Справа № 282/871/16
Провадження № 1-кп/282/98/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2016 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі

головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000233 від 03.08.2016 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Стрижівка Любарського районуЖитомирської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого: 08 квітня 2016 року Любарським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:
08 квітня 2016 року ОСОБА_5 , був засуджений Любарським районним судом Житомирської області до 100 (ста) годин громадських робіт .

17 травня 2016 року ОСОБА_7 , було взято на облік Любарським РС КВІ УДПтС у Житомирській області. 21 червня 2016 року йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, а також він був офіційно попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання і йому було видано направлення для відбування покарання в Стрижівську сільську раду Любарського району.

23 червня 2016 року, розпорядженням голови Стрижівської сільської ради Любарського району ОСОБА_5 , був встановлений графік роботи по чотири години щодня, окрім суботи, неділі та святкових днів, також визначено перелік об`єктів і видів робіт починаючи з 23 червня 2016 року.

Попри все вищезазначене, обвинувачений ОСОБА_5 , без поважних причин не з`являвся на відбування громадських робіт з 01 по 29 липня 2016 року, за що йому було винесене офіційне попередження. Незважаючи на попередження останній на відпрацювання громадських робіт так і не виходив.

Таким чином ОСОБА_5 , станом на 12 серпня 2016 року не відпрацював 88 годин громадських робіт.

Дії ОСОБА_5 , які виразились в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 389 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав та пояснив, що його було засуджено до 100 годин громадських робіт. В кримінально-виконавчій інспекції йому дали лист і він пішов в сільську раду, де йому дали косу щоб покосити траву, яку він скосив, і сільський голова ОСОБА_8 приїхав і провірив. Коли він закінчив роботу то сільський голова сказав, що він буде вільний. На другий день теж прийшов з косою, щоб покосити на кладовищі, викосив та й пішов додому. Більше ніхто його не викликав, сільський голова зачитував лист з КВІ і сказав приходити на роботу. Також йому роз`яснили, що потрібно відпрацьовувати по 4 години в день. На відпрацювання не приходив, бо ніхто не викликав і нічого більше не казав. Вказав, що це його вина. Також вказав, що його попереджали про кримінальну відповідальність. Причиною неявки до сільської ради 20.07.2016 року було те, що у нього боліли ноги. На обліку у лікаря не стоїть.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що працює начальником Любарської КВІ і на виконанні був вирок на ОСОБА_5 , якому було присуджено 100 годин громадських робіт. Йому посилався виклик, однак він не являвся і до нього був застосований привід, який не виконали. Працівник КВІ ОСОБА_10 декілька раз їздив до обвинуваченого, а потім він уже з`явився і йому було все роз`яснено та направлено розпорядження на відпрацювання. На відпрацювання він з`явився 2 дні і відпрацював 12 годин та більше не з`являвся. Нею йому неодноразово роз`яснювалось про кримінальну відповідальність письмово під розписку, але він вказував причину, що болять ноги. Сільський голова подавав до КВІ документи про виконання громадських робіт і він не зобов`язаний розшукувати засудженого. Сатанівський до КВІ не звертався з тим, що не може виконувати громадські роботи. Вказала, що вони згідно законодавства направляли виклики два рази, а потім застосували привід. Листи були простими, бо на рекомендовані немає коштів. Від поліції є офіційна відповідь по приводу. ОСОБА_8 , як сільський голова видає розпорядження, а графік встановлює особа, яка контролює і згідно розпорядження це сільський голова. 19.07.2016 року обвинуваченому було винесено попередження і 20.07.2016 року він зобов`язався з`явитись і в другій половині дня з`явився. Після цього вони направили подання до прокуратури про порушення кримінального провадження.

22 грудня 2016 року між прокурором Бердичівської місцевої прокуратури, який підтримує державне обвинувачення у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Клопотання про допит свідка ОСОБА_8 захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 - зняли.

Відповідно до ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 389 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Вказаною угодою погоджено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч.2 ст.389 КК України - у виді арешту строком на 2 місяці. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України та ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного покарання у виді арешту строком на 2 місяці повністю приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Любарського районного суду від 08.04.2016 року та остаточно призначити покарання у виді арешту строком на 2 місяці та 11 днів.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 389 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Матеріальна шкода даним правопорушенням не завдана.

Витрати у даному кримінальному провадженні - відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 373- 375, 395, 468, 469, 473-475, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 22 грудня 2016 року про визнання винуватості між прокурором Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та захисником ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому за узгоджене сторонами покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України та ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного покарання у виді арешту строком на два місяці повністю приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Любарського районного суду від 08.04.2016 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді арешту строком на 2 (два) місяці та 11 (одинадцять) днів.

Підстави для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , не встановлені.

Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання..

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1