11-кп/775/209/2017(м)
265/2576/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м. Маріуполі кримінальне провадження №0001560 за апеляційною скаргою прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполя Донецької області, громадянина України, судимого 22 червня 2016 року Апеляційним судом Донецької області за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду Донецької області від 22 червня 2016 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 14 грудня 2014 року о 07 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи групою осіб з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, знаходячись на проїзній частині проспекту Перемоги поблизу будинку № 77 в Лівобережному районі міста Маріуполя Донецької області, умисно з хуліганських спонукань, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, грубо порушаючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, використовуючи незначний привід, в той час коли останній почав наносити удари руками по обличчю потерпілому ОСОБА_8 , схопився руками за шию потерпілого і став таким чином його душити спричиняючи йому фізичний біль з метою подавити опір потерпілого. При цьому, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, продовжувала наносити удари ОСОБА_8 руками, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа зі зміщенням уламків, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, і такі, що вимагають для свого лікування строк понад шість, але не більше двадцяти одного дня.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності обвинувачення ОСОБА_7 , кваліфікації його дій а також виду та міри покарання, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, виключити з резолютивної частини вироку посилання на принципи часткового складання покарань та часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Апеляційного суду Донецької області від 22 червня 2016 року, вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. В обґрунтування вказує, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч.4 ст.70 КК України, визначив остаточне покарання як шляхом часткового складання призначених покарань, так й шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, передбачених ч.ч.1,4 ст.70 та ч.1 ст.71 КК України, але фактично призначив покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Тому просив усунути зазначену правову невизначеність.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання апеляційної скарги, думки обвинуваченого та його захисника про слушність вимог апеляційної скарги , перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом були досліджені та оцінені.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та відповідно кваліфікував дії останнього.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, а також самого виду та міри покарання, які не оскаржуаються в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 був засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 22 червня 2016 року за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. А тому судом цілком правильно було обрано правову формулу для визначення остаточного покарання, передбачену ч.4 ст.70 КК України.

Разом з цим, призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч.4 ст.70 КК України, суд визначив йому остаточне покарання як шляхом часткового складання призначених покарань, так й шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, які передбачені різними нормами закону України про кримінальну відповідальність (ч.ч.1,4 ст.70 та ч.1 ст.71 КК України), але ж фактично призначив покарання саме шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Така суперечність висновків суду та правова невизначеність підлягає усуненню саме у спосіб, зазначений прокурором в апеляційній скарзі, а тому доводи останнього про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є цілком слушними та підлягають задоволенню.

Ці порушення є такими, що можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції, та не впливають на правильність інших висновків суду, не погіршують становище обвинуваченого. А тому вирок суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.409 КПК України, підлягає зміні, а посилання суду на це виключенню з вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на принципи часткового складання покарань та часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Апеляційного суду Донецької області від 22 червня 2016 року, вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області