Ухвала
іменем україни
13 грудня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів: при секретаріОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року в кримінальному провадженні № 0000046 щодо
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмача Чернігівської області та жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості;

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,

звільнених на підставі ст. 47 КК від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 закрито, звільнено їх від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК, з передачею на поруки колективу ТОВ «Спеціалізований «Проектно-будівельний монтажний поїзд 753».
Органом досудового слідства, за обставин детально викладених в ухвалі суду, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачувались у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки смерть неповнолітнього ОСОБА_10 .

Так, 10 березня 2015 року о 13.00 год. на 9 поверсі будинку АДРЕСА_3 загинув ОСОБА_10 , 2006 року народження. Смерть потерпілого настала від механічної асфіксії внаслідок здавлювання органів шиї дверима несправного пасажирського ліфту. Незадовільний технічний стан ліфту виник у результаті неналежного технічного його обслуговування працівниками ТОВ «Спеціалізований «Проектно-будівельний монтажний поїзд 753».
ОСОБА_7 , обіймаючи посаду директора з виробництва ТОВ «Спеціалізований «Проектно-будівельний монтажний поїзд 753» та будучи відповідальним за організацію та безпечне проведення робіт з технічного обслуговування і ремонту ліфтів, неналежно виконуючи свої обов`язки, всупереч п. 9.7.7 Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів допустив до обслуговування ліфту недостатньо кваліфікованого електромеханіка ОСОБА_11 , який не мав практичного досвіду та не пройшов відповідного стажування.

ОСОБА_8 , працюючи на посаді старшого майстра згаданого підприємства, також у порушення нормативно-правових актів та посадової інструкції, через несумлінне ставлення до своїх обов`язків допустив до виконання робіт з обслуговування ліфту зазначеного працівника.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням кримінального процесуального закону. Посилаючись на порушення вимог ст. 377 КПК, прокурор вважає, що суд апеляційної інстанції в ухвалі не навів достатніх мотивів на спростування доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення про те, що питання звільнення від кримінальної відповідальності має вирішуватись під час судового розгляду, а не у підготовчому судовому засіданні, як це зробив суд першої інстанції. Також необґрунтованою, на думку прокурора, є передача ОСОБА_7 на поруки ТОВ «Спеціалізований «Проектно-будівельний монтажний поїзд 753», оскільки останній є керівником підприємства, а тому трудовий колектив не має можливості належним чином контролювати його поведінку.
Захисник ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_12 та представник потерпілої ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_14 подали письмові заперечення на касаційну скаргу прокурора, у яких навели аргументи щодо необґрунтованості доводів останнього.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав касаційну скаргу, захисника про необґрунтованість скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 47 КК особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Процесуальною умовою застосування ст. 47 КК є наявність клопотання колективу підприємства, установи або організації про передачу особи на поруки.

У матеріалах провадження наявні, оформлені належним чином клопотання та витяг з протоколу зборів трудового колективу від 24 вересня 2015 року, де зазначено, які саме заходи виховного характеру мають бути застосовані до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою перевиховання та недопущення з їхнього боку в подальшому порушень закону.
Місцевим судом за клопотанням трудового колективу згаданого підприємства у підготовчому судовому засіданні звільнено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності з передачею їх цьому колективу на поруки, оскільки вони щиро покаялися у скоєному, вчинили вперше злочин, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, залишив апеляційну скаргу прокурора без задоволення, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. При цьому апеляційним судом в ухвалі наведено переконливі мотиви необґрунтованості доводів прокурора, викладених в апеляційній скарзі стосовно неможливості закриття справи у підготовчому судовому засіданні, з якими погоджується й колегія суддів.
Зокрема, проаналізувавши зміст ч. 4 ст. 286 КПК, де зазначено, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності має розглядатись судом невідкладно, а також у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 314 цього Кодексу, яким передбачено право суду закрити провадження у підготовчому засіданні у випадку встановлення підстав, зазначених у ч. 2 ст. 284 КПК, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог кримінального процесуального закону і в межах своїх повноважень. На переконання колегії суддів така аргументація апеляційного суду є правильною.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Щодо доводів касаційної скарги про неможливість трудового колективу контролювати поведінку ОСОБА_7 , який на час вчинення злочину перебував на керівній посаді підприємства, то вони не можуть бути підставою для скасування ухвали апеляційного суду, оскільки, як убачається зі змісту апеляційної скарги, прокурор ці обставини в апеляційному порядку не оскаржував.
Разом із тим, як видно із долученої захисником ОСОБА_12 до заперечень на касаційну скаргу довідки, ОСОБА_7 з 01 травня 2016 року працює на посаді інженера технолога ТОВ «Спеціалізований «Проектно-будівельний монтажний поїзд 753» й у його підпорядкуванні працівники підприємства не перебувають, а відтак колегія суддів не вбачає перешкод для здійснення контролю за його поведінкою з боку трудового колективу.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що прокурор, обґрунтовуючи свої вимоги, у касаційній скарзі посилається на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 377 КПК, проте згадана норма закону жодним чином не стосується змісту судового рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на обґрунтованість і правильність судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 433436 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

п о с т а н о в и в:

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3