АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/982/17 Справа № 216/2693/17 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 ,, прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, працює: ПАТ «Кривбасзалізорудком» на посаді дільничний маркшейдер, заміжньої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , такої, що не має судимості, -

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого відділу Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло у певний період доби, строком на два місяці, тобто до 24 вересня 2017 року включно, з покладенням на неї відповідних обов`язків.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що стороною обвинувачення не доведено необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу для запобігання визначеним ризикам. Зокрема не доведено факт відсутності міцних соціальних зв`язків. Також суд врахував і ту обставину, що під час проведення досудового розслідування стосовно підозрюваної не обирався жодний з можливих запобіжних заходів і питання про обрання запобіжного заходу не ставилось. Підозрювана з`являлась до слідчого на всі виклики, а також з`явилась і в суд для розгляду поданого клопотання після вручення їй 21 липня 2017 року повідомлення про підозру. Також судом встановлено, що підозрювана має реєстрацію та постійне місце проживання, раніше не судима, одружена, має стійкі соціальні зв`язки, в м. Кривому Розі проживають похилі батьки її чоловіка, повнолітня дочка є студенткою, має постійне місце роботи, характеризується позитивно, що є достатнім для обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби.

Не погоджуючись з даним рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити повністю, обрати підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Визначити підозрюваній ОСОБА_6 заставу в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 400 000 гривень.

В разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрювану ОСОБА_6 відповідні обов`язки.

В обґрунтування вимог скарги вказує на те, що слідчим суддею не було враховано всі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотанні, а саме те, що ОСОБА_6 , намагаючись приховати вчинення злочину, надала до органу досудового розслідування разом з чоловіком неправдиві відомості щодо обставин зникнення малолітньої ОСОБА_7 , створюючи тим самим штучні докази захисту. Враховуючи, що вказані обставини стали підставою для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, і підозра слідчим суддею визнана обґрунтованою, ці дані є беззаперечними доказами існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню з боку підозрюваної.

Крім того, вказує на те, що на даний час будинок сімейного типу, в якому перебували під опікою малолітні діти і де підозрювана ОСОБА_6 разом із чоловіком ОСОБА_8 були батьками-вихователями - ліквідований. Щодо дітей прийнято рішення про їх відібрання.

Зазначає, що слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , не враховано, що саме за цією адресою існував дитячий будинок сімейного типу, де мешкала та померла малолітня ОСОБА_9 , 2011 року народження, що створює додаткові ризики знищення речей та документів, які на даний час не встановлені та можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 просить ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого відділу Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що кримінальне провадження триває вже майже два місяці, слідчий та прокурор не змогли зазначити у судовому засідання, які саме речі та документи та яким чином підозрювані можуть переховати або знищити. Зазначили, що вилучені речі та документи зберігаються під наглядом правоохоронних органів. На цей час стороною обвинувачення проведено ряд негласних розшукових дій, вилучено та отримано інформацію з різних установ, отримано від підозрюваних (у добровільному порядку) речові докази, отже стверджувати про наявність ризику знищення будь-яких речових доказів, які знаходяться у КВП ГУНП під наглядом, підстав не має.

Зазначає, що судом першої інстанції не надано належну оцінку тому, що на цей час відсутні будь-які дані: довідка про смерть, свідоцтво про смерть, ухвала про визнання особи померлою, якими б було встановлено, що ОСОБА_11 не є живою.

Вважає, що підозра у скоєнні кримінального правопорушення, покарання за яке передбачено ч. 3 ст. 297 КК України у відношенні підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_6 є не обґрунтованою, тому у застосуванні будь-якого запобіжного заходу не має потреби.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи підозрюваної та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, просили її задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відділу Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 відмовити, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 та просив її задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, пояснення слідчого, перевіривши клопотання та надані до нього матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали колегія суддів вважає, що доводи клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином мають місце, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, що доводиться низкою доказів, в тому числі протоколом огляду місця події від 04 червня 2017 року, де ОСОБА_8 органам досудового розслідування вказує на місця вчинення кримінального правопорушення, де було виявлено речові докази, зокрема, обгорілі рештки людини; протоколом огляду трупа від 06 червня 2017 року та висновком експерта № 323 від 21 червня 2017 року, згідно якого вірогідність того, що обвуглені останки, виявлені 04 червня 2017 року та 06 червня 2017 року, належать ОСОБА_7 , складає більш 99,99 %; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10 червня 2017 року, де останній вказує, що 02 червня 2017 року бачив, як в лісосмузі поблизу с. Михайлівка невідомі йому чоловік та жінка стояли біля великого багаття і неподалік від них стояв автомобіль "Фосльцваген Транспортер" білого кольору. Крім того, досудове розслідування триває і не всі речі та документи, які мають значення для справи, були виявлені правоохоронними органами.

Між тим, шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, колегія суддів приходить до висновку, що сам по собі факт вчинення інкримінованих цій підозрюваній кримінальних правопорушень та ймовірність призначення їй суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення її від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про необхідність застосування до ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В той же час апеляційним розглядом встановлено, що ОСОБА_6 має реєстрацію та постійне місце проживання, раніше не судима, має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні повнолітню дочку, яка є студенткою, має постійне місце роботи, характеризується позитивно. При цьому, на думку колегії суддів, ані слідчим, ані прокурором не доведені обставини, які виправдовують тримання підозрюваної під вартою, тому, беручи до уваги правові позиції, викладені у рішенні ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" про необхідність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням даних про особу підозрюваного та того, що слідчим не доведені обставини, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого та застосування у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з урахуванням положень ч. 1 ст. 181 КПК України на певний період доби, а саме: з 20 години 00 хвилин до 05 години 30 хвилин, з покладанням на неї обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України, та вважає, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України.

Розглядаючи доводи захисника щодо необґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, викладені нею в апеляційній скарзі з вимогами повного скасування ухвали суду першої інстанції та відмови в застосуванні запобіжного заходу до підозрюваної, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 та прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року про застосування міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді :

________________ __________________ __________________ ОСОБА_1 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 Живоглядова