Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3259/16-к
Провадження №: 1-кп/332/23/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2017 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурорів за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

перекладача ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя, кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001231 від 02.04.2016 року та №0001580 від 11.04.2016 року відносно

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Находка Приморського краю Російської Федерації, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 21.01.1998 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ст.17 ч.3 ст.140 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, із застосуванням ст.46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;

- 20.03.2000 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ч.3 ст.140, ст.42 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.45 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 21.01.1998 року та остаточно призначено покарання 4 роки позбавлення волі. Звільнився умовно-достроково 02.08.2002 року на 3 місяці 28 дні;

- 28.12.2006 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України до остаточного, на підставі ст.70 КК України, покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна. Звільнений 13.10.2009 року за відбуттям строку покарання;

- 20.10.2010 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ст.395 КК України до остаточного, на підставі ст.70 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнився 16.09.2013 року за відбуттям строку покарання;

- 13.05.2014 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.122 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

- 12.05.2015 Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до остаточного, на підставі ч.4 ст.70 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнився 10.02.2016 року за відбуттям строку покарання.

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
13 березня 2016 року близько 12-00 години ОСОБА_12 , маючи умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у гуртожитку АДРЕСА_2 , погрожуючи ОСОБА_17 насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останньої, відкрито викрав належний їй мобільний телефон «Samsung Galaxy Core 2» вартістю 1665,83 гривень, в якому знаходились сім-карти мобільних операторів «Київстар» вартістю 25 гривень та «Лайф» вартістю 20 гривень, а також грошові кошти у розмірі 200 гривень.

У той же день, близько 17-00 години, не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні відділення ломбарду ПТ «Ломбард «Мідас» Лежньов Д.О. та компанія», що розташоване по вул.Історичній, 61, в м.Запоріжжі, погрожуючи ОСОБА_17 насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, змусив останню закласти до ломбарду належні ій золоті сережки 585 проби, вагою 2,44 грама, вартістю 1320,00 гривень, після чого відразу відкрито викрав з рук ОСОБА_17 отримані нею у ломбарді грошові кошти у розмірі 1320,00 гривень, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3230, 83 гривень.

31.03.2016 року, близько 17-00 години, ОСОБА_12 , маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись поблизу будинку №99 по вул.Олександра Невського в м.Запоріжжі, підбіг до ОСОБА_17 та, схопивши останню рукою за горло, почав відводити її у безлюдне місце та погрожувати застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, після чого відкрито викрав належний їй мобільний телефон «Nokia 2330c-2» вартість якого, згідно з висновком експерта №886 від 13.06.2016 року, складає 283, 33 гривні, де знаходилась сім-карта оператора «Київстар» вартістю 25 гривень, а також грошові кошти в сумі 50 гривень, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 358,33 гривні.

03 квітня 2016 року близько 17-00 години ОСОБА_12 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , куди був запрошений в якості гостя та деяких час проживав, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав з кімнати вказаної квартири мобільний телефон «Нокія експрес м`юзік» в корпусі чорно-червоного кольору вартістю 400,00 гривень, із сім-картою оператора «Київстар» НОМЕР_1 , та ноутбук «Асус M2N/M2N DH» вартістю 4066,67 гривень, які на праві власності належать ОСОБА_18 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 4466,67 гривень.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 винним себе у вчиненні інкримінованих злочинів визнав у повному обсязі і надав суду такі показання. Під час відбування покарання у виправній колонії він познайомився у соціальних мережах із ОСОБА_17 . Після його звільнення у лютому 2016 року, вони з останньою продовжували спілкуватися особисто. ОСОБА_17 часто відвідувала його у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , де він проживав, допомагала матеріально, оскільки він не мав роботи та доходу. 13 березня 2016 року ОСОБА_17 прийшла до нього, сказала, що більше не бажає бачитися, вони посварилися. Також він вдарив її пару разів в область обличчя та відібрав мобільний телефон. Після цього змусив ОСОБА_17 піти з ним до ломбарду та закласти її золоті сережки, оскільки йому потрібні були гроші. У ломбард, що знаходиться по вул.Історичній в м.Запоріжжі, вони прийшли разом. Дочекавшись, коли ОСОБА_17 отримала грошові кошти в сумі близько 1300 гривень за закладені до ломбарду речі, він відразу їх забрав і пішов. Гроші потрібні йому були щоб поїхати з міста. 31.03.2016 року, близько 17-00 години, знаючи якою дорогою ОСОБА_17 повертається з роботи, він чекав останню. Зустрівши її, він обхопив її за шию та знову попросив гроші. ОСОБА_17 віддала йому близько 40-50 гривень, після чого забрав її мобільний телефон «Nokia», який в подальшому продав. При цьому обвинувачений зазначив, що ОСОБА_17 його боялася. Також ОСОБА_12 суду пояснив, що в квітні 2016 року ОСОБА_19 запросив його до себе пожити. Вони декілька днів жили в квартирі ОСОБА_20 по АДРЕСА_5 , розпивали алкогольні напої. Після того, як закінчилися гроші, він продав ОСОБА_21 », який забрав у ОСОБА_17 , та тюнер. Після того, як у них знову закінчилися гроші, він запропонував ОСОБА_20 закласти до ломбарду ноутбук останнього та сенсорний мобільний телефон «Nokia» у корпусі чорно-червоного кольору, що знаходилися в квартирі ОСОБА_20 . Проте останній не погодився та запропонував попрощатися. У зв`язку з цим, він, скориставшись тим, що ОСОБА_19 заснув, забрав з квартири вищевказаний ноутбук і телефон, та пішов. Вказане майно продав за 700 гривень. Крім того, обвинувачений зазначив, що щиро розкаюється у вчинених злочинах, погоджується з кваліфікацією його дій за ч.2 ст.186 та ч.2 ст.185 КК України, цивільні позови визнав на загальну суму 1900 гривень, оскільки викрадені ним речі, на його думку, коштують менш, ніж зазначено потерпілими.

Показання обвинуваченого узгоджуються з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Так, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_12 за встановлених обставин повністю доведена і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам, передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо.

Допитана потерпіла ОСОБА_17 суду пояснила, що з обвинуваченим познайомилися влітку 2015 року у соціальних мережах, під час його перебування у місцях позбавлення волі. У лютому 2016 року ОСОБА_12 звільнився та повідомив її що проживає в гуртожитку у друзів. Вони почали спілкуватися, при цьому обвинувачений систематично прохав у неї матеріальної допомоги. Вона надавала йому грошові кошти та шукала для нього роботу. Коли зрозуміла, що ОСОБА_12 не збирається влаштовуватися на роботу і лише потребує від неї матеріальної допомоги, вирішила припинити спілкування. 13.03.2016 року ОСОБА_12 зателефонував їй і попросив прийти до гуртожитку по АДРЕСА_4 , на що вона погодилась. Так, прийшовши до кімнати гуртожитку, де проживав ОСОБА_12 , вона побачила останнього у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, віддала придбані для нього цигарки та сказала, що не збирається з цих пір допомагати йому та спілкуватися. Тоді він почав гніватися та влаштував сварку. В подальшому, вдарив її в область обличчя два - три рази, забрав в неї мобільний телефон «Galaxy» із сім-картами операторів «Київстар» та «Лайф» вартістю по 25 та 20 гривень, та із її сумки витягнув 200 гривень з банківськими картками, при цьому погрожував застосуванням фізичної розправи. Так вони перебували в гуртожитку приблизно до 17-00 години, сварилися, після чого він змусив її разом із ним піти до ломбарду та закласти її золоті сережки. Прийшовши до відділення ломбарду, вона надала працівнику свої золоті сережки 585 проби за що отримала грошові кошти в сумі 1320,00 гривень, які ОСОБА_12 відразу вихопив з її рук, оскільки стояв поряд, та пішов. Також ОСОБА_17 зазначила, що побоювалась обвинуваченого, оскільки була обізнана про те, що він мав при собі заточку. Крім того, 31.03.2016 року близько 17-00 години, вона йшла по вул.О.Невського в м.Запоріжжі, де її наздогнав ОСОБА_12 . Схопивши її за шию, останній почав відводити її з дороги та звинувачувати у зверненні до поліції із заявою щодо нього. Потім, висловлюючи їй погрози застосуванням фізичного насильства, обвинувачений наказав їй віддати мобільний телефон «Nokia». Побоюючись обвинуваченого, вона віддала йому мобільний телефон, в якому перебувала сім-картка «Київстар» вартістю 25 гривень та віддала грошові кошти в сумі 50 гривень, після чого він пішов. Усього їй було завдано матеріальної шкоди на суму 3589,16 гривень. Цивільні позови нею заявлено на загальну суму 3305,83 гривень, оскільки мобільний телефон «Nokia» було повернуто працівниками поліції під час досудового розслідування. У судових дебатах потерпіла просила призначити покарання ОСОБА_12 на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_18 суду пояснив, що в минулому 2016 році, навесні чи влітку, обвинувачений ОСОБА_12 попросив його сина ОСОБА_20 пожити у нього в квартирі АДРЕСА_3 , на що син погодився. Йому відомо, що його син та обвинувачений раніше разом відбували покарання у виді позбавлення волі у виправній колонії. Після того як обвинувачений пожив у ОСОБА_20 2-3 дні, він обікрав вказану квартиру. При цьому викрав належний йому мобільний телефон «Нокія експрес м`юзік» в корпусі чорно-червоного кольору та ноутбук «Асус», що там знаходилися. Також потерпілий зазначив, що вказані обставини йому відомі зі слів сина ОСОБА_20 . Проте, йому достовірно відомо, що жодної сторонньої особи крім ОСОБА_12 у вищезазначеній квартирі на той час не було, син не з ким не спілкується.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що в березні 2016 року близько 17-30 години вона поверталася з роботи та на перехресті вул.Марганцева та вул.Гончара в Заводському районі м.Запоріжжя зустріла ОСОБА_17 із молодим високим худорлявим чоловіком, які про щось розмовляли. При цьому ОСОБА_17 була перелякана та схвильована. Через деякий час ОСОБА_17 розповіла їй, що цей чоловік пограбував її.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що в минулому із обвинуваченим ОСОБА_12 вони разом відбували покарання у виді позбавлення волі. В минулому 2016 році ОСОБА_12 , після свого звільнення, попросився переночувати у нього три дні. Він погодився та запросив його пожити у квартирі АДРЕСА_3 . Окрім ОСОБА_12 до вказаної квартири ніхто не приходив. Ключі завжди знаходилися у дверях. На третій день, коли він прокинувся, то виявив пропажу ноутбука «Асус» та мобільного телефону «Нокія експрес м`юзік» в корпусі чорно-червоного кольору, які належали його батькові ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що в 2016 році, навесні чи влітку, точніше не пам`ятає, в районі ринку на вул.Глазунова в м.Запоріжжі, раніше незнайомий йому чоловік запропонував купити мобільний телефон «Nokia», на що він погодився. При цьому телефон був без зарядного пристрою, який чоловік обіцяв йому принести пізніше. Також свідок зазначив, що обвинувачений ОСОБА_12 схожий на ту особу, що продала йому телефон. В ході досудового розслідування за його участі проводилося впізнання, під час якого він впізнав особу, яка продала йому мобільний телефон на ринку Глазунова у м.Запоріжжі.

Допитаний під час судового слідства свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що працює реалізатором на ринку «Критий» в м.Запоріжжі. Приблизно в квітні 2016 року до нього підійшов раніше незнайомий чоловік, сказав, що йому терміново потрібні грошові кошти та запропонував купити мобільний телефон «Nokia» із кнопками, на що він погодився та віддав йому 70 гривень . Також свідок зазначив, що обвинувачений ОСОБА_12 схожий на ту особу, що продала йому телефон. В ході досудового розслідування за його участі проводилося впізнання, під час якого він впізнав особу, яка продала йому мобільний телефон на ринку «Критий» у м.Запоріжжі.

Аналізуючи та оцінюючи показання потерпілих та свідків суд вважає, що вони правдиві, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні і у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності. Мотивів для обмови обвинуваченого не встановлено, всі свідчення надавалися під присягою.

Окрім показань потерпілих та свідків, вина ОСОБА_12 у скоєнні злочинів за встановлених судом обставин підтверджується та узгоджуються із письмовими доказами, які відповідають вимогам, передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України.

Так, відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.04.2016 року, свідок ОСОБА_24 в присутності понятих впізнав ОСОБА_12 як особу, яка на початку квітня 2016 року на ринку «Критий» в м.Запоріжжі продала йому мобільний телефон «Nokia2330» (т.3 а.с.47-49).

Згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.04.2016 року, свідок ОСОБА_23 в присутності понятих особисто впізнав ОСОБА_12 як особу, яка на території ринку «Критий» в м.Запоріжжі продала йому мобільний телефон «Nokia» (т.3 а.с.61-64).

Відповідно до протоколу огляду від 19.04.2016 року у ОСОБА_12 було виявлено сім-картку мобільного оператора «Київстар» номер НОМЕР_1 , яка знаходилася у мобільному телефоні «Fly» (т.3 а.с.58).

Відповідно до специфікації до договорів 1,2 № від 13.03.2016 року кредитодавець ПТ «Ломбард «Мідас» Лежньов Д.О. та компанія», від імені якого виступає відділення №13, розташоване по вул.Історичній, 61, в м.Запоріжжі в особі ОСОБА_25 надав позичальнику ОСОБА_17 грошові кошти в сумі 1320 гривень за предмет застави - сережки із золота 585 проби, на строк 31 день (т.3 а.с.27).

Відповідно до акту прийому-передачі №0549-000539 від 31.01.2015 року ОСОБА_17 придбала у власність від представника ТОВ «Алло» мобільний телефон «Samsung Galaxy Core 2» вартістю 1665,83 гривень (т.3 а.с.30).

Згідно з висновком експерта №886 від 13.06.2016 року ринкова вартість мобільного телефону «Nokia 2330с-2», з урахуванням зносу на момент скоєного злочину, тобто на 31.03.2016 року, може складати 283,33 гривні (т.3 а.с.37-42).

Відповідно до висновку експерта №943 від 29.07.2016 року 1) ринкова вартість ноутбука «Асус M2N/Ne» в корпусі чорного кольору, на час скоєння кримінального правопорушення, тобто на 03.04.2016 року, може складати 4066, 67 гривень. 2) ринкова вартість мобільного телефону «Нокіа експрес м`юзік 5130» в корпусі червоно-чорного кольору на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто на 03.04.2016 року, може складати 400,00 гривень (т.3 а.с.67-71).

Отже, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні злочинів при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_12 за епізодами від 13.03.2016 року та 31.03.2016 року суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно; за епізодом від 03.04.2016 року за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує визнання вини обвинуваченим та його щире каяття, ступінь тяжкості вчинених злочинів, які віднесено законом до категорії тяжкого та середньої тяжкості, особу винного, який суспільно-корисною працею не займається, завдану шкоду не відшкодував, не одружений, міцних соціальних зв`язків не має, перебував на обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» з 10.01.1998 року, знятий 18.04.2000 року у зв`язку із засудженням, перебував на обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» з 1987 по 1995 рік, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини проти власності, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, нетривалий проміжку часу між його звільненням з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання за попереднім вироком (10.02.2016 рік) та скоєнням даних кримінальних правопорушень.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочину.
Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_12 злочинів, даних про його особу, конкретних обставин скоєння кримінального правопорушення, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства, оскільки він свідомо нехтує правилами встановленими в суспільстві, не виявив бажання стати на шлях виправлення та, маючи непогашену судимість, знов скоїв злочини проти власності, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому єдино адекватним і достатнім для виправлення обвинуваченого є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого, оскільки в іншому випадку не буде досягнуто мети призначення покарання.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 15.08.2016 року ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 13.10.2016 року, який було продовжено.

Обставини, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не змінилися, тому суд залишає відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили вказаний запобіжний захід.

Потерпілою ОСОБА_17 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, в сумі 3230, 83 гривень, що складає вартість відкрито викрадених мобільного телефону «Samsung Galaxy Core 2» в сумі 1665,83 гривні, відповідно до акту прийому-передачі у власність даного товару у ТОВ «Алло», в якому знаходились сім-карти мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 гривень та мобільного оператора «Лайф» вартістю 20 гривень; грошових коштів у розмірі 200 гривень; та 1320 гривень, отриманих за закладені у відділення ломбарду ПТ «Ломбард «Мідас» Лежньов Д.О. та компанія», золотих сережок 585 проби. Також потерпілою заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином в сумі 75,00 гривень, що складає з вартості сім-картки оператора «Київстар» в сумі 25 гривень, яка знаходилась у відкрито викраденому 31.01.2016 році мобільному телефоні «Noкia2330» та вартості відкрито викрадених 31.03.2016 році грошових коштах в сумі 50 гривень.

Потерпілим ОСОБА_18 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином в сумі 4466,67 гривень, що складає з вартості викрадених мобільного телефону «Нокія експрес м`юзік» в корпусі чорно-червоного кольору та ноутбук «Асус M2N/M2N DH», тобто 400,00 та 4066,67 гривень, відповідно, згідно з висновком експерта №943 від 29.07.2016 року

Визнаючи встановленим факт протиправних дій обвинуваченого у відношенні майна ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , приймаючи до уваги конкретні обставини вчинених злочинів, суд з урахуванням положень ст.ст.1166, 1177 ЦК України, вважає, що позовні вимоги потерпілих підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається з наданих прокурором довідок про витрати на проведення експертизи, у даному кримінальному провадженні проведено товарознавчі експертизи №886 від 13.06.2016 року та №943 від 29.07.2016 року, і вартість їх складає 263, 88 гривень та 439,80 гривень, відповідно. Вказані витрати документально підтверджені (т.3 а.с.36, а.с.66).

Отже, в порядку ст.124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_12 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 263,88 гривень та 439, 80 гривень.

Питання про долю речових доказів по даному провадженню суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою, залишити продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк тримання під вартою обчислювати з 15 серпня 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції, яка діяла до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 року, зарахувати ОСОБА_12 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 15 серпня 2016 року до 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_17 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_17 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 3305 ( три тисячі триста п`ять) гривень 83 копійки.
Цивільний позов ОСОБА_18 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_18 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 4466 ( чотири тисячі чотириста шістдесят шість) гривень 67 копійок.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави 263,88 гривні та 439,80 гривень процесуальних витрат.

Речові докази сім-карту мобільного оператора «Київстра» з номером НОМЕР_1 , передану на відповідальне зберігання ОСОБА_18 , залишити власнику ОСОБА_26 ; мобільний телефон «Nokia 2330c-2», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_17 , залишити власниці ОСОБА_17 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1