АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/91/17 Номер провадження 11-кп/786/485/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000392 від 05.05.2016 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лободина Гадяцького району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 ,
за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 21.02.2017 року ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частковою та стягнуто з ОСОБА_11 на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 7000 грн.

Стягти з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 5560 грн. 80 коп.

Відповідно до ст.100 КПК вирішено долю речових доказів.

У поданій апеляційній скарзі прокурор прохає вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч.1 ст.286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції незаконно звільнив обвинуваченого від відбування додаткового покарання у виді позбавлення керування позбавленням права керування транспортними засобами.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Згідно вироку місцевого суду, 04.05.2016 року близько 19 год. в м. Гадяч ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «DAEWOO FSO LANOS TF69Y» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухався по вул. Першотравневій в напрямку с. Малі Будища Гадяцького району. В цей час по вказаній вулиці, попереду автомобіля марки «DAEWOO FSO LANOS TF69Y» в попутному напрямку рухався мопед марки «ALPHA» без реєстраційного номера під керуванням неповнолітнього ОСОБА_10 з пасажиром ОСОБА_12 .
Навпроти господарства № 69 по вул. Першотравневій м. Гадяч, водій автомобіля марки «DAEWOO FSO LANOS TF69Y» ОСОБА_7 в порушення вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху, не обрав безпечну швидкість руху, не вжив заходів для зменшення швидкості та виконуючи обгін мопеда марки «ALPHA», який в цей час виконував маневр повороту ліворуч, маючи технічну можливість уникнути зіткнення, на зустрічній смузі руху допустив зіткнення вказаних транспортних засобів, вчинивши дорожньо-транспортну пригоду.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда марки «ALPHA» неповнолітній ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому великого горбика хірургічної шийки правого плеча з незначним зміщенням, саден верхніх та нижній кінцівок, які в своїй сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечення проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши вирок суду та матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені злочину, за який він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.1 ст.286 КК України.

Проте, як вбачається із змісту вироку, при застосуванні положень ст.75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування з випробуванням як основного, так і додаткового покарання.
Виходячи зі змісту ст.75 КК України та у відповідності до абз.1 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами), частиною 1 статті 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.
З огляду на викладене, суд у порушення зазначених вимог закону безпідставно звільнив ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, про що вірно зазначив прокурор у своїй апеляційній скарзі.
В той же час, апеляційні вимоги прокурора щодо скасування вироку суду в цій частині не узгоджуються із змістом ч.1 ст.420 КПК України, а тому не підлягають до задоволення.

Враховуючи, що суд призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, а законом України про кримінальну відповідальність не передбачено звільнення від відбування такого покарання з випробуванням вирок суду підлягає уточненню судом апеляційної інстанції без його скасування.

Таким чином, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 підлягає уточненню в частині застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_13 ст.75 КК України.
Крім того, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд намагався самостійно виправити допущену помилку шляхом постановлення ухвали про виправлення описки у вироку суду. Колегія суддів вважає це неприпустимим, оскільки суд першої інстанції під приводом виправлення описки фактично змінив призначене вироком покарання, не маючи на те законних повноважень. З урахуванням викладеного ухвала Гадяцького районного суду Полтавської області від 15.03.2017 року підлягає скасуванню в порядку ст.404 КПК України.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів не знаходить підстав для ухвалення нового вироку щодо ОСОБА_7 .

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 405,407, 418 КПК України колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 лютого 2017 року в частині призначення покарання за ч.1 ст.286 КК України - уточнити.
Вважати, що вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 лютого 2017 року ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

В іншій частині вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

В порядку ст.404 КПК України скасувати ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 15.03.2017 року.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
С У Д Д І:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16