Справа № 423/2695/16
Провадження № 11-кп/782/68/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 квітня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_7 , на вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 11 січня 2017 року, яким:

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Гірське Попаснянського району Луганської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, розлучену, неповнолітніх дітей не має, не працюючу, судиму 08.04.2016 Попаснянським районним судом Луганської області за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , засуджену за ч.2 ст.389 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_6 була визнана винною в тому, що перебуваючи засудженою Попаснянським районним судом Луганської області за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт не з`явилась для відбування призначеного вироком суду покарання.
ОСОБА_6 був направлений виклик на 26 травня 2016, однак вона за викликом не з`явилась. 6 червня 2016 року за поданням Попаснянського РВ КВІ УДПтС України в Луганській області від 27 травня 2016 року було здійснено привід ОСОБА_6 до інспекції, де вона під особистий підпис була ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт. За результатами бесіди, ОСОБА_6 надала підписку, в якій вона була попереджена про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт на підставі ч.2 ст.389 КК України. Після цього ОСОБА_6 було видано направлення до ПУЖКХ Гірської міської ради №58/1211 від 6 червня 2016 року, згідно якого вона повинна була приступити до відбування покарання у вигляді громадських робіт з 7 червня 2016 року , та винесено постанову про встановлені дні явки до інспекції для реєстрації: 1-й та 3-й вівторки кожного місяця, з якою ОСОБА_6 ознайомлена особисто.
13 червня 2016 року з ПУЖКХ Гірської міської ради отримано довідку №463 від про те, що ОСОБА_6 до їхнього підприємства для відбування покарання у вигляді громадських робіт взагалі не з`являлася.
21 червня 2016 року та 5 липня 2016 року ОСОБА_6 до Попаснянського РВ КВІ для реєстрації також не з`явилася. 4 липня 2016 року до Попаснянського ВП було направлено подання про здійснення приводу ОСОБА_6 на 8 липня 2016 року, однак виконати привід не виявилося можливим у зв`язку з відсутності ОСОБА_6 за місцем мешкання.
Таким чином, ОСОБА_6 , будучи ознайомленою з порядком та умовами відбуття покарання у вигляді громадських робіт, і попереджена про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування громадських робіт, стала умисно ухилятися від відбуття громадських робіт, будучи особою, засудженою до цього покарання, і станом на 13 липня 2016 року не відбула без поважних на те причин покарання у вигляді громадських робіт строком 80 годин.
На вирок суду першим заступником прокурора Луганської області ОСОБА_7 подана апеляційна скарга в якій він просить вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 11 січня 2017 яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, скасувати в частині призначення покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким обвинуваченій призначити покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання за даним вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 8 квітня 2016 у виді 10 днів обмеження волі та остаточно визначити покарання у виді 1 року 10 днів обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та відповідно до ст. 76 КК України покласти обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 даної статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. В мотивувальній частині вироку зазначити рецидив злочину, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, обвинувачену, яка не заперечувала проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та оскаржуваний вирок в межах поданої апеляції згідно ст. 404 КПК України, обговоривши доводи апеляції, судова колегія приходить до наступних висновків.

При судовому розгляді обвинувачена ОСОБА_6 свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала повністю, підтвердила обставини скоєння злочину, визначені в обвинувальному акті, тому суд першої інстанції визначив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції. Тому, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Визначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, яка за місцем проживання характеризується задовільно, наявність обставини, що пом`якшує покарання. Разом з тим, судом першої інстанції, вказано, що обставин обтяжуючих покарання обвинуваченої, немає.
Згідно зі ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
Положеннями п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що обставини, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5, 8, 11, 13 ч. 1 ст. 67 КК України, суд, залежно від конкретних обставин справи (зокрема, за відсутності зв`язку якоїсь із названих у цих пунктах обставин зі злочином), вправі не визнати обтяжуючими, навівши у вироку відповідні мотиви. Ці вимоги в оскаржуваному вироку не зазначені. Таким чином, ОСОБА_6 , будучи особою, яка мала не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за умисний злочин, вчинила новий умисний злочин, що є рецидивом злочинів.
З урахуванням вказаних даних, суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченій вид та розмір покарання за ч.2 ст.389 КК України, але не призначив остаточне покарання за сукупністю вироків, так як відповідно до вимог ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, який був ухвалений 8 квітня 2016 року Попаснянським районним судом Луганської області за ч.1 ст.185 КК України, яким обвинувачену засуджено до 80 годин громадських робіт.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України, при складанні покарання за сукупністю вироків, менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид покарання з їх співвідношення, яким одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Луганської області ОСОБА_7 на вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 11 січня 2017 року задовольнити.
Вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 11 січня 2017 року яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, скасувати в частині призначення остаточного покарання та увалити новий вирок.
Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 2 ст. 389 КК України до міри покарання, визначеної судом першої інстанції.
На підставі ст. ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 8 квітня 2016 у виді 10 днів обмеження волі та остаточно визначити покарання у виді 1 року 10 днів обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та відповідно до ст. 76 КК України покласти на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
В мотивувальній частині вироку зазначити рецидив злочину, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 .
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.
Судді:

__________________ ____________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3