Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/441/16-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000395 від 13.06.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

законного представника потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
13 червня 2016 року, об 00 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, і керуючи власним автомобілем, марки «Renault», моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_3 , який знаходився в технічно справному стані, в с.Копище Олевського району Житомирської області, виїхав на бруківчате покриття площі, яка розташована перед Копищенським сільським будинком культури, що по вул.Партизанська, 50, де здійснюючи різкі маневри повороту ліворуч, праворуч, зігзагами, по колу та розвертання на місці (ДРИФТ стиль спортивного водіння), в порушення вимог Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), а саме: п.2.9. а) який забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; п.1.10 ПДР України, який зобов`язує водія транспортного засобу враховувати дорожні умови, тобто сукупність факторів, що характеризують видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини, дорожню обстановку, сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

вимог п.п.10.1, та 12.1. ПДР України, які зобов`язують водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху; які зобов`язують водія транспортного засобу під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху враховувати дорожню обстановку, особливості вантажу, що перевозиться, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вибравши безпечної швидкості руху, і не врахувавши дорожні умови та дорожню обстановку, в результаті чого не впорався з керуванням транспортного засобу, допустив виїзд керованого ним автомобіля, марки «Renault», моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_3 , на бетонні сходи центрального входу до будинку культури, де передньою частиною зазначеного автомобіля вчинив наїзд на неповнолітню ОСОБА_5 , яка в цей момент стояла на сходах до будинку культури с.Копище Олевського району Житомирської області.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_5 ,отримала тілесні ушкодження у вигляді: травматичної ампутації лівої гомілки на рівні нижньої третини; травматичного шоку І-ІІ ступеню, які відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи № 241 від 28.11.2016 року відносяться докатегорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Порушення вимог п.п.2.9. а); 1.10.; 10.1. та 12.1. Правил дорожнього руху України, водієм ОСОБА_3 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні з участю захисника адвоката ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що дійсно 13.06.2016 року, об 00 годині 20 хвилин, він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, і керуючи власним автомобілем, марки «Renault», моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_3 , який знаходився в технічно справному стані, в с.Копище Олевського району Житомирської області, виїхав на бруківчате покриття площі, яка розташована перед Копищенським сільським будинком культури, що по вул.Партизанська, 50, де здійснюючи різкі маневри повороту ліворуч, праворуч, зігзагами, по колу та розвертання на місці, не вибравши безпечної швидкості руху, і не врахувавши дорожні умови та дорожню обстановку, в результаті чого не впорався з керуванням транспортного засобу, допустив виїзд керованого ним автомобіля, марки «Renault», моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_3 , на бетонні сходи центрального входу до будинку культури та передньою частиною зазначеного автомобіля вчинив наїзд на неповнолітню ОСОБА_5 , яка в цей момент стояла на третій сходинці до будинку культури с.Копище Олевського району Житомирської області. Він посвідчення водія не має. На обліку в лікарів не перебуває. Усвідомлює, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулася з його вини. Після ДТП поїхав до місця свого проживання. З витратами, понесеними на проведення експертиз транспортного засобу, учасника дорожньо-транспортної пригоди № 3/650 від 15.07.2016 року та № 3/1062 від 22.11.2016 року на загальну суму 1495.32 грн., повністю згоден.

Заявлений цивільний позов прокурора Олевського району Житомирської області в інтересах держави в особі Управління фінансів Олевської районної державної адміністрації Житомирської області в сумі 5119.97 грн., визнає повністю, але зазначив суду про те, що суму заявленого позову ним особисто, у добровільному порядку сплачено (а.с.66). Позов ОСОБА_6 , в інтересах потерпілої ОСОБА_5 , визнає частково, оскільки вважає, що розмір як матеріальної так і моральної шкоди є завищеним. У вчиненому щиро кається. Просить суд не застосовувати до нього суворого виду та міри кримінального покарання і надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства.
Потерпіла ОСОБА_5 , та її законний представник ОСОБА_6 , у судовому засіданні надали суду показання, про те, що ОСОБА_5 , 13.06.2016 року, об 00 годині 20 хвилин перебувала на сходах біля центрального входу до сільського будинку культури АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, і керуючи власним автомобілем, марки «Renault», моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_3 , виїхав на бруківчате покриття площі, яка розташована перед Копищенським сільським будинком культури, що по вул.Партизанська, 50, де здійснюючи різкі маневри повороту ліворуч, праворуч, зігзагами, по колу та розвертання на місці. За наслідками даних маневрів ОСОБА_3 , не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив виїзд керованого ним автомобіля, марки «Renault», моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_3 , на бетонні сходи центрального входу до будинку культури, де передньою частиною зазначеного автомобіля вчинив наїзд на неповнолітню ОСОБА_5 , яка в цей момент стояла на третій сходинці до будинку культури с.Копище Олевського району Житомирської області. Внаслідок ДТП ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження та була доставлена автомобілем швидкої допомоги до КУ «Олевська ЦРЛ», та перебувала там на стаціонарному лікуванні. Заявлений цивільний позов до ОСОБА_3 , підтримують повністю. Не заперечують, що обвинуваченим у добровільному порядку надавалася допомога на лікування ОСОБА_5 , в сумі 3000.00 грн. Просять суд застосувати до обвинуваченого вид покарання, що пов`язаний із ізоляцією від суспільства, оскільки обвинувачений жодних дій на відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди не вчинив, маючи при цьому достатньо часу, і не вибачився перед потерпілою.

Представник потерпілої ОСОБА_5 , та законного представника ОСОБА_6 , - адвокат ОСОБА_7 , що діє на підставі договору «Про надання правової допомоги» від 04.04.2017 року, у судовому засіданні просить суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , найсуворіший вид покарання, в максимальних межах. Вимоги своїх довірителів в частині цивільного позову підтримав повністю. Просить суд задовольнити заявлені вимоги до відповідача та у відшкодування завданої матеріальної і моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 , передати останній речовий доказ по даному кримінальному провадженню - автомобіль, марки «Renault», моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_3 , що на праві власності належить обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки потерпілій необхідно у майбутньому провести протезування лівої гомілки на рівні нижньої третини, яке коштує 200 000.00 грн., та стягнути з ОСОБА_3 , 800 000.00 грн., моральної шкоди.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , надав суду свідчення про те, що 13.06.2016 року, об 00 годині 20 хвилин він перебував біля сільського будинку культури АДРЕСА_2 . Де в цей час ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, і керуючи власним автомобілем, марки «Renault», моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_3 , виїхав на бруківчате покриття площі, яка розташована перед Копищенським сільським будинком культури, що по вул.Партизанська, 50, де здійснюючи різкі маневри повороту ліворуч, праворуч, зігзагами, по колу та розвертання на місці. За наслідками даних маневрів ОСОБА_3 , не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив виїзд керованого ним автомобіля, марки «Renault», моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_3 , на бетонні сходи центрального входу до будинку культури та передньою частиною зазначеного автомобіля вчинив наїзд на його сестру, неповнолітню ОСОБА_5 , яка в цей момент стояла на третій сходинці до будинку культури с.Копище Олевського району Житомирської області. Внаслідок ДТП ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження та була доставлена автомобілем швидкої допомоги до КУ «Олевська ЦРЛ».

Свідки ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , у судовому засіданні надали суду аналогічні свідчення, які повністю відповідають свідченням свідка ОСОБА_5 , а також повністю узгоджуються із показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_3 , та з показами потерпілої ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_9 , засвідчила, що вона особисто та свідок ОСОБА_5 , надавали першу медичну допомогу потерпілій ОСОБА_5 , та викликали швидку медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_11 , у судовому засіданні надав суду свідчення про те, що 13.06.2016 року, об 00 годині 20 хвилин він перебував біля сільського будинку культури АДРЕСА_2 . Де в цей час ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, і керуючи власним автомобілем, марки «Renault», моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_3 , виїхав на бруківчате покриття площі, яка розташована перед Копищенським сільським будинком культури, що по вул.Партизанська, 50. В цей час до нього підійшов місцевий житель, який попросив ОСОБА_3 , поставити його автомобіль на стоянку, оскільки ОСОБА_3 , знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Однак ОСОБА_3 , не відреагував на прохання останнього та став зазначеним автомобілем здійснювати різкі маневри повороту ліворуч, праворуч, зігзагами, по колу та розвертання на місці. За наслідками даних маневрів ОСОБА_3 , не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив виїзд керованого ним автомобіля, марки «Renault», моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_3 , на бетонні сходи центрального входу до будинку культури та передньою частиною зазначеного автомобіля вчинив наїзд на його сестру, неповнолітню ОСОБА_5 , яка в цей момент стояла на третій сходинці до будинку культури с.Копище Олевського району Житомирської області. Внаслідок ДТП ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження. До неї підбігла ОСОБА_9 , він та його брат ОСОБА_5 , стали надавати першу медичну допомогу і викликали швидку медичну допомогу. До прибуття швидкої його сестру ОСОБА_5 , положили до автомобіля ОСОБА_10 , та повезли ОСОБА_5 , на зустріч кареті швидкої допомоги. Після чого ОСОБА_5 , була доставлена автомобілем швидкої допомоги до КУ «Олевська ЦРЛ».

У судовому засіданні прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , заявлено клопотання про недоцільність дослідження інших письмових доказів, стосовно винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки прокурор вважає, що вина ОСОБА_3 , повністю доведена, як показами самого ОСОБА_3 , який повністю визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, щиро розкаявся, надав показання, які з точки зору належності, допустимості, є незмінними, логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з показами та свідченнями допитаних у судовому засіданні: потерпілої, її законного представника та свідків, крім доказів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Потерпіла ОСОБА_5 , її законний представник ОСОБА_6 , їхній представник адвокат ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 , та його захисник адвокат ОСОБА_8 , щодо заявленого клопотання прокурора, у судовому засіданні не заперечували і підтримали дане клопотання прокурора.

За таких обставин, і при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку (ч.3 ст.349 КПК України), і відсутністю заперечень учасників судового провадження, суд вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілої, її законного представника, свідків та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

За змістом закону порушення Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог Правил дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом. Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, полягає в: а) порушенні Правил безпеки руху чи експлуатації транспорту, тобто в порушенні конкретного правила, передбаченого конкретним пунктом правил; б) настанні суспільно небезпечних наслідків - заподіяння смерті чи тілесних ушкоджень учасникам дорожнього руху і в) причинному зв`язку між порушенням правил безпеки руху чи експлуатації транспорту та спричиненими наслідками. Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується необережною формою вини, що визначається характером ставлення до наслідків. Сама ж дія або бездіяльність при порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту можуть бути як умисними, так і вчиненими з необережності.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, потерпілу, законного представника потерпілої, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, та матеріали що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він своїми необережними діями вчинив необережне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, вчинене проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що виразилося в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, добровільне відшкодування матеріального збитку державі та часткове відшкодування шкоди потерпілій (3000.00 грн.).

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнаються, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

За роз`ясненнями, що містяться в п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Таким чином, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючи дані особи винного, який на час розгляду кримінального провадження повністю визнав свою винність, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих обставин, як то щире каяття, добровільне, повне відшкодування завданих матеріальних збитків державі та часткового відшкодування матеріальної шкоди потерпілій в сумі 3000.00 грн., а також позиції потерпілої сторони, яка просить застосувати до ОСОБА_3 , вид покарання, що передбачений санкцією частини статті пред`явленого обвинувачення в максимальних межах, думку прокурора, яка з врахуванням пом`якшуючих обставин, особи обвинуваченого, вперше вчинення кримінального правопорушення, яке є необережним, його віку, виховання у багатодітній сім`ї, є напівсиротою (мати померла в 2004 році), та наданої характеристики органу місцевого самоврядування просить суд застосувати до ОСОБА_3 , вид покарання, що пов`язаний із позбавленням волі в мінімальних межах санкції частини статті за якою ОСОБА_3 , притягується до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку про необхідність призначення основного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини статті обвинувачення.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховуючи думку прокурора, та право суду на обрання додаткового виду покарання, передбаченого санкцією частини статті, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 , не має посвідчення на право керування транспортними засобами.

Зазначений вид і міра основного кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для ОСОБА_3 , його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову заявленого прокурором Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави, в особі: Управління фінансів Олевської районної державної адміністрації Житомирської області до ОСОБА_3 , про стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, в сумі 5119.97 грн., суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Оскільки, відповідно до статті 1206 ЦК України слідує, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочин.

Однак враховуючи те, що обвинуваченим ОСОБА_3 , у добровільному порядку сплачено вищевказану суму (а.с.66), суд вважає, що в задоволенні даної вимоги прокурора слід відмовити.

По справі також, у порядку ст.128 КПК України заявлено цивільний позов ОСОБА_6 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, яка просить суд стягнути з обвинуваченого на її користь понесену внаслідок протиправних дій обвинуваченого матеріальну шкоду в сумі 200 000.00 грн., та моральну шкоду в сумі 800 000.00 грн. Який у судовому засіданні та у судових дебатах ОСОБА_6 , та їхній представник адвокат ОСОБА_7 , підтримали у повному обсязі, при чому адвокат ОСОБА_7 , у відшкодування завданої матеріальної і моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 , заявив вимогу щодо передачі останній речового доказу по даному кримінальному провадженню - автомобіля, марки «Renault», моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_3 , який на праві власності належить обвинуваченому ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання стосовно позову ОСОБА_6 , в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 , матеріальної шкоди, суд зазначає, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України.

Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов`язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 1166 ЦК України загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, позивачі та їх представник у судовому засіданні не надали до суду належних і допустимих доказів понесення потерпілою ОСОБА_5 , матеріальної шкоди в сумі 200 000.00 грн., клопотання щодо витребування письмових доказів до суду не заявляли. Стягнення матеріальної шкоди, яку понесе позивач у майбутньому чинним цивільним законодавством не передбачено, а передбачено інший порядок її стягнення. За таких обставин позов ОСОБА_6 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 200 000.00 грн., не підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги адвоката ОСОБА_7 , про відшкодування завданої матеріальної і моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 , за рахунок передачі останній речового доказу по даному кримінальному провадженню - автомобіля, марки «Renault», моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_3 , який на праві власності належить обвинуваченому ОСОБА_3 , суд зазначає те, що по даному кримінальному провадженню арешт в забезпечення позову потерпілої на вказаний автомобіль не накладався, і відповідна оцінка даного авто органом досудового розслідування не проводилася. Протилежне у судовому засіданні сторонами не доведено.

Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи питання стосовно заявлених позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_3 , моральної (немайнової) шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи приписи ст.ст.23, 1187 ЦК України та роз`яснення, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, за яких було спричинено моральну шкоду потерпілій - цивільному позивачу, ступінь вини відповідача, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань цивільного позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої та наслідків, що наступили, її вік, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого і його майновий стан, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь потерпілої - цивільного позивача ОСОБА_5 , 250 000.00 грн., моральної шкоди. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною, та (або) заниженою.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню витрати на користь держави за проведення експертиз, в розмірі 1495.32 грн.

Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не обиралися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.8, 55, 63 Конституції України, ст.ст.95, 100, 118, 122, 124, 126-129, 179, 314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 50-52, 63, 65-67, ч.2 ст.286 КК України та ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1206 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 за даним вироком суду рахувати з дня фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ) 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн., 00 коп., - у відшкодування моральної (немайнової) шкоди, понесеної від вчиненого кримінального правопорушення. В решті позову відмовити.

Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль, марки «Renault», моделі «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_3 , який відповідно до постанови «Про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів» від 25.11.2016 року перебуває на зберіганні у відділенні поліції Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області повернути власнику ОСОБА_3 .

Матеріали кримінального провадження № 0000395 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/441/16-к.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_3 ) на користь держави кошти в сумі 1495 (одна тисяча чотириста дев`яносто п`ять) грн., 32 коп., процесуальних витрат на залучення експертів.

До набрання вироком суду законної сили, обрати засудженому ОСОБА_3 запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до суду.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1