Номер провадження: 11-кп/785/443/17
Номер справи місцевого суду: 517/407/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 на вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 04 січня 2017 року по кримінальному провадженню №0000173, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Дністровці, Красноокнянського району Одеської області, не одружений, має середню освіту, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 04 січня 2017 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з випробуванням строком на 3 роки та покладанням обов`язків, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 в червні 2015 року, більш точну дату та час не встановлено, проходив по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 . Маючи намір на таємне викрадення чужого майна, через паркан проник на огороджену територію домогосподарства ОСОБА_9 , звідки викрав поливний шланг довжиною 30 м на суму 600 гривень і з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, 10 серпня 2016 року, точний час встановити не видалося можливим, ОСОБА_7 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, повторно, прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в с.м.т. Захарівка Одеської області, біля автобусної станції, який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців № 315681 від 22.02.2012 року.

Підійшовши до складського приміщення біля магазину, ОСОБА_7 витягнув каменя, на якому встановлений каркас складського приміщення, проник до приміщення, звідки викрав 14 пачок прального порошку «Гала» по ціні 16 гривень 50 коп. за одну пачку на суму 231 гривню, 22 упаковки по 2,4 кг прального порошку « Пролісок» по ціні 7 гривень 50 коп. за одну на суму 15 гривень, 5 флаконів миючого засобу « Бреф», ємкістю 1 л, по ціні 55 гривень за один на суму 275 гривень, 4 каністри прального гелю,ємкістю 4 л, по ціні 105 гривень за одну на суму 420 гривень, 6 рулонів туалетного паперу по ціні 3 гривні 90 копійок за один на суму 23 гривні 40 коп., а всього на загальну суму 964 гривні 40 коп. і з викраденим з місця скоєння злочину зник, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Не погодившись з вироком суду потерпіла ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині епізоду крадіжки її майна та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Зазначає, що висновки суду щодо загальної кількості і вартості майна, яке було викрадено обвинуваченим з її магазину базуються лише на показах самого ОСОБА_7 та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки обвинувачений викрав товару на значно більшу суму ніж вказано в обвинувальному акті. За таких обставин потерпіла вважає, що суд першої інстанції повинен був повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків в підготовчому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, з заявою про відкладення судового розгляду до суду не звертався.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

З огляду на положення вказаної норми права апеляційний суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілу, яка підтримала доводи апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Обвинувальний акт це офіційний документ від імені держави, складений відповідною посадовою особою державного органу прокуратури. Інформація, що міститься в обвинувальному акті, посвідчує факт висунення прокурором від імені держави певній особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, завершення досудового розслідування та передачу цього акту до суду, за результатами судового розгляду якого для обвинуваченої особи настають передбачені законом правові наслідки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.91 КПК України, обставинам які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

У ч.2 ст.291 КПК України визначений вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, в тому числі передбачений п.7 розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000173 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України був складений слідчим Захарівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та затверджений прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 .

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 964 грн. 40 коп., яка була відшкодована обвинуваченим в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбаченнях цією статтею.

Зі змісту вказаної норми права випливає, що судовий розгляд може проводиться тільки стосовно тих обвинувачених і тільки по тому обвинуваченню, яке сформульоване та викладене в обвинувальному акті.

При цьому виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним, в тому числі і встановлення розміру шкоди, завданої злочином відноситься до виключної компетенції слідчого та прокурора, які складають (затверджують) обвинувальний акт.

Положеннями ч.3 ст.337 КПК України закріплено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Дослідивши зміст обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що він цілком відповідає вимогам ст.291 КПК України, містить виклад фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважав встановленими, дана кваліфікація дій ОСОБА_7 , які на думку прокурора відповідали ч.3 ст.185 КК України, чітко сформульовано обвинувачення ОСОБА_7 та встановлено розмір матеріальної шкоди, яка була завдана потерпілим внаслідок вчинення злочину.

З огляду на положення ч.3 ст.377 КПК України апеляційний суд дійшов висновку, що під час судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 суд першої інстанції не мав права виходити за межі висунутого прокурором обвинувачення, в тому числі встановлювати розмір шкоди, яку обвинувачений заподіяв потерпілій ОСОБА_8 , оскільки дії щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження здійснюються виключно на стадії досудового розслідування.

В свою чергу потерпіла ОСОБА_8 будучи незгодною з рішеннями, діями або бездіяльністю слідчого або прокурора під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження, в якому вона є потерпілою стороною, мала право оскаржити такі дії до слідчого судді в порядку, передбаченому ст.303 КПК України.

Крім того, положеннями ч.2 ст.127 КПК України встановлено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В свою чергу потерпіла наданим їй процесуальним правом не скористалась та не пред`явила цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 .

За таких обставин, доводи потерпілої ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки не повернув обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 прокурору для усунення недоліків є надуманими та такими, що суперечать вимогам діючого КПК України.

На підставі викладеного апеляційний суд визнає апеляційну скаргу ОСОБА_8 не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а тому не вбачає підстав для скасування оскаржуваного вироку суду з призначенням нового судового розгляду.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 04 січня 2017 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4