Дата документу Справа № 317/1701/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/320/17
Єдиний унікальний № 317/1701/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1,2 ст. 185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000493, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 185 КК України і призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) місяців арешту, за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного рішення, 25 лютого 2016 року приблизно о 11.00 годині ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , зі столу викрав мобільний телефон «NOKIA 105 Blаск». що належить його матері ОСОБА_7 , згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 23.03.2016 за № 585 вартість якого становить 466 грн. 50 коп., та виніс його за територію вказаного будинку, тим самим отримав реальну змогу розпорядитись викраденим майном, тобто таємно викрав його.
Крім того 08 березня 2016 року приблизно о 11.00 годині ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , зі столу викрав плойку для волосся «SATURN ST-HC 7361», що належить його матері ОСОБА_7 , згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 23.03.2016 за № 585 вартість якої становить 267 грн. 80 коп., та виніс її за територію вказаного будинку, тим самим отримав реальну змогу розпорядитись викраденим майном, тобто таємно викрав його.
Майно здав до ломбарду. Потерпілій спричинено шкоду на суму 734 грн.40 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що покарання у вигляді обмеження волі є надто суворим і просить суд врахувати всі пом`якшуючі обставини, відсутність судимості, відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілій та просить надати йому можливість стати на шлях виправлення та призначити менш суворе покарання у вигляді умовного строку.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого зазначає, що вирок не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Вважає, даний вирок занадто суворим, а тому таким, що підлягає зміні, так як судом при призначенні покарання ОСОБА_8 не враховано всіх обставин, що пом`якшують покарання останнього, але були встановлені у судовому засіданні та підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Так судом не враховано як обставину, що пом`якшує покарання розкаяння ОСОБА_8 та добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також те, що в силу ст. 89 КК України обвинувачений раніше не судимий. Крім того захисник ОСОБА_9 вказує, що як пом`якшуючу обставину суд міг врахувати те, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово попросив пробачення у потерпілої, що на її думку свідчить про його щире каяття у скоєному.

На підставі вказаних пом`якшуючих обставин та відсутності обтяжуючих обставин покарання, захисник ОСОБА_9 вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без відбування ним реального покарання, і суд може прийняти рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Тому захисник ОСОБА_9 просить вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року відносно ОСОБА_8 змінити, пом`якшити покарання ОСОБА_8 , звільнивши останнього від відбування покарання строком на один рік на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги і просили вирок змінити та призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, потерпілу, яка просила змінити вирок і призначити обвинуваченому покарання з іспитовим строком, прокурора, який вважав, що вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені злочину, при обставинах, наведених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч. 1,2 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції, приймаючи до уваги зазначені обставини, а саме те, що останній свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв в розкритті злочину, частково відшкодував завдану шкоду потерпілій, обрав ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі. В той же час, відмовляючи в застосуванні до ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання згідно вимог ст.75 КК України, суд виходив з позиції потерпілої ОСОБА_7 , яка в своїх письмових заявах просила обрати суворе покарання.

В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпіла повідомила суду, що на теперішній час обвинувачений, який є її сином, змінив своє ставлення до неї і став на шлях виправлення, висловлює бажання повернутися до нормального життя і не скоювати злочинів, і що вона підтримує апеляційні вимоги і просить змінити вирок, призначивши ОСОБА_8 покарання з іспитовим строком.

Згідно ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Суд апеляційної інстанції, зважаючи на прохання потерпілої, а також відомості про те, що обвинувачений став на шлях виправлення, вважає за доцільне задовольнити доводи апеляцій і застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від покарання з випробуванням.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обране обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком на два роки зі звільненням від відбування покарання відповідно до вимог ст.75 КК України з випробуванням строком 2 роки забезпечить встановлення належного контролю за поведінкою обвинуваченого і буде сприяти запобіганню скоєння ОСОБА_8 нових злочинів.
З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року відносно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання, звільнивши ОСОБА_8 від покарання з випробуванням строком два роки.

Відповідно до положень ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4