Справа № 314/7035/16-к
Провадження № 1-в/314/40/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.01.2017 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Мелітополь, Запорізька область, громадянина України, освіта середня, неодруженого, до засудження не працював, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

1)03.12.2001 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 42 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік.

2)19.02.2004 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки.
3)18.03.2005 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України приєднано покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19.02.2004 року та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання 16.04.2007 року умовно-достроково на невідбутий строк, що складає 11 місяців 19 днів.

4)12.10.2007 року вироком Феодосійського міського суду АР Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки.

5)12.12.2007 рокувироком Феодосійського міського суду АР Крим за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі.

6)27.03.2009 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Феодосійського міського суду АР Крим від 12.12.2007 року та остаточно призначено покарання у вигляді 6 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання 01.02.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк, що складає 8 місяців 11 днів.

7)31.07.2013 року вироком Якимівського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України до 4 років 10 днів позбавлення волі.
По даній справі засуджений: 12.12.2013 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 12.07.2013 року по 10.01.2014 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Початок строку: 12.07.2013 року, кінець строку: 14.01.2018 року,

про умовно-дострокове звільнення,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Кам`янської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 101) ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив суд звільнити його умовно достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на строк який залишився, так як віну скоєному злочині розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому.

Представник адміністрації установи виконання покарань в судовому засіданні зазначив, що покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_3 має ряд судимостей переважно за вчинення корисливих злочинів, що свідчить про його асоціальну поведінку в суспільстві, крім того по особовій справі має непогашені у встановленому законом порядку стягнення.
Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засудженийОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.12.2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України яким йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 12.07.2013 року по 10.01.2014 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі. В місцях позбавлення волі знаходиться з 12.07.2013 року.

З 06.02.2014 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 101).
Згідно характеристики, яка міститься в матеріалах справи, засуджений ОСОБА_3 , вимоги відбування покарання порушував, за що має одинадцять стягнень, які не зняті і непогашені у встановленому законом порядку, за весь час відбування покарання має лише три заохочення.

Крім того, за клопотанням засудженого ОСОБА_3 прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокурату Запорізької області було проведено перевірку щодо законності накладених стягнень на засудженого, яка міститься в матеріалах справи, за результатами вказаної перевірки порушень вимог КВК України при накладенні стягнень виявлено не було та підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до довідки заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101)засуджений ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КВК України не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, відповідно до ст. 123 КВК України, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, відповідно до ст. 126 КВК України не прагне до підвищення свого загальноосвітнього рівня, в загальній школі при установі не навчається, згідно ст. 127 КВК України не приймає участі у роботі самодіяльних організацій.

Згідно довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_3 наданої за період з 01.11.2014 року по 31.10.2016 року засуджений був працевлаштований днювальним у вересні жовтні 2015 року та працевлаштований слюсарем з березня 2016 року, тобто працевлаштований лише останній час з 5 років призначених йому за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.12.2013 року. На цьому фоні сумнівними виглядають твердження засудженого ОСОБА_3 , що він сумлінною поведінкою довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, хоча і залучався до робіт згідно ст. 118 КВК України, а його відношення до праці останнім часом пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким способом вийти з місць позбавлення волі, будучи щиросердно впевненим, що його участь у будь-якій праці безперечно повинна потягнути за собою його умовно-дострокове звільнення. Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_3 , в зв`язку з чим у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

25.01.2017