Дата документу 28.03.2017
Справа № 496/1462/15-к

У Х В А Л А
28 березня 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, м.Кишинів, громадянина Республіку Молдови, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.201, ст.15 ч.2, ст.115 ч.2 п.1, ст.115 ч.2 п.6, ст.115 ч.2 п.12, ст.115 ч.2 п.6, 185 ч.2, 289 ч.2 КК України,
В провадженні Іллічівського міського суді Одеської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що «13 січня 2015 року, більш точного часу слідством не встановлено, в м. Кишинів, республіки Молдова, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з корисливих мотивів, з метою спричинення смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , маючи умисел на придбання вогнепальної зброї, не маючи на те передбаченого законом дозволу, шляхом самостійної переробки, придбав обріз мисливської гладкоствольної рушниці «ТОЗ-63» № НОМЕР_1 , 16 калібру, який почав зберігати в своєму автомобілі «Audi А6» державний номерний знак НОМЕР_2 .
13 січня 2015 року о 4.10 годин в пункті пропуску митного кордону України «Кучурган», розташованому в с. Кучургани Роздільнянського р-ну Одеської області, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Audi А6», державний номерний знак НОМЕР_2 , зберігаючи в ньому перероблений обріз мисливської гладкоствольної рушниці «ТОЗ-63» № НОМЕР_1 , 16 калібру, переслідуючи умисел на перевезення через митний кордон України вогнепальної зброї, під час перетину митного кордону України, приховавши від митного контролю в підлокітнику заднього пасажирського сидіння обріз мисливської гладкоствольної рушниці «ТОЗ-63» № НОМЕР_1 , 16 калібру, перевіз його через митний кордон України.
13.01.2015 року ОСОБА_8 , попередньо вступивши в злочину змову разом з ОСОБА_12 , перебуваючи на території України, реалізуючи свій спільний злочинний намір на заподіяння смерті ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , по телефону зв`язався з ОСОБА_10 та запропонував йому та ОСОБА_11 зустрітися з ним в м.Одеса під приводом передачі грошей, які він йому винен.
14.01.2015, приблизно о 2.00 годині, на узбіччі автодороги Одеса-Рені біля с.В. Дальник Біляївського району Одеської області ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , маючи намір не виконувати боргові обов`язки, з метою заподіяння смерті двом особам, з приготовленого обрізу двоствольної мисливської рушниці, яку він привіз з собою здійснив постріл у ОСОБА_10 , після чого здійснив постріл у його співмешканку ОСОБА_15 .
Діючи далі, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_12 погрузили потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_14 у автомобіль «Mercedes ML CDI», що належить ОСОБА_10 .
Після цього ОСОБА_12 , маючи спільний злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом з ОСОБА_8 , згідно спільної домовленості з останнім, проти волі ОСОБА_10 , сів за кермо автомобіля та почав рух на ньому.
Під час руху ОСОБА_10 почав перелазити з багажного відділу на заднє сидіння, що було помічено ОСОБА_12 . Злякавшись дій потерпілого, ОСОБА_12 зупинив рух та залишив автомобіль. Тим часом ОСОБА_10 сів за кермо свого автомобілю, на якому проїхав до СП ДАІ, де звернувся за допомогою.
З отриманими ушкодженнями ОСОБА_10 було госпіталізовано до МКЛ-11 м. Одеса з діагнозом вогнепальне поранення лівого плеча. ОСОБА_17 з вогнепальним пораненням правого плеча під час доставки до лікарні померла від отриманих поранень».
Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.263, ч.1 ст.201, ст.15 ч.2, ст.115 ч.2 п.1, ст.115 ч.2 п.6, ст.115 ч.2 п.12, ст.115 ч.2 п.6, 185 ч.2, 289 ч.2 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку із тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника.
Прокурор ОСОБА_5 та інші учасники судового провадження проти заявленого клопотання заперечували.
Суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Суд вважає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.110 ч.4 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, який надійшов до суду, не містить формулювання обвинувачення.
В підготовчому судовому засіданні прокурор, який підтримує державне обвинувачення, не зміг пояснити суду та іншим учасникам судового провадження, яка саме частина обвинувального акту містить формулювання обвинувачення.
Тобто, всупереч ч.4 ст.110 КПК України обвинуваченому ОСОБА_8 обвинувачення не висунуте.
Вказана обставина, на думку суду, порушує право обвинуваченого на захист право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення, та є перешкодою для призначення судового розгляду.
Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшають покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
В порушення ст.91 та п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин та правової кваліфікації за кожним кримінальним правопорушенням, які інкриміновані обвинуваченому.
Тобто, в обвинувальному акті обставини усіх кримінальних правопорушень викладені у вигляді одного кримінального правопорушення, якому дана правова кваліфікація за різними статтями КК України.
Таким чином, не зрозуміло, які саме обставини як кваліфіковані.
Суд вважає, що подібний підхід до складання обвинувального акту позбавляє обвинуваченого права на конкретне та зрозуміле обвинувачення, тобто - права бути поінформованим про характер і причини обвинувачення.
В порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт не містить посилання на положення закону по кожній із статей закону України про кримінальну відповідальність, які інкриміновані обвинуваченому.
Так, дії обвинуваченого кваліфіковано, зокрема, за ст.15 ч.2, ст.115 ч.2 п.1, ст.115 ч.2 п.6, ст.115 ч.2 п.12, ст.115 ч.2 п.6 КК України.
Однак в обвинувальному акті положення закону по кожній із цих статей КК України окремо не викладені, а перелічені загалом, що тим більше робить обвинувачення незрозумілим.
Крім того, всупереч вимогам ст.91 та ст.291 КПК України в обвинувальному акті стисло та не конкретно викладені обставини кримінального правопорушення (кримінальних правопорушень), які кваліфіковані за чотирма статтями 115 КК України.
Зокрема не зазначено, яке саме боргове зобов`язання стало причиною даного кримінального правопорушення (чи кримінальних правопорушень), між ким та коли воно виникло, який вигляд мало, його розмір та т.і., а також роль обвинуваченого, як співучасника, у його вчиненні.
Відсутність в обвинувальному акті докладного викладу фактичних обставин даного кримінального правопорушення (кримінальних правопорушень), на думку суду, свідчить про неконкретність висунутого обвинувачення та про порушення права обвинуваченого на захист.
Більш того, дана неконкретність обвинувачення ставить суд перед необхідністю, у разі ухвалення вироку, самостійно вигадувати конкретні обставини кожного з кримінальних правопорушень та за своєю ініціативою надавати їм правову кваліфікацію, тобто всупереч ст.26 КПК України - вийти за межі висунутого обвинувачення та своїх повноважень.
Вказані порушення кримінального та кримінального процесуального закону є суттєвими та такими, що унеможливлюють ухвалення судом законного та обґрунтованого судового рішення в даному кримінальному провадженні.
За таких обставин обвинувальний акт слід повернути прокурору.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив про необхідність розгляду судом питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Обвинувачений та захисник проти заявленого клопотання заперечували, представник потерпілих клопотання підтримав.
Суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Перелік доказів, які зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданому до обвинувального акту, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у
вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, а також що існує ризик, передбачений статтею 177 КПК України, а саме - що обвинувачений може переховуватися від суду, а також свідчить про недостатність застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаного ризику, а саме - особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту.
При вирішенні питання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд враховує і інші обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, його вік та стан здоров`я, розмір майнової шкоди, у завданні якої він обвинувачується, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Керуючись п.3 ч.3 ст.314, ст.ст.369-372 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.201, ст.15 ч.2, ст.115 ч.2 п.1, ст.115 ч.2 п.6, ст.115 ч.2 п.12, ст.115 ч.2 п.6, 185 ч.2, 289 ч.2 КК України, повернути прокурору Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжити до 26 травня 2017 року.
Копії ухвали вручити (надіслати) учасникам кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2