АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме на незавершене та завершене самовільне будівництво, окрім житлових приміщень, які належать фізичним особам на праві приватної власності, що здійснюється на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , складається із двох земельних ділянок, а саме: кадастровий номер :03:328:0232, площею 0,0725 га; кадастровий номер :03:328:0231 площею 0,07 га.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційних скаргах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити. Так, апелянти посилаються на незаконність і необґрунтованість судового рішення виходячи з наступного: клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України; відсутність обґрунтованої підозри; недоведеність стороною обвинувачення відповідності земельних ділянок критеріям ст. 98 КПК України; не враховано негативних наслідків такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Також, в апеляційних скаргах ставиться питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без їх повідомлення, а копія постановленого судом рішення на їх адресу не надсилалась.

Заслухавши доповідь судді, представника, яка підтримала апеляційні скарги і просила їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи рішення слідчого судді законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення осіб які подали скарги, а копія постановленого судом рішення, як вбачається з наданих суду матеріалів, на адресу останніх не надсилалась, колегія суддів погоджується з доводами апелянтів щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його.

Що стосується доводів апеляційних скарг з приводу відсутності підстав для накладення арешту на майно, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На переконання колегії суддів вказаних вимог закону слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, дотримався.
Так, Головним слідчим управлінням НП України проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001281 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч.ч. 1, 4 ст. 358, ст. 356, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 194, ч. ч. 1, 3 ст. 185, ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 2013-2016 років до правоохоронних органів м. Дніпра надійшло ряд заяв фізичних та юридичних осіб про те, що протягом тривалого часу групи осіб у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою, шляхом підробки офіційних документів та вчинення шахрайських дій, всупереч вимогам чинного законодавства України заволоділи земельними ділянками за наступними адресами: АДРЕСА_2 , (змінено на 15-к); АДРЕСА_3 (цілий квартал); АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ( АДРЕСА_6 ; та незаконно здійснюють на них самовільне будівництво без отримання будь-яких дозвільних документів з органів державної влади, також в деяких будинках шахрайським шляхом заволоділи квартирами в будинках, які розташовані на вказаних земельних ділянках.

Крім того, у вказаному провадженні здійснюється досудове слідство за фактом шахрайських дій, вчинених службовими особами підприємств забудовників житлових будинків, у тому числі ТОВ «Посейдон-К», ТОВ «Ангел», ОСББ «Рогальова 20/а», ПП «Купол-К», Агенства нерухомості «М Мерт», які за попередньою змовою із групою осіб у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та службовими особами правоохоронних органів незаконно привласнили грошові кошти громадянина Туреччини ОСОБА_13 для використання під час будівництва багатоповерхових житлових будинків у м. Дніпро на земельних ділянках за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_2 , на загальну суму, еквівалентну 1 мільйону 805 тисяч 700 доларів США.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31 березня 2017 року земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 складається із двох земельних ділянок, а саме: кадастровий номер :03:328:0232, площа 0, 0725 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, (землі житлової та громадської забудови, фактичне розміщення нежитлової будівлі) власник Територіальна громада міста Дніпро в особі Дніпропетровської міської ради; кадастровий номер :03:328:0231, площа 0,07 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) власники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по частини відповідно.

26 квітня 2017 року вказану земельну ділянку та будівництво на ній постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 визнано речовим доказом.

Звертаючись з клопотанням про арешт майна, а саме земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження її як речового доказу.
Встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані слідчим на обґрунтування своїх вимог, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянтів, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що слідчим доведена необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження цього майна як речового доказу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На думку колегії суддів, доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на відповідність земельної ділянки критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вони можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, доводи апеляційних скарг з приводу недоведеності слідчим тих обставин, що земельна ділянка має ознаки речових доказів, є безпідставними.

Що стосується посилань апелянта на відсутність обґрунтованої підозри, то вони є безпідставними, оскільки в оданих до клопотання слідчого матеріалах містяться дані, які дають підстави вважати, про ймовірне вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч.ч. 1, 4 ст. 358, ст. 356, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 194, ч. ч. 1, 3 ст. 185, ч. 5 ст. 191 КК України.

Також, є безпідставними і посилання апелянтів на невідповідність клопотання слідчого про арешт майна вимогам ст. 171 КПК України.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді та вважає, що вона постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Істотних порушень вимог КПК які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Клопотання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2017 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУкраїни ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме на незавершене та завершене самовільне будівництво, окрім житлових приміщень, які належать фізичним особам на праві приватної власності, що здійснюється на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , складається із двох земельних ділянок, з кадастровим номером :03:328:0232, площею 0,0725 га та кадастровим номером :03:328:0231 площею 0,07 га, залишити без зміни, а апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3633/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_14
Доповідач ОСОБА_1