Справа № 358/976/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1397/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 19.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
19 грудня 2016 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами обвинувачених,прокурора та захисника ОСОБА_11 на вирок Богуславського районного суду Київської області від 16 вересня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 07.10.2015 року Богуславським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від відбування покарання з випробуванням згідно ст.ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком 2 роки,

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 30.11.2011 року Миронівським районним судом Київської області за ч. 3 ст.185, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст. 69, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, звільненого з місць позбавлення волі 26.04.2016 року по закінченню строку покарання,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, кожного.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_7 частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком Богуславського районного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів, судових витрат та перебігу строку відбування покарання.

Згідно вироку, 11 червня 2016 року ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, приблизно о 02.00 годині ночі прибули до господарства ОСОБА_12 .Скориставшись відсутністю власника та очевидців їх злочинної діяльності, вільно проникли на територію, де розташоване гаражне приміщення. Підійшовши до приміщення, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 через незамкнені ворота проникли всередину гаражного приміщення. З вказаного приміщення викрали бензокосу «CROSSER CR- T1» вартістю 787 гривень та мішок з зерном кукурудзи вагою 35 кг вартістю 150 гривень. Надалі ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 з місця злочину зникли, а здобутим злочинним шляхом майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали майнову шкоду потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 937 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в цей же день 11 червня 2016 року ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 вирішили повторно вчинити таємне викрадення чужого майна з метою подальшого обернення на власну користь. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, 11 червня 2016 року приблизно о 02 годині 30 хвилин ночі прибули до розташованого за адресою по АДРЕСА_1 , господарства ОСОБА_13 . Скориставшись відсутністю власника та очевидців їх злочинної діяльності, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , реалізуючи свій корисливий злочинний перелізли через паркан, за допомогою металевого прута пошкодили навісний замок на вхідних дверях та відкрили їх, після чого ОСОБА_7 в групі з ОСОБА_8 проникли всередину господарського приміщення. З вказаного приміщення викрали 3 мішки з зерном пшениці загальною вагою 107 кг вартістю 374 гривні 50 копійок та 2 мішки з зерном кукурудзи загальною вагою 60 кг вартістю 210 гривень. Надалі ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 з місця злочину зникли, а здобутим злочинним шляхом майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали майнову шкоду ОСОБА_13 на загальну суму 584 гривні 50 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити призначене йому покарання, врахувавши всі пом`якшуючі обставини, а саме відшкодування завданих збитків, відсутність претензій у потерпілих, а також їх думку про призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Не погоджується з рішенням суду першої інстанції і захисник ОСОБА_8 ОСОБА_11 , який подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити його підзахисному покарання з застосуванням ст. ст. 69, 75, 76 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував додаткову обставину що пом`якшує покарання часткове відшкодування шкоди потерпілим, чим допустив однобічність та суб`єктивність. Вважає, що суд може застосувати до ОСОБА_8 ст. 69 КК України та призначити покарання без позбавлення волі, яке буде достатнє та необхідне для його виправлення. Вказує, що покарання призначене судом першої інстанції є надто суворим та несправедливим.

Прокурор також подав апеляційну скаргу та зміни до неї, в яких просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання ОСОБА_8 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якістю. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін, в тому числі щодо призначеного покарання ОСОБА_7 .

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що не оспорюючи доведеність вини обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , вважає вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. В порушення вимог ст. 50, 65 КК України судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 не надав належної оцінки особі обвинуваченого, який неодноразово судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, має не погашену судимість. Судом не враховано, що за попереднім вироком ОСОБА_8 відбув покарання реально, однак належних висновків для себе не зробив, і вчинив новий умисний злочин вже через місяць після виходу на волю з установи виконання покарань. Тобто, покарання призначене ОСОБА_8 за попереднім вироком не досягло своєї мети щодо виправлення обвинуваченого, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано визнано такі обставини, які пом`якшують вину ОСОБА_8 як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки у вироку не зазначено які саме дії обвинуваченого свідчать про його щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обвинувачений ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу в якій просить присудити йому більш м`яке покарання у зв`язку з пом`якшуючими обставинами, а саме що він неповнолітній, сім`я знаходиться у тяжкому матеріальному становищу і йшов на зустріч слідству та повністю відшкодував завдані збитки потерпілим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану прокурором апеляцію та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених та захисника, пояснення обвинувачених , захисників та законного представника в підтримку поданих апеляційних скарг обвинувачених та захисника та їх заперечення проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду 1-ї інстанції про винність обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на повно і об`єктивно досліджених в судовому засіданні та належним чином оцінених і наведених у вироку доказах, які зібрані в кримінальному провадженні.

В обґрунтування висновку суду про винність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України суд обґрунтовано поклав покази обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , хоча ОСОБА_7 і визнав свою вину частково, покази потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , фактичні дані протоколів оглядів місць події від 11.06.2016 року, протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 від 12.07.2016 року, протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 від 12.07.2016 року, висновку експерта № 07-07/16 від 07.07.2016 року.

Дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України і в апеляційних скаргах не оскаржують ся.

Що ж стосується призначеного обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання та обставин, які враховуються при його призначенні то, колегія суддів, приймаючи до уваги вимоги ст. 404 КПК України приходить до наступних висновків.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 визнано щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 визнано вчинення ним злочину у неповнолітньому віці.

Також при призначенні покарання ОСОБА_8 судом було розглянуто можливість призначення покарання з застосуванням ст.ст. 69,75 КК України, проте суд проаналізувавши конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, прийшов до висновку , що виправлення ОСОБА_8 та його перевиховання можливе лише при ізоляції від суспільства, оскільки він раніше судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі за вчинення крадіжок чужого майна, будучи звільненим із місць позбавлення волі 26.04.2016 року на шлях виправлення не став і повторно вчинив аналогічний тяжкий злочин проти власності. Саме призначене покарання у виді позбавлення волі на думку колегії суддів буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і наявність пом`якшуючих покарання обставин, на які посилаються захисник та обвинувачений в апеляціях, не свідчить про призначення явно несправедливого покарання в силу м`якості. На переконання колегії суддів, всупереч доводам прокурора про м`якість призначеного покарання, покарання ОСОБА_8 призначено у відповідності до вимог чинного законодавства і відповідає вчиненому.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд також розглядав можливість застосування до нього ст.ст. 69, 75 КК України. Однак з врахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України , з застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України, до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням згідно ст.ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком терміном два роки, та після постановлення вказаного вироку в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, знову вчинив умисний тяжкий злочин, передбачений ст. 185 ч. 3 КК України, суд не знайшов підстав для застосування до нього ст.ст. 69, 75 КК України та вважав за необхідне призначити йому покарання в виді позбавлення волі в межах санкції ст. 185 ч. 3 КК України. На думку колегії суддів покарання ОСОБА_7 за скоєний злочин та за сукупністю вироків призначено відповідно до вимог закону, відповідає скоєному та є справедливим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про призначення покарання обвинуваченим у виді позбавлення волі, без застосування ст. 69,75 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів не знаходить достатніх підстав для зміни чи скасування судового рішення в апеляційному порядку, та вважає вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Богуславського районного суду Київської області від 16 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими в той же строк з часу вручення їм копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4