Справа № 639/832/15-к
Провадження № 1-в/639/413/17

УХВАЛА
06 червня 2017 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
законного представника засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова подання начальника Жовтневого РВ КВІ м. Харкова УДПтСУ в Харківській області про скасування іспитового строку та направлення в місця позбавлення волі для відбуття призначеного покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, який притягувався до кримінальної відповідальності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 18 серпня 2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, встановлених п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась начальник Жовтневого РВ КВІ м. Харкова УДПтСУ в Харківській області з поданням про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_5 в місця позбавлення волі для відбуття призначеного покарання.
В обґрунтування подання зазначив, що ОСОБА_5 засуджений 18 серпня 2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, встановлених п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції. Протягом жовтня-грудня 2015 року ОСОБА_5 для постановки на облік до КВІ не з`явився, за словами матері самовільно пішов з дому та не повернувся. В подальшому ОСОБА_5 був оголошений у розшук Суворовським ВП Одеського ВП ГУНП у Одеській області та розшуканий в м. Одеса 03.01.2016 р. 05.01.2016 р. у ОСОБА_5 була відібрана розписка про порядок відбування іспитового строку та виконання покладених на нього судом обов`язків. Постановою від 05.01.2016 р. засудженому встановлений день явки на реєстрацію до КВІ перша, друга, третя, четверта середа кожного місяця. В той же час, засуджений не з`являвся на реєстрацію до КВІ: 16.03.2016 р., 23.03.2016 р., 06.04.2016 р., 13.04.2016 р., 20.04.2016 р., 27.04.2016 р., 04.05.2016 р. без поважної причини. Документів щодо поважності причин неявки не надавав. Має 2 письмових попередження КВІ за неявки на реєстрацію та зміну місця проживання, від 21.04.2016 р. та 10.05.2016 р. З місця проживання ОСОБА_5 самовільно зник 12.03.2016 р. та самостійно з`явився до інспекції лише 21.04.2016 р. та 10.05.2016 р. Крім того, на час внесення подання відносно ОСОБА_5 були постановлені обвинувальні вироки Ленінським та Київським районним судами м. Харкова. Вказані фактори свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Представник установи в судовому засіданні підтримала подання про скасування іспитового строку та направлення в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_5 .
Прокурор вважав дане клопотання обґрунтованим та не заперечував проти його задоволення.
Засуджений ОСОБА_5 , його захисник адвокат ОСОБА_6 та законний представник ОСОБА_7 у судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні даного подання, посилаючись на поважні причини неявки асудженого на реєстраційні відмітки з гарантуванням подальшого виконання обов`язку, покладеного на ОСОБА_5 вироком суду.
При цьому неповнолітній засуджений визнав факт ухилення від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, зазначивши при цьому, що він змушений був виїжджати до іншого міста до бабусі у зв`язку з сімейними обставинами, про що працівників Новобаварського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації не повідомив, також знаходився на лікуванні в ШВД та лікарні. Просив суд повірити йому, заявляючи, що пізніше, належним чином відбував призначене судом покарання, більше не допустить порушень виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 18 серпня 2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, встановлених п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції. Протягом жовтня-грудня 2015 року ОСОБА_5 для постановки на облік до КВІ не з`явився, за словами матері самовільно пішов з дому та не повернувся. В подальшому ОСОБА_5 був оголошений у розшук Суворовським ВП Одеського ВП ГУНП у Одеській області та розшуканий в м. Одеса 03.01.2016 р.
05.01.2016 р. у ОСОБА_5 була відібрана розписка про порядок відбування іспитового строку та виконання покладених на нього судом обов`язків.
Постановою від 05.01.2016 р. засудженому встановлений день явки на реєстрацію до КВІ перша, друга, третя, четверта середа кожного місяця.
В той же час, засуджений не з`являвся на реєстрацію до КВІ: 16.03.2016 р., 23.03.2016 р., 06.04.2016 р., 13.04.2016 р., 20.04.2016 р., 27.04.2016 р., 04.05.2016 р., а також, як вбачається з листка реєстрації (а.с. 132), 13.07.2016 р. без поважної причини. Документів щодо поважності причин неявки не надавав. Має 2 письмових попередження КВІ за неявки на реєстрацію та зміну місця проживання, від 21.04.2016 р. та 10.05.2016 р. З місця проживання ОСОБА_5 самовільно зник 12.03.2016 р. та самостійно з`явився до інспекції лише 21.04.2016 р. та 10.05.2016 р.
Посилання ОСОБА_5 , його захисника та законного представника на поважність причин неявки до КВІ не підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, не знаходять свого документального підтвердження доводи засудженого щодо його перебування у м. Полтава для догляду за хворою бабусею, знаходження на стаціонарному лікуванні.
Доводи ж засудженого щодо його знаходження на лікуванні у КЗОЗ «Харківський міський шкірно-венерологічний диспансер № 5» з 14.03.2016 р по 05.05.2016 р. прямо спростовуються листом головного лікаря вказаного медичного закладу, з якого вбачається, що ОСОБА_5 у вказаний період на лікуванні у диспансері не знаходився.
Таку позицію сторони захисту суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за невиконання приписів вироку суду.
Не заперечував засуджений і проти доводів подання щодо постановлення відносно нього обвинувальних вироків по інших справах.
Відповідно до ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Вимогами ч.2 ст.166 КВК України визначено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
З огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_5 не виконує покладені на нього судом обов`язки, вчинив кримінальне правопорушення під час відбування іспитового строку, намагається ввести суд в оману стосовно його дійсного місцезнаходження, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування засудженому звільнення від відбування покарання з випробуванням та необхідності направлення його для відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі.
Таким чином, подання начальника Жовтневого РВ КВІ УДПтСУ в Харківській області про скасування іспитового строку та направлення засудженого в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання у відношенні ОСОБА_5 є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
На підставі вищезазначеного, керуючись вимогами ч.2 ст.78 КК України, ст.166 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Подання начальника Жовтневого РВ КВІ УДПтСУ в Харківській області про скасування іспитового строку та направлення засудженого в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання у відношенні ОСОБА_5 задовольнити.
Скасувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.08.2015 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, та направити його для відбування призначеного судом покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1