Номер провадження: 11-сс/785/317/17
Номер справи місцевого суду: 521/2736/17-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 22 лютого 2017 року, про арешт майна у межах кримінального провадження за №0000419, від 18 лютого 2017 року,

встановив:
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 22 лютого 2017 року, було задоволене клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області ОСОБА_9 , і був накладений арешт на автомобіль «ДЕУ Ланос» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також на пістолет «SCHMEISSER» серія НОМЕР_2 з одним набоєм у стволі калібру 9 мм, магазином до нього, в середині якого знаходилось 3 набої калібру 9 мм, а також 1 гільзу калібру 9 мм.

Захисник ОСОБА_7 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій стверджує, що ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль «Део Ланос» є необґрунтованою.

Апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді винесена з грубим порушенням норм процесуального законодавства, без врахування всіх обставин справи, необхідності накладення арешту та позбавлення права розпорядження та володіння законного власника майна, не враховуючі спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Апелянт також зазначає, що ОСОБА_8 не є підозрюваним, що перешкоджає суду накладати арешт на майно яке є його власністю в рамках кримінального провадження.

Крім того, апелянт вказує на те, що слідчим суддею не було враховано те, що автомобіль на яке було накладено арешт, є єдиним джерелом доходу володільця майна, чим не співрозмірно порушив право власності.

За таких обставин апелянт стверджує, що оскаржена ухвала не відповідає вимогам закону, в зв`язку з чим просить скасувати її в частині накладення арешту на автомобіль марки «Део Ланос» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вислухавши захисника, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 170 ч.1 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

З матеріалів кримінального провадження (а.с. 43) вбачається, 18 лютого 2017 року, ОСОБА_8 було повідомлено про підозру, з повідомленням він був ознайомлений.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що посилання захисника в апеляційній скарзі що ОСОБА_8 не є підозрюваним чи обвинуваченим в цьому кримінальному провадженні, і не несе, в силу закону, цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, є необґрунтованим та суперечить фактичним обставинам по справі.

Між тим, апеляційний суд враховує, що ст.296 ч. 4 КК України, за якою відомості внесені до ЄРДР, не передбачає конфіскації майна.

Претензії щодо відшкодування шкоди підозрюваному не висунуті.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що, в зв`язку з відсутністю необхідності відшкодування шкоди, завданої злочином, а також відсутністю можливості застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, арешт на автомобіль накладений безпідставно.

Відповідно до положень ст.370 ч.3 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя не з`ясував обставин, зазначених в клопотанні, не дослідив і не оцінив доказів, на підтвердження цих обставин, в зв`язку з чим таке рішення не може бути визнано обгрунтованим.

Крім того, згідно з положеннями ст.370 ч.4 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку апеляційного суду оскаржена ухвала слідчого судді не може бути визнана вмотивованою з таких підстав.

Як зазначив слідчий суддя в мотивувальній частині ухвали, арешт накладається «з метою запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження...»

Згідно з положеннями ст.170 ч.2 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 167ч.2 КПК України, яка передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Між тим, на момент розгляду клопотання не встановлено, чи взагалі зазначений автомобіль є предметом кримінального правопорушення.

В зв`язку з цим, апеляційний суд вважає, що посилаючись на ст.167 п.3 КПК України, слідчий суддя передчасно і необґрунтовано стверджує в ухвалі, що «вказане майно є предметом кримінального правопорушення, та може зберігати на собі його сліди...».

Між тим, п.3 ч.2 ст.167 КПК України передбачає можливість тимчасового вилучення не того майна, яке є предметом злочину, оскільки такий висновок може бути зроблений виключно у вироку, а вилучення майна, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно є предметом злочину.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про те, що є достатні підстави вважати, що автомобіль має доказове значення для встановлення всіх обставин вчинення злочину, оскільки вказане майно не використовувалось підозрюваним в якості засобів та знарядь вчинення кримінального правопорушення та не зберегло на собі його сліди.

Відповідно до положень ст. 407 ч.3 п.2) КПК України, за наслідками розгляду апеляційні скарги на ухвалу слідчого судді апеляційний суд має право скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу.

Приймаючи рішення, щодо клопотання слідчого про накладення арешту на майно, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити його частково в частині накладення арешту на пістолет «SCHMEISSER» серія НОМЕР_2 з одним набоєм у стволі калібру 9 мм, магазином до нього, в середині якого знаходилось 3 набої калібру 9 мм, а також 1 гільзу калібру 9 мм, оскільки ст.170 ч.2 КПК України передбачає можливість накладення арешту на майно, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, передбаченим ч.2 ст.167 КПК України, зокрема, зберегло на собі сліди злочину. В решті клопотання слідчого має бути залишено без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 22 лютого 2017 року, про арешт майна, а саме: автомобілю «Део Ланос» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пістолет «SCHMEISSER» серія НОМЕР_2 з одним набоєм у стволі калібру 9 мм, магазином до нього, в середині якого знаходилось 3 набої калібру 9 мм, а також 1 гільзу калібру 9 мм, про арешт майна у межах кримінального провадження № 0000419 від 18 лютого 2017 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , від 20 лютого 2017 року, погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 про арешт майна, в кримінальному провадженні № 0000419, від 18 лютого 2017 року, задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене майно: пістолет «SCHMEISSER» серія НОМЕР_3 з одним набоєм у стволі калібру 9 мм., з магазином до нього, в середині якого знаходилось 3 набої калібру 9 мм., а також гільзу калібру 9 мм.
Клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , від 20.02.2107 року, погоджене із прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , в частині накладення арешту на автомобіль «Део Ланос» сірого кольору, д/н НОМЕР_1 , залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2 .