Справа № 728/129/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/12/2017
Категорія - ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів і ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000768 за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника-адвоката ОСОБА_13 в інтересах неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_14 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 березня 2016 року щодо

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, військовозобов`язаного, розлученого, має одну малолітню дитину сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, на обліку в районному центрі зайнятості не перебуває, групи інвалідності не має, раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, неодруженого, дітей не має, студента 2 курсу ДПТНЗ „Конотопський професійний аграрний ліцей, групи інвалідності не має, на обліку в службі в справах дітей Бахмацької РДА і в кримінальній поліції Бахмацького відділення поліції ГУ НП України в Чернігівській області не перебував, примусові заходи виховного характеру до нього раніше не застосовувались, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця і жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, освіта базова середня, неодруженого, дітей не має, студента ДПТНЗ „Конотопський професійний аграрний ліцей, групи інвалідності не має, на обліку в службі в справах дітей Коропської РДА і в кримінальній поліції Коропського відділення поліції ГУНП України в Чернігівській області не перебував, примусові заходи виховного характеру до нього раніше не застосовувались, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця та жителя АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, має на утриманні неповнолітню дочку, ІНФОРМАЦІЯ_6 , військовозобов`язаного, не працюючого, на обліку в районному центрі зайнятості не перебуває, групи інвалідності не має, не судимого згідно із ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України;

з участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_15 , ОСОБА_16

захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката

захисника неповнолітніх обвинувачених

ОСОБА_8 та ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_13

обвинувачених: ОСОБА_12 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_10

законного представника неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_17

В С Т А Н О В И Л А:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшли апеляційні скарги:

- потерпілої ОСОБА_7 , яка просить скасувати вирок суду і ухвалити новий, яким ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 4), 12) ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді довічного позбавлення волі; ОСОБА_8 передбаченого п.п. 4), 12) ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі; ОСОБА_14 передбаченого п.п. 4), 12) ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі; ОСОБА_10 передбаченого ст. 396 КК України і призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , яка просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції;

- обвинуваченого ОСОБА_10 , який просить скасувати вирок суду щодо нього та закрити кримінальне провадження відносно нього;

- захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , який просить вирок суду щодо ОСОБА_12 скасувати та закрити кримінальне провадження;

- захисника ОСОБА_13 , який просить вирок суду щодо неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_14 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Даним вироком ОСОБА_12 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 121 ч. 2 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 121 ч. 2 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

ОСОБА_14 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 121 ч. 2 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

У строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 у відповідності до вимог ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 22 вересня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО м. Чернігова стосовно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_8 ОСОБА_14 до набрання вироком законної сили залишено без змін.

ОСОБА_10 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 396 ч. 1 КК України і призначено покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_10 визначено рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, спричиненої злочином, задоволено частково.

Стягнуто із обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 на користь потерпілої ОСОБА_7 , у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, в солідарному порядку 13 232 (тринадцять тисяч двісті тридцять дві) гривні 17 копійок

В задоволенні позовних вимог про стягнення із обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 моральної шкоди, спричиненої злочином, і витрат на правову допомогу адвокатом, відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 на користь держави за проведення трасологічної експертизи в ході досудового розслідування по 163 гривні 68 копійок з кожного.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановив суд першої інстанції, 20 вересня 2015 року ОСОБА_12 та двоє неповнолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, бажаючи нанести ОСОБА_18 тілесні ушкодження невизначеного ступеню тяжкості, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, протягом тривалого часу, по черзі, руками, ногами та дерев`яною палицею наносили ОСОБА_18 численні удари по голові та тулубу, відрубали вказівний палець правої руки, спричиняючи останньому сильний фізичний біль та фізичне страждання, але байдуже ставлячись до наслідків, умисно спричинили ОСОБА_18 ряд тілесних ушкоджень, в результаті яких потерпілий помер на місці.

Так, 20 вересня 2015 року, близько 20 години, ОСОБА_12 , знаходячись у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 умисно наніс один удар ногою в обличчя та декілька ударів рукою в область спини ОСОБА_18 .

Після цього, 20 вересня 2015 року, близько 22 години, ОСОБА_12 , знаходячись у веранді будинку, розташованому в АДРЕСА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_18 близько трьох ударів кулаками обох рук в область обличчя та декілька ударів ногами в область голови та тулубу. Після цього, ОСОБА_12 взяв ОСОБА_18 за одяг і кинув його головою до низу до підвалу, висотою 170 см., покриття в середині якого піщане.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний намір, 20 вересня 2015 року, близько 23 години, неповнолітній ОСОБА_8 , знаходячись на вулиці біля будинку, розташованому в АДРЕСА_4 , умисно наніс ОСОБА_18 близько 5 ударів ліктями і близько 5 ударів колінами в область тулуба.

Потім, 20 вересня 2015 року, близько 23 години 10 хвилин, ОСОБА_12 , знаходячись на вулиці біля будинку, розташованому в АДРЕСА_4 , умисно наніс ОСОБА_18 декілька ударів рукою в обличчя, та декілька ударів дерев`яною палицею по тілу.

Після цього, 20 вересня 2015 року, близько 23 години 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_14 , знаходячись на вулиці біля будинку, розташованому в АДРЕСА_4 , наніс ОСОБА_18 декілька ударів руками та ногами по голові та тулубу, після чого схопив ОСОБА_18 за тулуб, підняв останнього та із силою кинув на землю 3 рази.

Потім, 21 вересня 2015 року, близько 00 годин 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_14 сокирою відрубав ОСОБА_18 вказівний палець правої руки.

У результаті спільно нанесених ОСОБА_12 , ОСОБА_8 і ОСОБА_14 тілесних ушкоджень ОСОБА_18 помер на місці, в селі Матіївка, Бахмацького району, Чернігівської області. Відповідно до висновку комісійної судово медичної експертизи від 17 грудня 2015 року № 263, причиною смерті ОСОБА_18 є травматичний шок, який розвинувся на тлі отриманої політравми, а саме : закритої черепно-мозкової травми із забійною раною лівої скроневої ділянки, саден на правій щоці, синців на повіках обох очей, закритого перелому кісток носу, масивного крововиливу практично по всій внутрішній поверхні шкірно-м`язового клаптя голови, крововиливу під м`яку мозкову оболонку в борознах півкуль головного мозку та мозжечка, точкових крововиливів в речовину тім`яних долей та стовбур головного мозку, кров`янистого ліквору бічних шлуночків мозку; закритої травми грудної клітки з непрямими переломами ребер по переднім пахвовим лініям справа 6, 7, 8 та 5, 6, 7 ребра; крововиливів у м`які тканини шиї, синців правого плеча, лівого передпліччя, правого колінного суглобу, лівої гомілки, саден лівої та правої гомілки; крім того, в нього було ампутовано другий палець правої кисті.

21 вересня 2015 року, близько 08 години 30 хвилин ОСОБА_10 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_18 помер внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, на прохання ОСОБА_8 і ОСОБА_14 надав їм покривало для перенесення трупа ОСОБА_18 , та рукою показав напрямок, куди ОСОБА_8 і ОСОБА_14 віднести труп ОСОБА_19 та заховати його в лісі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги потерпіла ОСОБА_7 вказує на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та м`якість призначеного за вчинене покарання. Зазначає, що суд не взяв до уваги її доводи стосовно вчинення обвинуваченими саме умисного вбивства за обтяжуючих обставин, про що свідчить велика кількість нанесених тілесних ушкоджень, які носять характер особливого мучення, тривалість заподіяння тілесних ушкоджень, ампутацію пальця правої руки, при цьому зазначає, що винуваті усвідомлювали, що завдають особливих фізичних та моральних страждань потерпілому. Разом з тим, посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та безпідставність відмови суду у стягненні моральних збитків та витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що потерпілий хоча і не був зареєстрований з нею, але фактично проживав, а її витрати на допомогу адвоката підтверджені документально.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , обґрунтовуючи подану нею апеляційну скаргу вказує на однобічність досудового розслідування та судового розгляду, посилаючись на відсутність у обвинувачених умислу на вбивство, наголошуючи на несвоєчасному наданні потерпілому медичної допомоги. Вказує, що ні слідством ні судом не розмежовано хто та які удари наносив, внаслідок яких саме ударів помер потерпілий, посилаючись при цьому на показання судмедексперта та свідків, що саме після кидання ОСОБА_20 потерпілого об землю останній втратив свідомість та потім помер. Вказує на відмову суду в її клопотаннях стосовно допиту понятих, які приймали участь у слідчому експерименті, що на її переконання теж вказує на однобічність. Крім того, зазначає про порушення права на захист неповнолітнього ОСОБА_8 , інтереси якого захищав один і той же адвокат, що і інтереси обвинуваченого ОСОБА_20 , тоді як їх участь у вчинені злочину різна, то і позиція захисту теж мала бути різна, хоча в суді першої інстанції вона заявляла про заміну захисника одному із двох неповнолітніх обвинувачених.

Обґрунтування апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 зводяться до того, що він заперечує свою причетність до вчиненого злочину, стверджуючи, що не знав причини смерті потерпілого та не надавав допомоги у приховуванні трупу останнього.

Захисник ОСОБА_11 , обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , заперечує настання смерті потерпілого саме від ударів, спричинених його підзахисним, стверджуючи, що останній наносив декілька ударів, після чого пішов до будинку спати, що підтвердила і його дружина, а про смерть потерпілого він дізнався лише на ранок. Такі його показання, на переконання захисника, підтверджуються і показаннями судмедексперта, який в своїх показаннях, даних суду, пов`язує настання смерті ОСОБА_18 саме із забоєм головного мозку внаслідок останніх найбільш тяжких ударів.

Захисник ОСОБА_13 в обґрунтування своєї апеляційної скарги, поданої в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_14 вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, на його думку, в порушення ст. 23 КПК України за клопотанням сторони обвинувачення суд долучив до матеріалів кримінального провадження матеріали досудового розслідування в повному обсязі та допустив ознайомлення із ними до безпосереднього допиту свідків у суді. Вказує на розбіжності у показаннях свідків та ігнорування судом показань свідків ОСОБА_21 , який вказував, що допомагав ОСОБА_22 підштовхувати ОСОБА_19 до погреба ОСОБА_23 , а не ОСОБА_20 , та вказував про відмову потерпілого від його пропозиції йти додому, та про те, що ні про медичну допомогу ні про звернення до поліції не зазначав, свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_25 плутались в показаннях, а свідок ОСОБА_26 . Вказувала на непричетність ОСОБА_27 та ОСОБА_28 до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_29 .

Також вказує, що судом проігноровано факт порушення ст. 99 КК України органом досудового розслідування та надано не оригінали, а копії відеозаписів слідчих експериментів. Вказує, що такі документи не містять відомостей про роз`яснення прав їх учасникам, не містять підписів учасників процесуальних дій, розбіжності у засобах фіксації таких процесуальних дій та наявних в матеріалах носіях. Також адвокат, перелічуючи допущені порушення, вказує на участь у слідчому експерименті за участю ОСОБА_30 , який проводився слідчим ОСОБА_31 за участю спеціаліста ОСОБА_32 , який, на думку апелянта по суті керував слідчою дією, тоді як таким правом наділений не був.

Крім того, адвокат вказує, що знаряддя злочину сокиру, яка надана органом досудового розслідування, не відповідає дійсному знаряддю злочину, на що вказував його підзахисний, даних про наявність слідів крові як потерпілого ОСОБА_19 , так і обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_14 на топорищі не отримано.

Посилається також на порушення прав на захист неповнолітнього обвинуваченого, вказуючи, що не було вжито дієвих заходів щодо забезпечення явки законного представника під час судового розгляду, всебічно не досліджено умови життя та виховання неповнолітнього щодо неповнолітнього ОСОБА_20 , в судових дебатах не було надано слово представникові служби у справах дітей та законному представнику неповнолітнього обвинуваченого. Такі обставини, на переконання апелянта вказують на однобічність судового розгляду.

Заслухавши доповідача; думку потерпілої, яка підтримала вимоги своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити з вказаних у ній підстав, а інші апеляційні скарги просила залишити без задоволення; захисника-адвоката ОСОБА_13 , який змінив вимоги своєї апеляційної скарги і оскільки проводить захист лише щодо обвинуваченого ОСОБА_20 то просив вирок щодо його підзахисного ОСОБА_14 змінити в частині призначеної міри покарання та призначити покарання із застосуванням вимог статей 69 та 75 КК України, а щодо решти апеляційних скарг, то посилається на розсуд суду; думку обвинуваченого ОСОБА_14 , який погодився з доводами свого захисника, які той зазначив в апеляційному суді; думки захисника-адвоката ОСОБА_33 та його підзахисного ОСОБА_12 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_34 , яка була подана в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 та просили вирок суду щодо обвинуваченого закрити, оскільки потерпілий не міг померти від ударів, які безпосередньо наніс обвинувачений, а тому дії обвинуваченого повинні кваліфікуватися за нанесення щонайбільше тілесних ушкоджень середнього ступеню; думки захисника-адвоката ОСОБА_35 та його підзахисного обвинуваченого ОСОБА_8 , а також думку законного представника неповнолітнього ОСОБА_36 , його мати ОСОБА_9 , які просили вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 закрити у зв`язку з його невинуватістю та звільнити останнього з-під варти, оскільки судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а також допущена неповнота досудового та судового слідства; обвинуваченого ОСОБА_10 , який поклався на розсуд суду; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступних висновків.

В силу ч. 1 і ч. 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з положеннями ст. 488 КПК України, батьки або законні представники неповнолітнього беруть участь у кримінальному провадженні за участю неповнолітнього обвинуваченого, вони викликаються в судове засідання. Їхнє неприбуття не зупиняє судового провадження, крім випадків, коли суд визнає необхідною їх участь.

Проте суд, в порушення даних вимог під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, попри неодноразові висловлювання як обвинуваченого ОСОБА_14 так і захисника ОСОБА_13 щодо необхідності виклику законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_37 , проігнорував дані вимоги, що підтверджується журналом судового засідання та технічним записом. Так, під час судового засідання 27 січня 2016 року неповнолітній обвинувачений ОСОБА_14 заявляв клопотання про виклик його законного представника, захисники підтримали заявлене клопотання, проте судом у його задоволенні було відмовлено.

Колегія суддів розцінює це як порушення права на захист неповнолітнього обвинуваченого.

Крім того, колегія суддів вбачає порушення права на захист неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , оскільки в судових дебатах не було надано слово представникам служби у справах дітей Бахмацької РДА та кримінальної поліції, а також відсутня думка з приводу міри покарання законного представника неповнолітнього ОСОБА_14 , яку після оголошень перерви у розгляді провадження взагалі не повідомляли про день та час наступного судового засідання.

Окрім того, судовий розгляд кримінального провадження відбувається безперервно, крім часу, призначеного для відпочинку ч. 1 ст. 322 КПК України. Порушення принципу безперервності тягне за собою порушення права на захист, що в свою чергу є істотним порушенням кримінального процесуального законодавства та є безумовною підставою для скасування вироку суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 26 січня 2016 року суд розпочав розгляд кримінального провадження по суті, прокурор оголосив обвинувальний акт, були вирішені клопотання учасників і суд оголосив перерву. Кримінальним процесуальним кодексом не передбачено оголошення перерв.

Відповідно до вимог ст. 322 ч. 2 КПК України суд може відкласти судове засідання у передбачених даною нормою закону випадках і цей перелік є вичерпним. Місцевий суд на протязі всього розгляду даного кримінального провадження робив перерви в його розгляді.

Крім того, законним представником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 заявлялось клопотання щодо заміни захисника ОСОБА_13 , яке підтримав і обвинувачений, оскільки адвокат здійснював захист двох неповнолітніх обвинувачених, позиції яких суттєво відрізняються з приводу нанесення потерпілому тілесних ушкоджень і законний представник з цього приводу просила суд викликати свідків, проте дані клопотання про заміну захисника та виклик свідків судом було безпідставно залишено без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не було реально забезпечено право неповнолітніх обвинувачених на їх захист, чим порушено їх право на справедливий судовий розгляд та захист від пред`явленого обвинувачення, а тому вирок суду на підставі ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню, оскільки викладені вище порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними і такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційних скарг та доповнення обвинувачених підлягають ретельній перевірці при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів знаходить за необхідне вирок районного суду скасувати, призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, у ході якого необхідно усунути викладені вище порушення, врахувати всі обставини, викладені в апеляційних скаргах на вирок суду і з урахуванням добутих даних прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Оскільки вирок суду першої інстанції скасовується, тому запобіжний захід обраний до обвинувачах ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 у виді тримання під вартою слід залишити таким же і продовжити його до 18 березня 2017 року, оскільки вказані особи обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину, наявні всі ризики передбачені статтею 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 412, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника-адвоката ОСОБА_13 в інтересах неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_14 задовольнити частково.

Вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 березня 2016 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 продовжити на 60 діб, тобто до 18 березня 2017 року.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3