АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006907, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2-4 ст. 76 КК України (у редакції Закону №1254-VI від 14 квітня 2009 року).

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Судом у кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 345 КК України, за таких обставин.

Як визнав установленим суд першої інстанції у вироку, 10 серпня 2014 року, приблизно о 17 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись на перехресті вул. Депутатської та бул. Вернадського в м. Києві, умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 - працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Згідно наказу ГУ МВС України № 239 о/с від 01 квітня 2014 року, ОСОБА_8 призначений на посаду інспектора сектору оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди відділу ДАІ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві.
Згідно функціональних обов`язків, затверджених наказом МВС України № 111 від 27 березня 2009 року «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби», інспектор ДАІ виконує функції щодо нагляду за дорожнім рухом з метою забезпечення його безпеки, регулювання дорожнього руху, забезпечення організації руху транспортних засобів і пішоходів у місцях проведення аварійно-рятувальних робіт, масових заходів, виконання невідкладних заходів на місці дорожньо-транспортної пригоди, а також ужиття заходів до евакуації людей та надання їм першої медичної допомоги, сприяння в транспортуванні пошкоджених транспортних засобів, надання практичної допомоги учасникам дорожнього руху.
ОСОБА_8 10 серпня 2014 року о 14 год. 00 хв. заступив на чергування в складі автопатруля Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві.
Цього ж дня, приблизно о 16 год. 15 хв., від чергового по УДАІ м. Києва по радіостанції надійшло повідомлення про те, що на перехресті вул. Депутатської та бул. Вернадського в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода з потерпілим.
З метою перевірки отриманої інформації, 10 серпня 2014 року, приблизно о 16 год. 20 хв. інспектор сектору оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди відділу ДАІ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , спільно з інспектором СОМ ДТП Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 в складі автопатруля прибули за викликом на перехрестя вул. Депутатської та бул. Вернадського в м. Києві, де побачили дорожньо-транспортну пригоду між автомобілями «Хюндай Акцент» та «Део Ланос», біля яких знаходились ОСОБА_10 - власник автомобіля «Хюндай Акцент», ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
ОСОБА_8 спільно з інспектором СОМ ДТП Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , перебуваючи у форменому одязі, представишсь працівниками міліції, висловили усну вимогу пред`явити документи, посвідчити їх особи та прослідувати до вищевказаних автомобілів для надання пояснення з приводу відомих їм обставин, складання адміністративних протоколів та оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.

Під час здійснення працівниками міліції своїх функціональних обов`язків на місце дорожньо-транспортної пригоди підійшов ОСОБА_6 , який відреагував по відношенню до працівників міліції зухвало, висловлюючись образливо та провокуючи виникнення конфліктної ситуації, застосовуючи відеозйомку на його власний мобільний телефон.
Не бажаючи припиняти свої протиправні дії та виконувати законні вимоги працівника міліції, приблизно о 17 год. 30 хв. 10 серпня 2014 року ОСОБА_6 продовжував знаходитись на перехресті вул. Депутатської та бул. Вернадського в м. Києві, діючи умисно та маючи умисел на нанесення

тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, наніс кулаком правої руки один удар по обличчю в область лівої щоки верхньої губи зліва працівнику правоохоронного органу ОСОБА_8 , спричинивши останньому фізичний біль та легкі тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2215 від 11 серпня 2014 року, під час обстеження ОСОБА_8 виявлені ушкодження: синець на лівій щоці, садно на фоні крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи зліва.
Характер, локалізація та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони могли утворитися від однократної дії тупого предмету, характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились та за давністю можуть відповідати терміну, вказаному в постанові, тобто 10 серпня 2014 року, не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Не погодившись з вказаним вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та не встановленістю доказів для доведення його винуватості у суді з вичерпанням можливості їх отримати, посилаючись на неповноту та необ`єктивність досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначав про порушення органом досудового розслідування вимог закону при складенні протоколу огляду місця події від 10 серпня 2014 року та схеми дорожньо-транспортної пригоди від 10 серпня 2014 року. Зокрема, до протоколу огляду місця події від 10 серпня 2014 року не долучено фотознімки огляду транспортного засобу, та у ньому відсутні підписи потерпілого і підозрюваного, що свідчить про проведення слідчої дії без їх участі. У схемі дорожньо-транспортної пригоди від 10 серпня 2014 року, складеній інспектором ОСОБА_15 , вказані місце наїзду на пішохода ОСОБА_6 службовим автомобілем ДАІ «ДЕУ», та діагноз ОСОБА_6 , при цьому не зрозуміло, чи має вказана схема відношення до проведеного огляду місця події, та звідки у ОСОБА_15 наявні відомості про отримані ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Зазначав, що про обставини події не були допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а викладені у його клопотанні від 24 березня 2015 року факти щодо обставин події та доводи про проведення слідчих дій під час досудового розслідування слідчим залишені без уваги. Крім того, викладені у повідомленні про підозру ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 345 КК України обставини, а також сама дата вручення такого повідомлення ОСОБА_6 не відповідають дійсності.

Однак судом першої інстанції вказані порушення вимог кримінального процесуального закону при проведенні досудового розслідування залишені поза увагою.

Апелянт також посилався на те, що суд першої інстанції при розгляді справи не вжив заходів для допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , та безпідставно відмовив у клопотанні сторони захисту про дослідження наявного у свідка ОСОБА_13 відеозапису, на якому зафіксовані обставини події.

Обгрунтовуючи підстави для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , захисник зазначав, що докази, якими суд першої інстанції обґрунтував свої висновки у вироку, не доводять винуватості ОСОБА_6 . Зокрема, пояснення потерпілого ОСОБА_8 не співпадають з показаннями свідка ОСОБА_9 , та спростовуються показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_16 . При цьому, викладені у вироку показання свідка ОСОБА_11 не відповідають тим поясненням, які він надавав у судовому засіданні.

На переконання апелянта, розгляд справи судом першої інстанції проведено необ`єктивно та упереджено, оскільки суд не взяв до уваги версію ОСОБА_6 щодо обставин події та нанесення йому тілесних ушкоджень працівником міліції ОСОБА_8 , та не вказав у вироку, чому за наявності суперечливих доказів суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, повторно дослідивши обставини кримінального правопорушення, допитавши обвинуваченого, потерпілого, та дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг. Проте, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, а також якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні докази і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

У відповідності до ч. 2 ст. 108 КПК України журнал судового засідання ведеться та підписується секретарем судового засідання.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 вказаних вимог повною мірою дотримано не було.

З наявного у матеріалах кримінального провадження журналу судового засідання убачається, що 23 квітня 2015 року судом першої інстанції встановлено порядок дослідження доказів кримінального провадження, та проведено допит потерпілого ОСОБА_8 /том 1, а.с.к.п. 30-32/.

Разом з тим, вказаний журнал судового засідання, у порушення вимог ч. 2 ст. 108 КПК України, не підписано секретарем судового засідання.
Враховуючи значимість тих процесуальних дій, які проведені у судовому засіданні від 23 квітня 2015 року, відсутність підпису у журналі вказаного судового засідання, на думку колегії суддів, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та у відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, є безумовною підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які у відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення, з призначенням нового судового розгляду в іншому складі суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому колегія суддів не вправі вирішувати питання про обґрунтованість викладених у апеляційній скарзі захисника доводів про неповноту та необ`єктивність досудового та судового слідства, та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________________ ____________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3