Справа № 752/5381/15-к
Провадження №: 1-кп/752/41/17
У Х В А Л А
21.06.2017 м. Київ

Колегія суддів Голосіївського районного суду м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
в ході судового розгляду кримінального провадження № 0009374 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
при секретарі ОСОБА_5 ,
потерпілій ОСОБА_6 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
встановила:
в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
В ході судового розгляду на обговорення винесено питання щодо доцільності продовження, зміни або скасування запобіжного заходу обраного обвинуваченому, відповідно до приписів ст. 331 КПК України, до спливу продовженого.
Прокурор відмітив на необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, мотивуючи це тим, що на цей час наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, та в разі звільнення з-під варти обвинувачений може уникати від проведення процесуальних дій судом, впливати на потерпілих та експертів або вчинити інший злочин.
Захисник заперечив стосовно продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, наголосив, що обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою, ніякого впливу на свідків та потерпілу чинити не буде. Одночасно звернув увагу на недопустимість окремих доказів та просив застосувати запобіжний захід відносно обвинуваченого не пов`язаний з триманням під вартою. Обвинувачений підтримав думку захисника.
При визначенні питання доцільності продовження, зміни або скасування обраного запобіжного заходу обвинуваченому під вартою, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я (ст. 12 КК України), а тому суд, приймаючи до уваги дані про особу, вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України. На даній стадії процесу колегією суддів встановлено, що існують ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим суд не находить підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Одночасно судом враховується практика Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Так, у даному випадку діяння в яких обвинувачений обвинувачується однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.
Крім того, при вирішенні даного питання колегією суддів також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, яка відповідно до вимог ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, а також практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Згідно з усталеною практикою Суду обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Також при цьому суд враховує, що запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
Продовжуючи тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, колегія суддів вважає таку міру виправданою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії»).
Враховуючи викладене та те, що спливає двомісячний строк з дня продовження дії існуючого запобіжного заходу, та немає реальної можливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд, та відсутності будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне ОСОБА_4 продовжити дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 20.08.2017 року, включно.
Керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів
постановила:
запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді тримання під вартою продовжити до 20.08.2017 р. включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити в СІЗО.
Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.
Судді: ____________ ____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3