АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1361/17 Справа № 183/1633/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магадан, Росія, громадянина України, з середньо- технічною освітою, водія ТОВ «Спецбудконструкція», не одруженого, який зареєстрований та проживає адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 20 лютого 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 21 листопада 2013 року умовно-достроково строком на 1 рік 18 днів

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 27 січня 2017 року, -

встановила:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 27 січня 2017 близько 02 год., знаходився між шостим та сьомим поверхами під`їзду №3 буд. АДРЕСА_2 , де за допомогою приготовленого лому зірвав навісний замок з дверей та незаконно проник до приміщення комори, що належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрав дитячу коляску, сім пляшок вина. З викраденим з місця скоєння злочину зник, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1 560 грн.

26 лютого 2017 року близько 05 год. 20 хв. ОСОБА_8 знаходився на дев`ятому поверсі під`їзду №3, буд. АДРЕСА_3 , де за допомогою лому зірвав навісний замок з металевих дверей та незаконно проник до приміщення комори, звідки таємно викрав валізу, ручний візок та велосипед. Після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 925 грн.

Докази про обставини скоєного ОСОБА_8 злочинів не досліджувались відповідно до вимог ст. 349 КПК.

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. За даним законом йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців.

На нього покладено відповідні обов*язки, передбачені ст. 76 КК.

Вирішено питання щодо речових доказів.

З обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави ухвалено стягнути витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження у сумі 396 грн.

Прокурор не погодився з вироком. В апеляції просить його в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком - 2 роки 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ч. 3 ст. 185 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

З урахуванням ст. 69-1 КК України, максимальне покарання, яке може бути призначене ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України не може перевищувати 4 років позбавлення волі.

Згідно мотивувальної частини вироку, суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого його щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Однак, суд всупереч зазначеним вимогам призначив покарання ОСОБА_8 у виді 5 років позбавлення волі, що призвели до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Стверджує, що призначення покарання таким чином тягне за собою безумовну зміну вироку в частині покарання. Тому просив апеляційну скаргу задовольнити.

Обвинувачений та потерпілі в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Дані про поважність неявки до суду від обвинуваченого та потерпілих не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу прокурора за відсутністю обвинуваченого та потерпілих, відповідно до вимог ст. 405 КПК.

Заслухав суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляції та просила її задовольнити, вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_8 покарання; в судових дебатах підтримала свою позицію, перевіривши матеріали справи, дослідивши їх в частині призначеного обвинуваченому покарання, вивчивши та проаналізувавши доводи апеляції, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання зміні з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у скоєні інкримінованого злочину при обставинах, викладених у вироку відповідають фактичним обставинам справи, та повністю ґрунтуються на даних розглянутих в судовому засіданні, та приведених у вироку доказах, які в апеляції прокурором не оспорювалися.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ухвали, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Вимогами п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до ст. 413 КПК, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який не підлягає застосуванню, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно вимог ст. 69-1 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 6-2 постанови № 7 Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього кодексу.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Враховуючи вимоги ст. 69-1 КК України, максимальне покарання, призначене ОСОБА_8 не може перевищувати 4 років позбавлення волі.

Згідно вироку, суд першої інстанції визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди; обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Не дивлячись на таку сукупнсть даних, всупереч зазначеним вимогам закону, суд першої інстанції призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Виходячи з наведеного, на підставі ст. 413 КПК України, колегія суддів визнає вирок щодо ОСОБА_8 таким, що підлягає зміні, а доводи апеляційної скарги прокурора задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначення обвинуваченому покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у види позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В іншій частині вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4