Справа № 366/1611/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/258/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 48 20.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
20 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого-судді - ОСОБА_2

суддів- - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

виправданого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000009за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Іванківського районного суду Київської області від 30 листопада 2015 року, яким,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мусійки Іванківського району Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» лісничим, раніше не судимий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та виправдано за відсутністю в його діях складу злочину,

Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду, ОСОБА_9 , працюючи на посаді заступника директора ДСКП «Чорнобильська Пуща» з маркетингу, з 17.07.2008 року приступивши до виконання обов`язків директора зазначеного підприємства, знаходячись у адміністративному приміщенні ДСКП «Чорнобильська Пуща», розташованого за адресою: м. Чорнобиль, вул. Леніна, 148 Київської області, будучи службовою особою та ознайомленим із статутом підприємства, а також зі змістом колективного договору і додатками до нього, достовірно знаючи, що статутними документами та переліком робіт, зазначених у спеціальному дозволі на право провадження діяльності на території зони відчуження, виданого ДСКП «Чорнобильська Пуща» Державним департаментом Адміністрацією зони відчуження і зони безумовного (обов`язкового) відселення, не передбачено здійснення підприємством діяльності, пов`язаної з переробкою та похованням ядерного палива і похованням радіоактивних відходів, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, затвердив та ввів наказами по підприємству:
№ 263а від 19.11.2008 року у дію з 01.12.2008 року штатний розпис ДСКП «Чорнобильська Пуща», який діяв до 01.04.2009 року;
№ 89 від 15.04.2009 року у дію з 01.04.2009 року штатний розпис ДСКП «Чорнобильська Пуща»;
№ 126 від 01.07.2009 року у дію з 01.07.2009 року штатний розпис ДСКП «Чорнобильська Пуща»;
№ 195 від 01.10.2009 року у дію з 01.10.2009 року штатний розпис ДСКП «Чорнобильська Пуща», в яких безпідставно замість коефіцієнтів співвідношень мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, визначених Додатком № 3 до Галузевої угоди на 2009-2010 роки були використані коефіцієнти співвідношень мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців підприємств безпосередньо зайнятих переробкою та захороненням ядерного палива і захороненням радіоактивних відходів визначені Додатком № 5, а при визначенні розмірів посадових окладів деяких робітничих професій (вальників лісу, робітників на лісогосподарських роботах, трактористів-машиністів, електриків, підсобних працівників), замість коефіцієнтів співвідношень мінімальної місячної тарифної ставки робітників за видами виробництва і мінімальним розміром тарифної ставки робітника першого розряду, визначених Додатком № 1 вищевказаної Галузевої угоди на 2009-2010 роки, безпідставно були використані коефіцієнти співвідношень мінімальної місячної тарифної ставки робітників почасовиків першого розряду підгалузі переробки та поховання ядерного палива і поховання радіоактивних відходів (з нормальними умовами праці) і мінімального розміру тарифної ставки (окладу) робітника першого розряду визначених Додатком № 4 Галузевої угоди, і прийняв рішення про перерахування грошових коштів на виплату заробітної плати, нарахованої на підставі зазначених вище штатних розписів та сплату внесків до державних цільових фондів за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2009 року відповідно до підписаних ним платіжних доручень від 10.03.2009 року, 26.03.2010 року, 27.03.2009 року, 28.04.2009 року, 27.05.2009 року, 26.06.2009 року, 28.07.2009 року, 29.07.2009 року, 30.07.2009 року, 27.08.2009 року, 15.09.2009 року, 25.09.2009 року та 14.10.2009 року, і бухгалтерією ДСКП «Чорнобильська Пуща» на підставі зазначених вище штатних розписів було нараховано та сплачено працівникам підприємства завищену заробітну плату, відповідно до обрахунків, проведених в ході позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДСКП «Чорнобильська Пуща», правонаступником якого є ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» за період з 01.01.2006 по 01.06.2010 року № 20-31/44 від 29.08.2011 року, за березень 2009 року на суму 18557 гривень 86 копійок, за квітень 2009 року на суму 21401 гривень 37 копійок, за травень 2009 року на суму 20122 гривень 39 копійок, за червень 2009 року на суму 20351 гривня 95 копійок, за липень 2009 року на суму І0331 гривня 30 копійок, за серпень 2009 року на суму 18403 гривні 65 копійок, за вересень 2009 року на суму 21866 гривень 60 копійок та за жовтень 2009 року на суму 8761 гривня 49 копійок.
Таким чином, внаслідок неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, ОСОБА_9 спричинив тяжких наслідків державі, в особі ДСКП «Чорнобильська Пуща», у вигляді заподіяних збитків на суму 149796 гривень 61 копійка, які в 495,2 разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян, що підтверджується висновком судової економічної експертизи № 6/7 від 12.02.2015 року, виконаного Українським науково-дослідним інститутом спеціальної техніки та судових експертиз СБ України.

Враховуюче викладене, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_9 своїми діями, що виразилися у службовій недбалості, тобто у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.367 КК України.
Вироком Іванківського районного суду Київської області від 30 листопада 2015 року, ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та виправдано за відсутністю в його діях складу вказаного злочину.

Своє рішення суд мотивував тим, що встановлені під час судового розгляду обставини справи дають підстави суду прийти до висновку, що стороною обвинувачення не наведені конкретні докази, які встановлюють, які службові обов`язки та повноваження не виконував або не належно виконував ОСОБА_9 , не наведено, які обов`язки обвинувачений повинен був виконати під час затвердження штатних розписів та наказів щодо оплати праці та в яких юридичних документах ці обов`язки визначені. Навпаки, суд дійшов висновку, що обвинувачений здійснив ряд заходів на встановлення форм та методів розрахунку оплати праці працівникам підприємства.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Іванківського районного суду Київської області щодо ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Призначити ОСОБА_9 за вчинений злочин покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на один рік та на підставі 75 КК України звільнити від відбуття покарання з випробуванням на строк 1 рік та відповідно до ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, роботи або навчання та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що висновки суду про недоведеність складу злочину містять істотні суперечності і не спростовують доводи обвинувачення, а вирок суду містить формулювання, які ставлять під сумнів невинуватість виправданого.
Висновки суду першої інстанції про те, що неукладення із ОСОБА_9 контрактної форми договору, в якому юридично закріплено службові обов`язки та не ознайомлення його із службовими обов`язками свідчить про те, що відсутні докази, які відображають повноваження ОСОБА_9 грунтуються на необ`єктивно з`ясованих обставинах.
Судом не взято до уваги те, що ОСОБА_9 реально здійснював керівництво підприємством відповідно до цілей та задач його діяльності та свої повноваження, і як обізнана службова особа, яка здійснює організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції при належному виконанні своїх посадових обов`язків, мав реальну можливість, відповідно до встановлених вимог, обирати форму і систему оплати праці працівників та встановлювати конкретні розміри посадових окладів і тарифних ставок відповідно до встановлених вимог.
Також, судом першої інстанції не прийнято до уваги наявний висновок експертизи від 12.02.2015 № 6/7 і роз`яснення судового експерта, відповідно до яких на підприємстві, виконуючим обов`язки директора якого був ОСОБА_9 , було не вірно встановлено конкретні розміри посадових окладів і тарифні ставки та було здійснено зайві витрати на оплату праці в розмірі 149 796 грн.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує на те, що судом не надається оцінка листам державного департаменту Адміністрації зони відчуження і зони безумовного (обов`язкового) відселення від 07.12.2006 № 35-10/1908 та від 09.07.2009 № 34-1-10/995, зі змісту яких видно, що державний департамент не вбачав порушень Галузевої угоди при встановленні посадових окладів.

Крім того, коло повноважень в.о. директора ДСКП «Чорнобильська Пуща» продовжує визначатись, виходячи із положень Статуту ДСКП «Чорнобильська Пуща», про те в Статуті визначені положення не в.о. директора, а директора, тобто особи, яка призначена Органом управління шляхом укладення з нею контракту, в якому і визначені обов`язки керівника підприємства.

Також зазначає , що висновок судової економічної експертизи від 12.02.2015 № 6/7, на який посилається прокурор, виконаний Українським науково-дослідним інститутом спеціальної техніки та судових експертиз СБУ, всупереч ухвалі Апеляційного суду Київської області від 16.01.2013 року, не усунув протиріччя між висновком Іванківського міжрайонного контрольно-ревізійного відділу КРУ в Київській області від 18.08.2010 № 20-31/73 та актом КРУ МНС України від 09.07.2009, згідно якого порушень у веденні оплати праці не виявлено.

Крім цього, прокурор, замовчує наявність іншого експертного висновку, а саме висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 18.04.2014 № 488/14-45 по аналогічній справі директора ДСКП «Чорнобильська Пуща» ОСОБА_10 , згідно якого встановлена за актом ревізії фінансово господарської діяльності ДСКП «Чорнобильська Пуща» № 20-31/44 від 29.08.2011, складеного Іванківським міжрайонним контрольно-ревізійним відділом КРУ в Київській області, матеріальна шкода (збитки) підприємству внаслідок виплати заробітної плати, документально не підтверджуються.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_8 , який подану апеляційну скаргу підтримав та крім того, просив застосувати відносно ОСОБА_9 ч.5 ст. 74 КК України і звільнити його від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строку давності, думку прокурора ОСОБА_7 , яка подану апеляційну скаргу підтримала частково, а саме в частині застосування до ОСОБА_9 вимог ч.5 ст. 74 КК України і звільнення його від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строку давності, думку обвинуваченого ОСОБА_9 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Згідно п.1 ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

На думку колегії суддів суд першої інстанції ретельно дослідивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності і надавши їм належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обгрунтовано виправдав ОСОБА_9 у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений 367 КК України, проявляється у невиконанні або неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб (частина перша), чи якщо воно спричинило тяжкі наслідки (частина друга). Аналіз указаної правової норми дає підстави стверджувати те, що відповідальність службової особи за вказаною статтею настає у випадку наявності наступних взаємопов`язаних між собою обставин:

- наявність у службової особи певного обов`язку;

- її ознайомлення із цим обов`язком;

- невиконання або неналежне виконання службовою особою цього обов`язку через несумлінне ставлення до нього.

Вказівка законодавця на причину невиконання чи неналежного виконання свого службового обов`язку, що тягне кримінально-правові наслідки, яким є несумлінне ставлення до цього обов`язку безумовно указує на те, що службова особа повинна бути ознайомлена із цим обов`язком. При цьому факт ознайомлення службової особи із цим обов`язком повинен підтверджуватися відповідними матеріальними носіями: розписками, актами, наказами, тощо.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено те, що ОСОБА_9 відповідно до наказу по ДСКП «Чорнобильська Пуща» від 11.06.2008 року № 36-к був призначений на посаду заступника директора підприємства з маркетингу із 10.06.2008 року. Із 17.07.2008 року по 14.09.2009 року відповідно до наказу МНС України від 17.07.2008 року № 150 ОСОБА_9 виконував обов`язки директора ДСКП «Чорнобильська Пуща». Між тим, контракт із ОСОБА_9 не підписувався, із службовими обов`язками директора підприємства (виконуючого обов`язки директора підприємства) власник підприємства чи уповноважений ним орган ОСОБА_9 не ознайомлював. Висновки суду першої інстанції щодо цієї обставини суд вважає обґрунтованими і належним чином мотивованими. Колегія суддів звертає при цьому увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів не тільки того, що ОСОБА_9 був ознайомлений із своїми службовими обов`язками, що є необхідним для його обвинувачення у невиконанні чи неналежному виконанні цих обов`язків, але і того, що ці обов`язки у ДСКП «Чорнобильська Пуща» були визначені у такому вигляді, який би надавав можливість ознайомлення із ними, зокрема у вигляді відповідної інструкції, положення, наказу, тощо .

Доводи апеляційної скарги прокурора та його пояснення в суді апеляційної інстанції про необ`єктивне з`ясування обставин провадження не ґрунтуються на досліджених судом доказах. Посилання прокурора на визначення основних повноважень керівника підприємства у Господарському кодексі України не може указувати на те, що ОСОБА_9 дійсно був ознайомлений із цими обов`язками. В контексті доведеності зазначеної вище обставини не є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_9 після призначення його виконуючим обов`язки директора ДСКП «Чорнобильська Пуща» вивчав усі документи підприємства щодо оплати праці, отримував консультації та роз`яснення, реально здійснював повноваження директора підприємства, був обізнаною службовою особою. Щодо посилання прокурора на вивчення ОСОБА_9 певних документів, внаслідок чого він ознайомився із своїми службовими обов`язками, то ці посилання за своєю суттю є припущенням і не можуть бути прийняті судом. На думку колегії суддів реальне виконання ОСОБА_9 обов`язків директора підприємства, проведення консультацій та отримання роз`яснень не вказує саме по собі на таке його ознайомлення із своїми службовими обов`язками, яке б давало йому змогу передбачити наслідки вчинення ним певних дій чи утриматися від вчинення цих дій для належного виконання цих обов`язків.

Такими, які ґрунтуються на матеріалах провадження, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про ненадання стороною обвинувачення доказів стосовно того, які службові обов`язки ОСОБА_9 повинен був виконати при затвердженні штатних розписів та вчинення інших дій при вирішенні питань оплати праці та у яких документах ці обов`язки зазначені. На думку колегії суддів ОСОБА_9 було пред`явлене не конкретне обвинувачення, в якому не зазначено, які саме обов`язки ОСОБА_9 не виконав чи неналежно виконав при здійсненні повноважень директора підприємства, у тому числі, при затвердженні штатного розпису та вирішенні інших питань, пов`язаних із оплатою праці, що призвело до наслідків, указаних у обвинуваченні, та у чому проявилось несумлінне ставлення до будь-яких службових обов`язків. Натомість, при формулюванні обвинувачення орган досудового слідства обмежився загальним посиланням на неналежне виконання ОСОБА_9 своїх службових обов`язків, без конкретизації цих обов`язків. Зазначене порушення кримінального процесуального закону вказує на порушення процесуальних прав обвинуваченого, а саме, його права на захист, що, відповідно до вимог ч.3 ст.409 КПК України, не може бути підставою для скасування вироку, оскільки ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні був виправданий.

Переглядаючи вирок у апеляційному порядку, колегія суддів приходить до висновку, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні був проведений у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, усі істотні обставини кримінального провадження були досліджені із належною повнотою, судом правильно застосований закон про кримінальну відповідальність, висновки суду, які викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, відповідно до доказів, досліджених судом першої інстанції, ОСОБА_9 при виконанні ним обов`язків директора підприємства керувався Статутом підприємства, відповідно до якого директор підприємства мав право обирати форму і систему оплати праці, встановлювати розміри тарифних ставок, посадових окладів, надбавок і доплат на умовах, передбачених чинним законодавством та колективним договором. У зв`язку із цим висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_9 відповідно до Статуту підприємства мав повноваження, пов`язані із затвердженням штатних розписів та видачею наказів про встановлення форми і системи оплати праці, відповідають матеріалам кримінального провадження та належним чином мотивовані.

У ході судового розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції було встановлено, що прийняття рішення про затвердження штатних розписів, зазначених у обвинуваченні, та про перерахування грошових коштів на виплату заробітної плати, нарахованої на підставі зазначених штатних розписів, ОСОБА_9 було здійснено не на підставі особистого одноособового власного розпорядження, а внаслідок належного, відкритого та послідовного з`ясування можливості та правомірності вчинення зазначених дій. Так, допитані у ході судового розгляду свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 дали показання про те, що перед затвердженням штатних розписів ОСОБА_9 проводились наради із керівниками структурних підрозділів про порядок застосування Галузевої угоди на 2009-2010 роки із додатками, штатні розписи погоджені керівниками структурних підрозділів. Перед прийняттям рішення про затвердження штатних розписів ОСОБА_9 звертався до роз`яснень Державного департаменту Адміністрації зони відчуження від 07.12.2006 року № 35-10/19/08 «Про відсутність порушень при встановленні посадових окладів». Штатні розписи перевірялись та затверджувались Державним департаментом Адміністрації зони відчуження; свідок ОСОБА_11 , який працював юрисконсультом ДСКП «Чорнобильська Пуща» показав суду, що він особисто завіряв обвинуваченого у тому, що штатні розписи до перевірки та їх затвердження зазначеним Департаментом мають статус проектів. Свідок ОСОБА_14 у суді підтвердила ту обставину, що при наявності факту перевиплати заробітної плати, завищені посадові оклади керівникам, спеціалістам та робітникам були погоджені із Адміністрацією зони відчуження. Показання зазначених свідків підтверджуються дослідженими письмовими доказами, а саме: Статутом ДСКП «Чорнобильська Пуща» із виписаними повноваженнями директора підприємства у сфері оплати праці; Галузевими угодами на 2004-2005 роки та 2009-2010 роки, Колективним договором від 03.08.2009 року на 2009-2010 роки щодо форм та системи оплати праці, встановлення відповідних коефіцієнтів; наказами про введення в дію нових штатних розписів № 263-а від 19.11.2008 року, № 89 від 15.04.2009 року, № 126 від 01.07.2009 року, № 195 від 01.10.2009 року та відповідними штатними розписами, які погоджені начальником Державного департаменту Адміністрації зони відчуження. Сукупність указаних доказів спростовують докази обвинувачення в частині невиконання чи неналежного виконання ОСОБА_9 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, про що судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок, із яким колегія суддів погоджується.

При вирішенні питання про обґрунтованість обвинувачення колегія суддів зважає також на те, що форма та система оплати праці була обрана попереднім керівником підприємства із встановленням конкретних розмірів посадових окладів та тарифних ставок після надходження на підприємство Галузевої угоди на 2004-2005 роки. З огляду на зміст Галузевої угоди на 2009-2010 роки та вимог КЗпП України і Закону України «Про оплату праці» ОСОБА_9 не міг в односторонньому порядку прийняти рішення з питань оплати праці в сторону, що їх погіршують. Наведене спростовує доводи обвинувачення в частині доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, про що суд першої інстанції у вироку зробив обґрунтований висновок.

При цьому колегія суддів вважає, що висновок експерта від 12.02.2015 року № 67 та акт позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДСКП «Чорнобильська Пуща» від 29.08.2011 року № 20-31/44 не можуть визнаватись безспірним доказом вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки цими доказами фактично підтверджується лише факт переплати заробітної плати на певну суму, що є недостатнім для визнання доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, оскільки інші обставини, на які колегією суддів указувалось вище, зібраними у справі доказами не доведені.

Із урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів зроблений обґрунтований висновок про недоведеність в діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України та прийняте законне рішення про його виправдування за цієї статтю. Вирок Іванківського районного суду від 30.11.2015 року щодо ОСОБА_9 колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 30 листопада 2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3