Справа № 200/2056/16-к
Провадження № 1-кп/200/160/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро судове провадження № 1кп/200/160/17 (кримінальне провадження №0000689) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Стороною обвинувачення в остаточній редакції обвинувального акту від 21.03.2017 року, затвердженого заступником прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що:

ОСОБА_5 , будучи призначеним відповідно до наказу ГУМВС України у Дніпропетровській області №123 о/с від 26.06.2012 року на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області та являючись службовою особою працівником правоохоронного органу, відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 р., а також функціональних обов`язків був зобов`язаний виконувати свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законами, тощо, а також здійснювати внесення до комп`ютерної бази контрольного АМТ УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області інформації про транспортні засоби, у тому числі і про заборону відчуження транспортних засобів та зняття заборони про відчуження.

Таким чином, займаючи посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області капітан міліції ОСОБА_5 , будучи наділеним владними повноваженнями в межах своєї компетенції захищати права і свободи громадян, пред`являти вимоги, приймати рішення, обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості, вчинив злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно положень ч.6 ст. 126 КПК України (1960 р.) накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Приписами ч.6 ст. 404 КПК України (1960 р.) передбачено, що якщо у виправданого або у особи, щодо якої справа закрита, були вилучені документи, цінності та інші предмети чи був накладений арешт на майно, копія вироку, що набрав законної сили, або ухвала апеляційної чи касаційної інстанції направляються відповідним органам для повернення вилучених документів, цінностей та інших предметів, а також для зняття арешту з майна.

Питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок ( ч.1 ст. 409 КПК України 1960 р.)

У відповідності з п.9 р. ХI Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України ( в редакції 2012 року) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до для набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Так 21.12.2010 року на виконання постанови старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України у Херсонській області ОСОБА_8 від 07.12.2010 року, винесену при розслідуванні кримінальної справи № 070108-10 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, про накладення арешту на майно, з метою забезпечення позовних вимог потерпілої ОСОБА_10 , посадовими особами УДАІ ГУМВС України у Дніпропетровській області був накладений арешт на автомобіль «HYUNDAI SONATA» номерний знак НОМЕР_1 (vin НОМЕР_2 ), який належав обвинуваченому та внесений до комп`ютерної бази контрольного АМТ УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, санкція - «відчуження заборонено».

07.07.2010 року по кримінальній справі №070108-10 старшим слідчим по ДТП СУ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_11 автомобіль «HYUNDAI SONATA» номерний знак НОМЕР_1 постановою було долучено в якості речового доказу.

02.08.2013 року суддею Суворовського районного суду м. Херсона ОСОБА_12 по справі №2120/1/600/11 винесено вирок відносно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України, та останнього звільнено від покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію в 2011 році», в якому в резолютивній частині суд вказав, що речові докази по справі належать поверненню власникам.

Відповідно до вищевказаного вироку суд не скасовував арешт автомобіля «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_1 в зв`язку з тим, що 21.07.2011 року постановою Суворовського районного суду м. Херсона з кримінальної справи №070108-10 за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України, для розгляду в цивільному провадженні було виділено матеріали цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Засуджений ОСОБА_9 , бажаючи уникнути майнової відповідальності за вчинений злочин і вжити дієвих заходів, спрямованих на унеможливлення реального виконання в майбутньому рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_10 про відшкодування ним матеріальної та моральної шкоди, 01.11.2013 року звернувся до УДАІ ГУМВС України у Дніпропетровській області із заявою про зняття заборони на відчуження автомобіля «HYUNDAI SONATA» ( р/н НОМЕР_1 ), долучивши до неї копію вироку, яким 02.08.2013 року його було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, звільнено від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2011 році» та вирішено питання щодо речових доказів, які належало повернути власникам.

Вказана заява 05.11.2013 року за №142 о/п надійшла до УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області та в цей же день, 05.11.2013 року її розгляд було доручено старшому інспектору з особливих доручень відділу оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП управління УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 .

Отримавши вищевказану заяву на виконання і додані до неї документи, 06.11.2013 року о 16.56 год. капітан міліції ОСОБА_5 діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, усвідомлюючи при цьому відсутність законних підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_9 , діючи всупереч інтересам служби, в інтересах третьої особи ОСОБА_9 у вигляді уникнення можливості обернення стягнення на майно в порядку виконавчого провадження у цивільній справі щодо нього та незважаючи на наявність обвинувального вироку, який не містив у собі рішення щодо зняття арешту на майно і конкретизації виду, кількості та належності речових доказів у справі, перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 509 УДАІ ГУМВС України за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ширшова, 9, достовірно знаючи порядок зняття з контролю автомобільних засобів в базі контрольного АМТ УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, за допомогою службової програми Автоматизована інформаційна система «Дніпро-ДАІ», в порушення вимог ч.6 ст. 126 КПК України (1960 р.), ч.6 ст.404 КПК України (1960 р.), п. 42 постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року N1371 (1388-98-п) "Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок", відповідно до яких зняття заборони на відчуження автотранспортного засобу може бути здійснено лише на підставі належного процесуального документа, умисно вніс коригування в контрольну картку по автомобілю «HYUNDAI SONATA», номерний знак НОМЕР_1 , в базі контрольного АМТ УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, знявши фактично контроль із вищевказаного автомобіля.

Таким чином, нехтуючи вищезазначеними нормами діючого законодавства, а також нівелюючи основні засади державної служби в Україні, старший інспектор з особливих доручень відділу оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , перебуваючи на займаній посаді, за вищевказаних обставин вчинив зловживання своїм службовим становищем усупереч інтересам служби, в інтересах ОСОБА_9 , яке виразилося у незаконному знятті арешту з автомобіля «HYUNDAI SONATA» (р/н НОМЕР_1 ) за відсутності належного процесуального документа, у відповідності з котрим були законні підстави для зняття заборони на відчуження, чим створив умови для зняття автомобіля з обліку і його реалізації 12.11.2013 на користь ТОВ «Автокредит плюс», що призвело до підриву авторитету правоохоронного органу,порушення процесуальних прав потерпілого і цивільного позивача ОСОБА_10 на відшкодування збитків у відповідності з рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 02.12.2013 року, шляхом обернення примусового стягнення на майно відповідача ОСОБА_9 і відшкодування шкоди, чим завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам потерпілої ОСОБА_10 у розмірі 106 761, 84 грн., що станом на 2013 рік у 100 і більше разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 підтримала обвинувачення ОСОБА_5 , висунуте прокурором та погоджене заступником прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 в редакції від 21.03.2017 року.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 , після зміни обвинувачення прокурором давати будь-які додаткові покази відмовився та просив врахувати ті покази, які він давав під час допиту судом в попередній редакції обвинувачення, згідно яких він дійсно в 2013 році працював на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області. В листопаді 2013 року він виконував обов`язки начальника відділу. Отримавши звернення громадянина ОСОБА_9 про зняття арешту з його автомобіля, він пересвідчився, що до нього надійшов оригінал постанови суду з печаткою суду. Він прийняв рішення виконати вказану постанову суду, відкоригував картку в базі УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області та зняв арешт, накладений на автомобіль «HYUNDAI SONATA» (р/н НОМЕР_1 ), який належав ОСОБА_9 .. Про ці свої дії він повідомив в письмовому вигляді ОСОБА_9 та суд, який накладав арешт на автомобіль. Із обвинуваченням не погоджується, оскільки всі ці дії він вчиняв не задля того, аби допомогти ОСОБА_9 , а виконуючи свої посадові обов`язки. Після цього жодних листів від суду щодо неправильності його дій до УДАІ в Дніпропетровській області не надходило. Самого ОСОБА_9 він особисто не знає, жодного разу його не бачив. Можливо, він невірно трактував рішення суду, проте своїми діями він особисто нікому ніякої шкоди не наніс. Вважав себе невинним у вчиненні інкримінованого йому злочину та просив виправдати його.

Допитана під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_10 показала, що 26.06.2010 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_9 загинув її чоловік. В грудні 2014 року ОСОБА_9 був засуджений за даний злочин. Під час розслідування та розгляду судом даної справи, на автомобіль ОСОБА_9 було накладено арешт. За вироком суду з ОСОБА_9 на її користь було стягнуто спричинену шкоду на суму приблизно 200 000 гривень. В березні 2014 року вона звернулася до виконавчої служби з виконавчими листами про стягнення з ОСОБА_9 на її користь шкоди. В цей час їм стало відомо, що з автомобіля ОСОБА_9 було знято арешт саме обвинуваченим ОСОБА_5 .. Вважає, що в результаті його дій, вона протягом тривалого часу не може стягнути в примусовому порядку з ОСОБА_9 спричинену їй шкоду. На теперішній час виконавче провадження не закрите, стягнення з ОСОБА_9 триває. На її думку, перспектива стягнути гроші з ОСОБА_9 у державного виконавця на даний час існує.

Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_9 показав, що за його участі сталася дорожньо-транспортна пригода. Вироком Суворівського районного суду м. Херсона його було визнано винним у вчиненні злочину та звільнено від відповідальності на підставі Закону України «Про амністію». Автомобіль у нього був вилучений під час слідства. Автомобіль був дуже розбитий. В нього було розбите праве крило, вивернуте колесо, повело стойку з боку водія, розбите лобове скло, двері зім`яті, спрацювали бокові подушки безпеки. Після отримання вироку суду, він подав до УДАІ в Дніпропетровській області через віконце для прийому громадян заяву про зняття арешту з автомобіля та вирок Суворівського районного суду м. Херсона. Потім якийсь час чекав на відповідь. Відповідь про зняття арешту отримав поштою. Після цього забрав автомобіль зі штрафного майданчику та продав за довіреністю. На сьогоднішній день з нього стягують гроші на відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_10 .. Щомісяця з його пенсії відраховуються якісь кошти. Виконавче провадження не закрите, триває стягнення.

Дослідженням письмових доказів судом встановлено:

згідно копії постанови про накладення арешту на майно від 07.12.2010 року, слідчим ВР ДТП СУ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_11 було накладено арешт на автомобіль «HYUNDAI SONATA» р/н НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_9 (т.1 а.с. 12);

згідно копії листа начальника УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 23.12.2010 року (вих. №14/16465), на автомобіль «HYUNDAI SONATA» (р/н НОМЕР_1 ), який належить ОСОБА_9 внесені дані в комп`ютерну базу контрольного АМТ УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, санкція «відчуження заборонено» (т.1 а.с. 13);

згідно копії картки обліку особистого прийому громадян від 05.11.2013 року (номер заказу 142), ОСОБА_9 на особистому прийомі у ОСОБА_13 подав заяву про зняття арешту на автомобіль «HYUNDAI SONATA» (р/н НОМЕР_1 ) (т.1 а.с. 18-19);

згідно копії вироку Суворівського районного суду м. Херсона від 02.08.2013 року у справі №2120/1/600/11, який набрав законної сили 20.08.2013 року, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та звільнено від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2011 році». Вироком суду вирішено речові докази повернути власникам (т.1 а.с. 20-25, 91);

згідно копії листа начальника УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 25.11.2013 року вих. № 14/142, суддю Суворівського районного суду м. Херсона ОСОБА_12 повідомлено про зняття арешту з автомобіля «HYUNDAI SONATA» (р/н НОМЕР_1 ), що належить ОСОБА_9 (т.1 а.с. 26, 30);

згідно витягу з наказу №123 о/с від 26.06.2012 року, капітана міліції ОСОБА_5 призначено старшим інспектором з особливих доручень відділу оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП управління ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області (т.1 а.с. 58);

згідно рішення Суворівського районного суду м. Херсона від 02.12.2013 року з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_14 стягнуто: 21093 гривень 71 копійку на ремонтно-відновлювальні роботи автомобіля; 950 гривень вартості витрат на проведення експертних досліджень; 80000 гривень моральної шкоди; 1546 гривень 42 копійки щомісячно внаслідок втрати годувальника; 97450 гривень моральної шкоди (т.1 а.с. 94-96);

згідно копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2014 року, державним виконавцем Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №2-3623/11 виданого 02.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 боргу (т.1 а.с. 101, 104, 106, 109);

згідно висновку судового експерта авто-товарознавця від 09.11.2015 року, ринкова вартість автомобіля «HYUNDAI SONATA» 2008 року випуску, об`ємом двигуна 2359, номерний знак р/н НОМЕР_1 , станом на 06.11.2013 року без врахування пошкоджень описаних в постанові, складає 118 460 гривень.

ринкова вартість автомобіля «HYUNDAI SONATA» 2008 року випуску, об`ємом двигуна 2359, номерний знак р/н НОМЕР_1 , станом на 06.11.2013 року з врахуванням пошкоджень описаних в постанові, складає 106 761 гривня 84 копійки (т.1 а.с. 160-168).

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом встановлено, що він не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за останнім місцем роботи та місцем проживання характеризується виключно позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Аналізуючи досліджені під час судового розгляду докази, суд приходить до наступних висновків.

З приводу висновків обвинувального акту щодо того, що ОСОБА_5 діяв в інтересах ОСОБА_9 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В ході судового розгляду даного кримінального провадження, з врахуванням показів обвинуваченого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 , судом встановлено, що на час подання заяви про зняття арешту з автомобіля вони знайомі не були, відповідно діяти в інтересах ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_5 не міг.

Судом встановлено, що після внесення змін до ст. 364 КК України, згідно Закону України №476-//ІІ від 21.02.2014 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції», який набрав чинності 28.02.2014 року, законодавцем було значно звужено випадки карності діяння, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, та встановлено, що використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби (у разі настання відповідних наслідків) є злочином лише у разі, коли воно вчинене саме з метою отримання будь-якої неправомірної вигоди для себе або іншої фізичної чи юридичної особи.

Згідно з примітками до ст. 364-1 КК України, під неправомірною вигодою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи не грошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.

З врахуванням даних положень статей 364 та 364-1 КК України, суд приходить до висновку про те, що використання службовою особою влади або службового становища всупереч інтересам служби з метою відмінною від мети отримання саме неправомірної вигоди будь-ким, на даний час не є карним діянням.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження судом не встановлено фактів отримання неправомірної вигоди обвинуваченим ОСОБА_5 , свідком ОСОБА_9 чи іншими особами.

Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотню дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Відповідно, суд приходить до висновку, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, чи обтяжує кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі.

Відповідно до ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

В даному випадку, пред`явленим обвинуваченням, яке було змінено прокурором та погоджено заступником прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 21.03.2017 року, становище обвинуваченого ОСОБА_5 було значно погіршено, оскільки прокурором на власний розсуд було розширено можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності та кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_5 таким чином, що вони були вчинені ним з іншою метою, ніж з метою отримання неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної чи юридичної особи.

Пред`явленим зміненим обвинуваченням ОСОБА_5 обвинувачується в умисному, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та державним інтересам, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції Закону №3207-УІ від 07.04.2011).

Разом із тим, така обов`язкова ознака складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України (в редакції від 28.02.2014 року), як вчинення дій з метою отримання неправомірної вигоди для самих себе, або іншої фізичної чи юридичної особи, прокурором не встановлена, обвинуваченому ОСОБА_5 не інкримінована.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України в редакції від 07.04.2011 року, оскільки склад злочину в редакції від 07.04.2011 року змінений та відповідальність за вчинення таких дій скасована Законом України №476-VІІ від 21.02.2014 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції», який набрав чинності 28.02.2014 року, за винятком випадку вчинення даних дій з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину.
Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, в якому він обвинувачується. Більш того, його дії навіть не кваліфіковані за ч.1 ст. 364 КК України в редакції від 28.02.2014 року, що діє на даний час, а кваліфіковані за ч.1 ст. 364 КК України в редакції від 07.04.2011 року, яка на теперішній час скасована, а випадки можливості притягнення особи до кримінальної відповідальності за даною статтею звужені до єдиної можливої підстави з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи.
Отже, суд приходить до висновку про необхідність визнання невинуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину та виправдання обвинуваченого ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, в редакції від 07.04.2011 року.
З врахуванням необхідності виправдання обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з викладених вище підстав.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 284, 368-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, та виправдати його в зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_5 відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Зняти арешт з ? частини квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2016 року.

Протоколи допитів свідків, та інші документи про зафіксовані процесуальні дії зберігати в кримінальній справі.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1