АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3901/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві ОСОБА_9 , яке погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_10 , та накладено арешт на нерухоме майно, що на праві власності належить ОСОБА_8 (і.п.н. НОМЕР_1 ) та ОСОБА_11 (і.п.н. НОМЕР_2 ), а саме на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши особам, у володінні яких може перебувати вищевказане майно, розпоряджатися ним будь-яким чином.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого. Зокрема, апелянт зазначає, що згідно даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , станом на день розгляду клопотання перебували у 100 ? власності ОСОБА_11 , яка не є учасником кримінального провадження. Крім того, захисник стверджує, що правочин між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 було укладено у повній відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим, як вважає апелянт, остання є добросовісним набувачем нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Також, на думку захисника, підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, є необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів провадження, Слідчим управлінням фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000077, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2015 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Органами досудового розслідування встановлено, що генеральний директор КП «Кіровгеологія» ОСОБА_8 в період 2012 2014 років, зловживаючи своїм службовим становищем, розтратив чуже майно, а саме грошові кошти КП «Кіровгеологія», в особливо великих розмірах шляхом перерахування їх на рахунки ТОВ «Сібол» () та ТОВ «Київкапіталбуд» (), які мають ознаки фіктивності.

З 25 червня 2012 року по 31 грудня 2014 року КП «Кіровгеологія» на виконання договорів з окремих видів робіт (роботи зі створення геолого-тематичної продукції) з ДГП «Геолекспертиза» надало висновки з проведених геологічних експертиз за відповідними адресами об`єктів Надрокористувачів.

За вказані висновки з проведених геологічних експертиз в період з 25 червня 2012 року по 31 грудня 2014 року ДГП «Геолекспертиза» на користь КП «Кіровгеологія» було перераховано грошові кошти в сумах, які вказані в актах прийомів-передач.

ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що виконання окремих видів робіт (роботи зі створення геолого-тематичної продукції), необхідних для отримання в подальшому Надрокористувачами дозволів, виконується власними силами КП «Кіровгеологія» без залучення будь-яких сторонніх фізичних та юридичних осіб уклав договори з ТОВ «Сібол» та ТОВ «Київкапіталбуд», які мають ознаки фіктивності.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на розтрату чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великих розмірах, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні КП «Кіровгеологія» за адресою: місто Київ, вул. Кіквідзе, 8/9, в період з січня 2012 року по 01 січня 2013 року здійснив розтрату майна КП «Кіровгеологія», а саме грошових коштів в сумі 17959626 гривень, що є особливо великим розміром.

22 вересня 2016 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає, в тому числі і конфіскацію майна.

24 вересня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва щодо підозрюваного ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

26 вересня 2016 року ОСОБА_8 уклав договір дарування на користь колишньої дружини ОСОБА_11 щодо нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

06 жовтня 2016 року старший слідчий слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_10 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, яке на праві власності належить ОСОБА_8 (і.п.н. НОМЕР_1 ) та ОСОБА_11 (і.п.н. НОМЕР_2 ), а саме на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року клопотання старшого слідчого було задоволено.

Задовольняючи клопотання старшого слідчого, внесене в межах кримінального провадження №0000077, про накладення арешту на нерухоме майно, що на праві власності належить ОСОБА_8 (і.п.н. НОМЕР_1 ) та ОСОБА_11 (і.п.н. НОМЕР_2 ), а саме на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення старшого слідчого ОСОБА_9 та,дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на нерухоме майно, що на праві власності належить ОСОБА_8 (і.п.н. НОМЕР_1 ) та ОСОБА_11 (і.п.н. НОМЕР_2 ), а саме на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна ОСОБА_8 , який, всупереч ствердженням захисника, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якої передбачає в тому числі і конфіскацію майна.

З урахуванням викладеного слідчий суддя, всупереч доводам захисника, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1, п. 3 ч. 2 та ч. 5 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання старшого слідчого про накладення арешту на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості його передачі або відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на нерухоме майно, що на праві власності належить ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , а саме на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому колегія суддів звертає увагу, що відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належність колишній дружині ОСОБА_8 громадянці ОСОБА_11 1/2 частки нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , були внесені 29 вересня 2016 року на підставі договору дарування 1/2 частини садового будинку від 26 вересня 2016 року, тобто вже після повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якої передбачає в тому числі і конфіскацію майна. Це означає, на думку колегії суддів, що підозрюваний вживає заходи стосовно відчуження належного йому на праві власності майна з метою унеможливлення його конфіскації або звернення на відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, у якому він підозрюється. Такими діями ОСОБА_8 сам підтверджує існування ризику перешкоджання ним кримінальному провадженню іншим чином, який визначено в п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ускладнює виконання завдань кримінального провадження, які стосуються швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінального провадження з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений. Крім того, вжиття підозрюваним заходів по відчуженню належного йому майна, яке за доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення може бути конфісковане, свідчить якраз про те, що суб`єктивно (внутрішньо) він визнає обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на нерухоме майно, що на праві власності належить ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , а саме на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді є непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_10 , та накладено арешт на нерухоме майно, що на праві власності належить ОСОБА_8 (і.п.н. НОМЕР_1 ) та ОСОБА_11 (і.п.н. НОМЕР_2 ), а саме на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши особам, у володінні яких може перебувати вищевказане майно, розпоряджатися ним будь-яким чином, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4