МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/2762/16-к
Провадження № 1-в/480/1330/16
Ухвала
26 грудня 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ;
представника Ольшанської
виправної колонії (№ 53) ОСОБА_4 ;
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в режимі відео-конференції із Ольшанською виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 53) клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Болградського району Одеської області, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
ОСОБА_5 вироком Апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2011 року визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та призначено покарання, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді чотирнадцяти років позбавлення волі, з конфіскацією усього майна.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ізмаільського міського суду Одеської області від 21.12.2004, та остаточно визначено до відбуття покарання у виді чотирнадцяти років трьох місяців позбавлення волі, з конфіскацією усього майна.
На момент розгляду справи засуджений відбув 12 років 4 місяців 12 днів. Невідбутий строк складає 1 рік 10 місяців 18 днів, з урахуванням перерахунку відповідно до Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання .
16.12.2016 засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника установи виконання покарань, вважав, що засуджений довів своє виправлення і клопотання засудженого підлягає задоволенню, думку прокурора, який вважав, що клопотання не підлягає задоволенню з тих же підстав, пояснення засудженого, який просив його звільнити умовно-достроково, дослідивши характеризуючи матеріали та особову справу засудженого, суд дійшов такого.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що з 23.03.2016 засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії (№ 53).
За час відбування покарання ОСОБА_5 зарекомендував себе таким чином: під час утримання в СІЗО м. Одеси з 18.06.2012 по 19.09.2012 засуджений вимог режиму утримання не порушував, стягнень не мав. Заохочень не мав, до суспільно-корисної праці не залучався.
З 19.09.2012 по 23.03.2016 засуджений ОСОБА_5 відбував покарання в Петрівській виправній колонії УДПтСУ в Кіровоградській області (№ 49), де спочатку допустив сімнадцять порушень вимог режиму утримання, за що мав сімнадцять стягнень, які погашені згідно п. 14 ст. 134 КВК України, але після проведеної із засудженим ОСОБА_5 виховної роботи він переглянув свої погляди на подальше відбування покарання. Засуджений ОСОБА_5 позитивно відносився до суспільно-корисної праці, на виробництві установи не працював, але засуджений приймав активну участь у роботах з благоустрою місць позбавлення волі. До виконання поставлених завдань ставився відповідально, порушень правил техніки безпеки не допускав, проявляв розумну ініціативу, за що мав три заохочення правами начальника установи та правами начальника відділення.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що загалом за весь час відбування покарання він має 21 стягнення, які він отримував з лютого 2013 року по серпень 2014 року, які погашені у встановленому законом порядку.
За час відбування покарання в Ольшанській виправній колонії (№ 53) характеризується позитивно, засуджений дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, встановлених правил поведінки та розпорядку дня установи. Вимог режиму утримання не порушував, стягнень не має.
До суспільно-корисної праці відноситься позитивно. За власною ініціативою з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати, на виробництві установи працевлаштований не був, але засуджений приймає активну участь в роботах по благоустрою з місць позбавлення волі та ремонтних роботах на відділенні. Поставлені задачі виконує у повному обсязі та в поставлений строк, правил техніки безпеки не порушує, проявляє розумну ініціативу, за що має два заохочення правами начальника установи.
Засуджений ОСОБА_5 виконує роботу з самообслуговування має достатній рівень необхідних навичок.
У спілкуванні з працівниками адміністрації веде себе ввічливо і коректно, виконує всі їх законні вимоги, але під контролем.
За характером спокійний, врівноважений.
Засуджений ОСОБА_5 входить до числа засуджених, які мають посередню спрямованість. З оточуючими будує рівні та доброзичливі взаємовідносини.
Засуджений ОСОБА_5 має повну середню освіту, свій загальноосвітній рівень вважає достатнім. Засуджений позитивно ставиться до можливості здобуття повної загальної середньої освіти чи професії під час відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 приймає активну участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених: Духовне відродження та Фізкультура і спорт.
Засуджений ОСОБА_5 повністю визнає себе винним у скоєному злочині, усвідомлює суспільну небезпеку скоєного злочину. Вирок суду та призначене покарання вважає справедливим.
Засуджений ОСОБА_5 позовів по виконавчим листам немає.
Відповідно до довідки з Петрівської виправної колонії № 49, засудений ОСОБА_5 згідно з вироком суду має позов на суму 128454 грн. 15 коп., проте до установи виконання покарання виконавчий лист не надходив.
Засуджений ОСОБА_5 дбайливо ставиться до майна установи, здійснює за ним належний догляд, використовує тільки за призначенням.
Засуджений ОСОБА_5 спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, дотримується правил особистої гігієни, стежить за своїм зовнішнім виглядом, завжди охайний.
Засуджений ОСОБА_5 соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими підтримує шляхом листування та особистих побачень, отримує від них посилки та передачі.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягненням ним такого стану, за якого від даного засудженого не доводиться очікувати вчинення у майбутньому нових злочинів.
Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь час відбування покарання.
Сумлінна поведінка, поряд з іншими ознаками, характеризується, у тому числі, дотриманням засудженим режиму відбування покарання та виконанням покладених на нього законом обов`язків, стримуванням від порушень режиму відбування покарання та від порушень правил внутрішнього розпорядку.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26.04.2002 роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
З характеризуючих матеріалів щодо засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він характеризується в цілому позитивно, не працевлаштований на виробництві установи, але приймає участь в роботах з благоустрою місць позбавлення волі. Відбутий строк покарання складає 12 років 4 місяців 12 днів, але за весь цей час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 має всього п`ять заохочень, які почав отримувати тільки у 2015 році. Крім того, за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 мав 21 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, але така кількість застосованих до засудженого заходів стягнення свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 все ще потребує контролю поведінки установою виконання покарання.
У засудженого ОСОБА_5 за час відбування покарання вбачаються у поведінці позитивні тенденції, він стає на шлях виправлення, але суд вважає, що під час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення і щодо нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів.
Суддя ОСОБА_1