивувальної частини вироку посилання на прізвище « ОСОБА_6 », замінивши це посилання вказівкою на «особа, кримінальне провадження щодо якої виділено в окреме провадження».
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду до зміни.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду від 10 лютого 2014 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - змінити.

Виключити з абзацу 1 та абзацу 2 мотивувальної частини вироку Мукачівського міськрайонного суду від 10 лютого 2014 року щодо ОСОБА_9 посилання на прізвище « ОСОБА_6 », замінивши це посилання вказівкою на «особа, кримінальне провадження щодо якої виділено в окреме провадження».
В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Судді: