АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1209/17 Справа № 177/1613/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000406 від 19 квітня 2015 року за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, одруженого, маючого двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого у ТОВ «Епіцентр» м. Кривий Ріг, старшим продавцем непродовольчих товарів, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_11
обвинуваченого: ОСОБА_8
представника потерпілого: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді виправних робіт строком на 1 рік з відрахуванням 10 % від його заробітку щомісячно на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 461 гривень 27 копійок, у відшкодування моральної шкоди 2000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 процесуальні витрати за надання правової допомоги в сумі 10 000 гривень.

Згідно вироку суду першої інстанції, 19 квітня 2015 року в період часу з 09:30 годин по 10:00 годину, ОСОБА_8 , знаходячись на 1км автодороги м. Кривий Ріг - м. П`ятихатки, в Криворізькому районі, Дніпропетровської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень умисно наніс не менше одного удару лівою рукою стиснутою в кулак в область правої виличної кістки обличчя потерпілого ОСОБА_7 .

В результаті своїх протиправних дій, ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої виличної кістки, перелому стінки правої гайморової пазухи та зовнішньої стінки правої орбіти, синця навколо правого ока, крововиливу у склеру правого ока, які за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання та призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки.

Крім того, в апеляційній скарзі представник потерпілого просить цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_7 задовольнити в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 7044 гривень 47 копійок та в частині відшкодування моральної шкоди на суму 5 000 гривень.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Як зазначає в апеляційній скарзі представник потерпілого, призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого, а саме що ОСОБА_8 в судовому засіданні частково визнав вину та надавав неправдиві покази з метою ухилення від відповідальності, не розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення , не намагався вибачитися перед потерпілим або відшкодувати шкоду завдану злочином.

Беручи до уваги вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, ставлення обвинуваченого до правопорушення та позицію на досудовому та судовому слідстві, на думку представника потерпілого слід призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України- 2 роки обмеження волі.

На думку представника судом першої інстанції безпідставно без достатнього правового обґрунтування частково задоволено заявлений по справі потерпілим ОСОБА_12 цивільний позов, який в частині відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити в повному обсязі, а в частині відшкодування моральної шкоди - збільшити суму відшкодування до 5000 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника потерпілого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого який заперечував проти апеляційної скарги представника потерпілого,оскільки вважав що неодноразово вибачався за скоєне та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає доводи представника потерпілого викладені в апеляційній скарзі в частині необґрунтованого призначення покарання не можна визнати слушними з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

Норми Особливої частини КК України мають базуватися на нормах Загальної частини КК України. Це спеціально зазначено законодавцем у ст. 65 КК України, якою встановлено загальні засади призначення покарання.

Згідно до ч.1 цієї статті суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ураховуючи ці положення закону, суд при призначенні покарання має виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції Особливої частини КК України, а й із тих норм Загальної частини КК України, в яких регламентується цілі, система покарань,підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язанні з призначенням покарання, здатні вплинуть на обрання судом певних йому виду і міри.

Дотримуючись наведених вимог, суд першої інстанції, обираючи обвинуваченому, покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України, врахував ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має вихованні двох малолітніх дітей, працює та позитивно характеризується.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги досудову доповідь уповноваженої особи з питань пробації про те,що ймовірність вчинення обвинуваченим повторного злочину мінімальна та виправлення ОСОБА_9 можлива без позбавлення волі, суд призначив реальне відбуття покарання у виді виправних робіт з відрахування 10% від заробітку при доволі невеликій зарплатні обвинуваченого, тому призначене покарання не сприймається як таке, що не відповідає принципу справедливості.

Крім того, не можна погодитися з доводами апеляційної скарги представника потерпілого про необґрунтованість вирішення питання судом щодо стягнення моральної шкоди, оскільки судом першої інстанції у вироку наведено мотиви для стягнення саме такого розміру моральної шкоди.

Однак доводи апеляційної скарги в частині стягнення втраченого заробітку та стягнення матеріальної шкоди у зв`язку з лікуванням потерпілого, колегія суддів визнає слушними.

Так, ч.5 ст. 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається за правилами встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Частиною першою ст. 129 КПК передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1195 ЦПК, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток ( дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно- курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий заявив цивільний позов про відшкодування обвинуваченим заподіяної йому матеріальної шкоди як в частині втраченого заробітку, так і щодо витрат на лікування.

Проте суд помилково не застосував вказану норму ЦК України і більш того, всупереч вимогам ст. 128 КПК та ч.4 ст. 215 ЦПК постановив необґрунтоване рішення.

На думку колегії суддів, суд в порушенні вимог ч.6 ст. 22 КПК України, не створив необхідних умов для реалізації потерпілим процесуальних прав щодо належного обґрунтування цивільного позову щодо матеріальної шкоди-придбання ліків та втраченого заробітку, тому судове рішення в частині вирішення цивільного позову щодо втраченого потерпілим заробітку та придбання ліків підлягає скасуванню, а провадження - направленню на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів -,

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування матеріальної шкоди - придбання ліків та втраченого заробітку потерпілим, скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді
Апеляційного суду :
------------------- ------------------- -------------------- ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3