МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/476/17
Провадження № 1-кп/480/125/17
УХВАЛА
12 липня 2017 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

представника потерпілого ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ;
захисника ОСОБА_6 ,
під час судового засідання в залі суду в м. Миколаєві розглянув клопотання ОСОБА_7 про повернення речових доказів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
встановив:
24 березня 2017 року до Миколаївського районного суду Миколаївської області з Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000032, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 січня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 червня 2017 року вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

04 липня 2017 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_7 про повернення речових доказів. Обґрунтовуючи своє клопотання ОСОБА_7 посилається на те, що в якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження № 0000032 долучено автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, державний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на спеціальній стоянці за адресою: м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1а та на який ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19.01.2017 накладено арешт. На теперішній час всі слідчі дії закінчені, транспортно-трасологічна експертиза та експертиза по дослідженню обставин ДТП проведені, автомобіль не містить на собі слідів правопорушення. Також, ОСОБА_7 вказує на те, що вказаний автомобіль є його приватною власністю.

Заслухавши у судовому засіданні прокурора, який вказував на передчасність звернення до суду з таким клопотанням, представника потерпілого, яка заперечувала проти задоволення клопотання, обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити, розглянувши клопотання, суд дійшов такого.

Згідно з положеннями ч. 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Статтею 369 КПК України передбачено, що судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.
Відповідно до п. п. 1), 2) ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку, поряд з іншим, зазначається:
1) у разі визнання особи виправданою - рішення щодо речових доказів і документів;
2) у разі визнання особи винуватою - рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 є передчасним і таким, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд -
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про повернення речових доказів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1

12.07.2017