АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27.04.2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.04.2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України. Так, в обвинувальному акті відсутні повні анкетні відомості обвинуваченого, а саме його фактичне місце проживання, оскільки останній за вказаною в обвинувальному акті адресою проживання судові повістки не отримує, у судові засідання не з`являється. З матеріалів виконання примусового приводу вбачається, що ОСОБА_6 за вказаною в обвинувальному акті адресою не проживає, будинку з таким номером не існує. Тобто місце проживання обвинуваченого на момент складання обвинувального акту органом досудового слідства не встановлено, що позбавило суд можливості повідомити останнього про час та місце підготовчого судового засідання та забезпечити його участь у розгляді кримінального провадження.
Прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд матеріалів обвинувального акту у даному провадженні у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. Зокрема прокурор вказує, що обвинувальний акт відповідає положенням ст. 291 КПК України, оскільки містить повні анкетні відомості обвинуваченого, які були відомі слідчому. Крім того прокурор зазначає, що вказані судом недоліки, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити судове рішення в розумінні ст. 412 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Вимоги до обвинувального акту у кримінальному провадженні визначені ст. 291 КПК України.

Зокрема, п.2 ч.2 ст. 291 КПК Україниобвинувальний акт має містити анкетні дані кожного обвинуваченого, зокрема його місце проживання.

Проте, як вбачається з матеріалів судового провадження, обвинувальний акт не містить фактичної адреси проживання підозрюваного ОСОБА_6 .
Так, на виконання вимог ст. 323 КПК України, судом першої інстанції направлялися повістки про виклик до суду підозрюваного ОСОБА_6 шляхом направлення поштової кореспонденції за вказаною у обвинувальному акті адресою відповідно до положень ст.ст. 133-137 КПК України.
Однак, ОСОБА_6 повістку про виклик до суду не отримував, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Крім того, з метою забезпечення явки ОСОБА_6 у судове засідання ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.03.2017 року був застосований примусові приводи останнього. Контроль виконання даних ухвал було покладено на прокурора Київської місцевої прокуратури №10, тобто на сторону обвинувачення.
З матеріалів, які надійшли на виконання даної ухвали суду вбачається, що здійснити привід ОСОБА_6 у судове засідання не виявляється можливим, оскільки зазначеної в обвинувальному акті стороною обвинувачення фактичної адреси проживання підозрюваного не існує, останній за вказаними адресами не проживає, а ОСОБА_6 перебуває у розшуку (а.с. 32-33).
Таким чином, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам кримінального процесуального закону України, оскільки в порушення вимог п.2 ч.2 ст. 291 КПК України у ньому невірно зазначено анкетні дані підозрюваного, а саме фактичне місце його проживання (перебування).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору є законним та обґрунтованим, а апеляція прокурора такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27.04.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору, без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3