АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Печерського УП ГУ НП України в місті Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна, просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити. Обґрунтування своїх вимог, апелянт посилається на помилковість висновків слідчого судді з приводу наявності підстав для арешту вказаного транспортного засобу, оскільки ОСОБА_6 не перебуває в процесуальному статусі підозрюваного чи обвинуваченого в рамках кримінального провадження № 0000041, а стороною обвинувачення не надано жодних доказів його причетності до даного провадження. Також, представник зазначає, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем автомобіля.

В апеляційній скарзі представник ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання відбувся без повідомлення власника майна та його представника, а копія постановленого судом рішення на їх адресу не надсилалась.

Прокурор, будучи повідомлений належним чином про дату розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явився.

Заслухавши доповідь судді, представника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги в тому числі і щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення особи в інтересах якої подано скаргу, а копія постановленого судом рішення, як вбачається з наданих суду матеріалів, на її адресу не надсилалась, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його.

Також, колегія суддів погоджується і з доводами апеляційної скарги, щодо помилковості висновків слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання про арешт майна не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Так, Печерським управлінням поліції ГУ НП України в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000041 від 24 лютого 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України.

Звертаючись в рамках даного кримінального провадження з клопотанням про арешт автомобіля, який належить ОСОБА_6 , слідчий зазначив, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, є забезпечення конфіскації майна та відшкодування шкоди (цивільний позов).

Вказане клопотання слідчий суддя задовольнив.

Однак, дослідивши доводи клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вказане майно з огляду на наступне.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При цьому, виходячи з положень ст. 170 КПК України арешт з метою конфіскації майна як виду покарання та відшкодування завданих збитків (цивільного позову) може накладатися лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.
Так, досудове розслідування кримінального провадження № 0000041 здійснюється з 24 лютого 2015 року. Разом з тим, в наданих суду матеріалах відсутні відомості про перебування ОСОБА_6 на момент розгляду клопотання в суді першої інстанції в статусі підозрюваного.

Відповідно до вимог чинного Кримінального процесуального кодексу України, суд повинен приймати рішення на підставі наданих йому матеріалів.

В матеріалах провадження за клопотанням слідчого про арешт майна відсутні відомості про повідомлення його власника про підозру, що відповідно до вимог ст. 170 КПК України виключає можливість накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та цивільного позову.

У зв`язку з цим, стороною обвинувачення, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні слідчий, які б виправдовували на момент розгляду цього клопотання в суді першої інстанції позбавлення ОСОБА_6 права на користування майном.

На підставі всього вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, у відповідності до встановлених обставин, в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Клопотання представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 квітня 2016 року, задовольнити.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 квітня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого Печерського УП ГУ НП України в місті Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого Печерського УП ГУ НП України в місті Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3729/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1