№ 1-кп/756/65/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, працюючого, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, надійшов до Оболонського районного суду м. Києва 07.09.2015 року. Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого закінчувався 07.09.2015 року.
Ухвалою від 07.09.2015 року було призначено підготовче судове засідання.
13.10.2015 року було проведено підготовче судове засідання за участю ОСОБА_3 та призначено судовий розгляд, запобіжний захід не обирався, після чого ОСОБА_3 був особисто повідомлений про наступну дату, час та місце розгляду справи. В подальшому ОСОБА_3 не виконував свої процесуальні права та обов`язки, порушуючи вимоги п. 7 ст. 42 КПК України: на численні судові виклики обвинувачений до суду не з`являвся, систематично не отримуючи їх у поштовому відділенні.
Ухвали про привід обвинуваченого до суду також виконаними не були.
10.03.2016 року судом було постановлено чергову ухвалу про застосування приводу до обвинуваченого ОСОБА_3 на 10 годину 18 квітня 2017 року, однак, як вбачається з матеріалів, долучених до судової справи, вказана ухвала не була виконана.
18.04.2016 року прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Останнє клопотання прокурора ухвалою суду від 18.04.2016 року було задоволено, судове провадження було зупинено, а обвинувачену було оголошено в розшук.
24.03.2017 року о 15 годині 00 хвилин обвинуваченого ОСОБА_3 було затримано на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 18.04.2016 року, проте, протягом 36 годин, як того вимагають приписи ч. 1 ст. 191 КПК України, ОСОБА_3 до суду доставлено не було, а було звільнено.
Ухвалою суду від 27.03.2017 року судове провадження у справі було відновлено, призначено розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В призначені судові засідання на 27 квітня та на 28 квітня 2017 року ОСОБА_3 прибув самостійно.
В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання та обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що жодного виклику до суду в судові засідання обвинувачений не отримував, до нього додому ніколи працівники поліції не приходили для виконання ухвал про його привід, оскільки, він вдень працює на авто мийці, а вдома постійно знаходиться його мати-інвалід, та вдома знаходиться і його цивільна дружина з їх спільною новонародженою дитиною. Останні жодного разу не спілкувалися у них вдома з працівниками поліції
Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, суд дійшов до висновку про те, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відхилити оскільки, на думку суду, поведінка обвинуваченого у даному кримінальному провадженні хоч і свідчить про існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак для належної процесуальної поведінки обвинуваченого достатньо застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж виняткового у виді тримання під вартою. Прокурор, довівши в судовому засіданні обґрунтованість висунутого обвинувачення та існування у кримінальному провадженні ризиків, не довів при цьому, що застосуванням до ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів не можливо буде запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам.
Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження та надані прокурором докази, суд дійшов до висновку про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 слід відхилити, застосуваши до обвинуваченого домашній арешт нат певний період доби.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131 - 132, 176 - 178, 184, 331 КПК, суд
постановив :
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 відхилити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 раніше не судимого, запобіжній захід у виді домашнього арешту на строк два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

не відлучатися без дозволу суду з місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 ;

прибувати за викликом суду в судові засідання у визначений час,

повідомляти про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали до 28 травня 2017 року включно.
Ухвалу направити для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя