Справа № 183/7239/15
№ 1-кп/183/939/16
В И Р О К
іменем України
12 грудня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000369 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Монгохто Ванінського району Хабаровського краю Російської Федерації, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, який проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді заступника командира 1 парашутно-десантної роти, інструктора з повітряно-десантної підготовки 1 парашутно-десантного батальйону, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України, -
в с т а н о в и в:

05 грудня 2012 року наказом № 265 командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) (по стройовій частині) старшого лейтенанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду заступника командира роти снайперів з повітряно-десантної підготовки.
Так, старший лейтенант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 59, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, зобов`язаний берегти державне майно та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, завжди мати точні відомості про озброєння, іншу військову техніку що є у підрозділі за списком та в наявності, зобов`язаний стежити за наявністю, правильною експлуатацією, обслуговуванням і збереженням озброєння та військової техніки.
19 травня 2014 року старший лейтенант військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_4 перебуваючи у зоні проведення антитерористичної операції отримав зі складу ракетно-артилерійського озброєння тепловізійний монокуляр « ІНФОРМАЦІЯ_2 », про що було видано накладну № 25 від 19 травня 2014 року.
У подальшому, а саме 14 липня 2014 року старший лейтенант ОСОБА_4 діючи в супереч наведених вище вимог законодавства, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, легковажно розраховуючи на їх відвернення, перебуваючи у пункті постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , залишив інше військове майно - тепловізійний монокуляр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у шухляді письмового столу в особистому кабінеті № 4 казарми розташування роти снайперів, не здавши на відповідальне зберігання.
17 лютого 2015 року старшим лейтенантом військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_4 було виявлено відсутність ввіреного йому для службового користування іншого військового майна - тепловізійного монокуляру « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Таким чином, 17 лютого 2015 року старший лейтенант ОСОБА_4 перебуваючи у пункті постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , втратив ввірене для службового користування інше військове майно внаслідок порушення правил його зберігання.
Таким чином, своїми діями старший лейтенант ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 413 КК України, тобто втрата ввіреного для службового користування іншого військового майна внаслідок порушення правил його зберігання, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 31.10.2015 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , яку просить затвердити судом та призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання за ч.2 ст.413 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк один рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 20 відсотків.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання. При цьому обвинувачений визнав себе винним, повністю визнав обставини, зазначені прокурором в обвинувальному акті. А також зазначив, що угоду було укладено за ініціативою прокурора та добровільно. Щиро розкаюється у вчиненому, шкодує, що вчинив злочин.
В обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 2 ст. 413 КК України, як втрата ввіреного для службового користування іншого військового майна внаслідок порушення правил його зберігання, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, а саме те, що злочин, вчинений ОСОБА_4 не є тяжким.
Крім того, суд приймає до уваги те, що обвинувачений за місцем служби характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Крім того, обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, а також те, що ОСОБА_4 є учасником антитерористичної операції по забезпеченню її проведення, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в зоні АТО, і, зокрема, продовжує проходити військову службу в лавах Збройних Сил України, а тому, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 2 ст. 413 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк один рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 20 відсотків.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 474 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 жовтня 2015 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 413 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк один рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 20 відсотків
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1