АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 11-кп/791/122/17 Єдиний унікальний номер справи: 648/4093/16-к
Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
категорія: ст. 81 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2017 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі :
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі : ОСОБА_5
за участю прокурора : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне повадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 28 жовтня 2016 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання спостережної комісії Білозерського району та комісії Дар`ївської виправної колонії в Херсонській області, АР Крим, та м. Севастополі № 10 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання , призначеного йому вироком Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 18.07.2011 року за ст. 187 ч 3 КК України у виді 8 років позбавлення волі.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно- дострокове звільнення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що за час відбування покарання має 18 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, діючих стягнень не має, працевлаштований, дотримується режиму відбування покарання, визнає вину , має сім`ю , а тому вважає, що наявні підстави для його умовно - дострокового звільнення від відбування покарання.
Крім того зазначає, що вже після відмови судом у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, він отримав два заохочення, що також вказує на його виправлення.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив відхилити апеляційну скаргу засудженого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши відомості про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, дані про особу засудженого в цілому, дійшов вірного висновку, що матеріали провадження в своїй сукупності не свідчать, що засуджений став на шлях виправлення .
Як видно із матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений до 8 років позбавлення волі вироком Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 18.07.2011 року за ст. 187 ч 3 КК України , тобто відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.

Початок строку відбування покарання 12.03.2011 року , кінець строку- 11.09.2018 року .

На день подачі клопотання про умовно- дострокове звільнення засуджений фактично відбув ? частини призначеного покарання.

За період відбування покарання з 2011 по 2016 роки до нього 18 разів застосовано заходи заохочення та накладено 7 стягнень, які на даний час зняті та погашені.
Не зважаючи на те, що стягнення були зняті та погашені на час судового розгляду, проте вони негативно характеризують засудженого .

Установою виконання покарань ОСОБА_7 характеризується позитивно, вимог режиму дотримується, на заходи виховного впливу реагує вірно, з представниками адміністрації установи ввічливий та тактовний, працевлаштований, розкаюється у скоєному.
Наведене свідчить , що поведінку засудженого протягом всього часу відбування покарання не можна вважати сумлінною.
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 05.04.2016 року відмовлено у заміні ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому. що не став на шлях виправлення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що засуджений не довів своє виправлення, а тому підстави для його умовно- дострокового звільнення від подальшого відбування покарання відсутні.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 зводяться до іншої оцінки обставин, встановлених судом та висновків суду про неможливість досягнення мети покарання при застосуванні до засудженого умовно- дострокового звільнення.
Твердження апелянта про те, що суд не в повній мірі дослідив відомості про його поведінку за час відбування покарання є безпідставними.

Отримання після відмови суду в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким 07.06.2016 року та 22.08.2016 року заохочень у вигляді зняття раніше накладених стягнень, не свідчить про сумлінність поведінки засудженого, як про те він вказує в апеляційній скарзі.
При перевірці матеріалів провадження колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 28 жовтня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання спостережної комісії Білозерського району та комісії Дар`ївської виправної колонії в Херсонській області , АР Крим, та м.Севастополі № 10 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Судді : ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 . ОСОБА_4
копія вірна, ухвала набирає законної сили 19.01.2017 року
суддя ОСОБА_2