Справа № 214/7035/14-к
1-в/214/30/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Кривого Рогу клопотання керівника Криворізької місцевої прокуратури про заміну покарання у вигляді штрафу на позбавлення волі у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, українця, громадянина України, не працюючого, засудженого вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 22.08.2014 року за ст. 203-2 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу,на підставі ст. 71 КК України шляхом повного складання покараня за цим вироком та за вироком Дзержинскього районного суду м.Кривого Рогу від 12.10.2011 року у виді 1 рокі 2 місяці 18 днів позбавленя волі, штрафу в розмірі 170 000 грн з конфіскацією грального обладнання. Вирок в частині призначення штрафу з конфіскацією грального обладнання виконувати самостійно. -
В С Т А Н О В И В:
26 вересня 2016 року до суду звернувся прокурор з клопотанням про заміну покарання у вигляді штрафу покаранням у виді позбавлення волі відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Саксаганського районного суду 22.08.2014 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України до покарання у вигляді штрафу в у розмірі 170 000 грн. Штраф засудженим не сплачено. На підставі ч. 5 ст. 53 КК України, просить суд замінити несплачену суму штрафу, призначену вироком на покарання у вигляді 3 років 5 місяців 5 днів позбавлення волі
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив замінити засудженому ОСОБА_4 невиконене покарання у виглідя штрафу в розмірі 170 тис грн на 3 роки 5 місяці 5 днів позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_4 з клопотанням погодився, але зазначив, що не мав можливості сплатити штраф оскільки з 22.08.2014 року перебував в місцях позбавлення волі, звільнися через 1 рік 2 місяці 18 днів; в місцях позбавлення волі він не працював, оскільки хворів на туберкульоз, ніяких заощаджень немає, після звільнення не міг працевлаштуватись, він звертався до правоохороних органів, місцевого самоврядування для отримання паспорту, працевлаштування ніякого сприяння йому не надали. Де знаходиться виконавчий лист йому невідомо. В березні 2016 року його було затримано, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, справа перебуває на розгляді в суді.
Захисник підтримав позицію засудженого.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши всі обставини справи, приходить до обґрунтованого переконання, що клопотання прокуратури про заміну покарання у вигляді штрафу покаранням у вигляді позбавлення волі задоволенню не підлягає.
У судовому засіданні встановлено, що вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 серпня 2014 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України і призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень та конфіскацією грального обладнання; на підставі ст. 71 КК України шляхом повного складання покарання за цим вироком та невідбутого покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12.10.2011 року у виді 1 року 2 місяці 18 днів позбавлення волі, призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 року 2 місяців та 18 днів позбавлення волі, штрафу 170 000 грн з конфіскацією грального обладнання; вирок в частині призначення штрафу з конфіскацією грального обладнання виконувати самостійно (т. 2; а.с. 23 - 26). Обвинуваченоу було змінено запобіжний захід на тримання під вартою, ОСОБА_4 був затриманий в залі суду негайно. Вирок суду набув законної сили 23.09.2014 року, вирок направлявся для виконання , зокрема, в частині сплати штрафу, однак відомості про виконання вироку суду в цій частині, чи причини не виконання, відсутні.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано зокрема в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є юридичним фактом, з яким КК України пов`язує звільнення від відбування покарання засудженої особи.
Чинним КК України встановлюється три умови інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:
- закінчення зазначених у ст. 80 КК України строків;
- неухилення засудженого від відбування покарання;
- невчинення протягом встановлених ч.ч. 1 та 3 ст. 80 строків нового середньої тяжкості, тяжкого, або особливо тяжкого злочину.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Як достовірно встановлено у судовому засіданні, вирок набув законної сили 23.09.2014 року (а.с. 34). Виконавчий лист про стягнення штрафу було направлено до місць позбавлення волі за місцем знаходження засудженого (а.с. 39), однак до суду виконавчий не повернувся, ніяких відомостей про його знаходження у суду немає.
У суду відсутні дані, що засуджений ОСОБА_4 за період з 23.09.2012 року по 23.09.2014 року вчинив новий злочин і щодо нього ухвалений вирок суду.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.
Главою 5 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді штрафу.
Статтею 26 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачається порядок заміни штрафу у разі його несплати.
Стаття 27 Кримінально-виконавчого кодексу України регламентує, що у разі якщо засуджений ухиляється від сплати штрафу, як основного покарання, він притягується до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.
Наведеним нормам Кримінально-виконавчого кодексу України відповідають норми Кримінального кодексу України, де статтею 53 Кримінального кодексу України передбачається поняття штрафу та підстави його заміни на інший вид покарання, а статтею 389 Кримінального кодексу України передбачаються наслідки ухилення від виконання покарання у виді штрафу.
Відповідно до ч.1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. За ч.4 ст. 80 КК УКраїни перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин, обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти висновку, що несплата штрафу та ухилення від сплати штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. З метою виконання вироку суду та невідворотності покарання за вчинення кримінального правопорушення законодавцем передбачено, що у разі неможливості сплатити штраф з певних об`єктивних причин, штраф повинен бути замінений на інше покарання. Ухилення від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст. 389 Кримінального кодексу України, ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).
Отже на час звернення з клопотанням про заміну покарання., суду не надано доказів того, що компетентними органами по виконанню покарання у виді штрафу вживалися заходи щодо з`ясування підстав з яких засуджений не сплачував штраф (чи не міг засуджений сплатити штраф з об`єктивних причин, чи в його діях був прямий умисел на несплату штрафу). З огляду на викладене, з врахуванням того, що сама по собі несплата штрафу не свідчить про ухилення від виконання вироку, суду не надано достовірних доказів того, що обвинувачений ухилявся від сплати штрафу, чи стосовно нього винесено обвинувальний вирок щодо вчинення злочину під час виконання вироку, отже висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
З врахуванням викладеного, на думку суду є всі законні підстави для відмови у задоволенні клопотання прокуратури про заміну покарання у виді штрафу на покаранням у виді позбавлення волі, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду, а саме дворічного терміну.
На підставі викладеного, керуючись 53, п. 1 ч. 1 ст. 80 Кримінального кодексу України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст.26,27 КВК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання керівника Криворізької місцевої прокуратури про заміну покарання у вигляді штрафу на позбавлення волі відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2014 року за ч. 1 ст. 203-2 КК України, - відмовити у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу, а особа, яка є учасником кримінального провадження, але не була присутня при проголошенні ухвали, має право оскаржити її в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1