АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

власника майна ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 16 січня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 , та накладено арешт на наступне майно: куртку чорного кольору, куртку червоного кольору, мобільний телефон марки «Айфон» білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Айфон», сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 508 грн., та 35 Євро, що вилучені у ОСОБА_8 05 січня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпоряджатися та користуватися вказаним майном з метою збереження речових доказів.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані слідчим матеріали доводять наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. Так, апелянт посилається на незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, оскільки клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто судом першої інстанції з порушення встановленого чинним Кримінальним процесуальним кодексом України строком. Крім того, апелянт вважає, що слідчим також не було дотримано вимог закону щодо строку звернення до суду з вказаним клопотанням. Також, представник вважає незаконною процедуру обшуку свого підзахисного. Дані обставини, на думку апелянта, вказують на наявність підстав для скасування постановленого судом рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, законного представника та власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, СВ Дніпровського УП ГУ Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000177, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Так, 05 січня 2017 року приблизно о 19 год. 00 хв. невстановлені особи проникли до приміщення ФОП ОСОБА_11 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та застосовуючи вогнепальну зброю заволоділи майно вищевказаного ФОП.

05 січня 2017 року ОСОБА_8 було затримано на місці вчинення кримінального правопорушення. Також, в цей день згідно ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 237 КПК України слідчо-оперативною групою проведено огляд місця події, в ході якого у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено речі, в тому числі і куртку чорного кольору, куртку червоного кольору, мобільний телефон марки «Айфон» білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Айфон», сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 508 грн., та 35 Євро.

Постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_12 від 06 січня 2017 року вказані речі було визнано речовими доказами.

В рамках даного кримінального провадження слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, при цьому зазначив, що метою для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження цього майна, як речового доказу.
Встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані слідчим на обґрунтування своїх вимог, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на зазначене майно.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що слідчим доведена необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На думку колегії суддів, доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на відповідність цього майна критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що зазначене в клопотанні слідчого майно може бути використано як доказ у даному кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності процедури вилучення вказаних речей не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.
Таким чином, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.
Істотних порушень норм Кримінального процесуального кодексу України, які давали підстави для скасування постановленого судом рішення, колегією суддів не встановлено.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 16 січня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 , та накладено арешт на наступне майно: куртку чорного кольору, куртку червоного кольору, мобільний телефон марки «Айфон» білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Айфон», сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 508 грн., та 35 Євро, що вилучені у ОСОБА_8 05 січня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпоряджатися та користуватися вказаним майном з метою збереження речових доказів, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/653/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_13
Доповідач ОСОБА_1