ВИРОК
іменем України
27 червня 2017 рокуСправа №451/417/17
Провадження № 1-кп/451/68/17
Радехівський районний суд Львівської області
у складі головуючого-судді ОСОБА_1
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не депутата, не військовозобов`язаного, востаннє 17.08.2011 року засудженого Радехівським районним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від призначеного покарання із призначенням іспитового строку один рік,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
15 лютого 2016 року, близько 22:00 год., ОСОБА_5 прийшов до свого знайомого ОСОБА_4 , який проживає по АДРЕСА_2 та приніс із собою алкогольні напої, які в подальшому вдвох почали розпивати. Після спільного розпивання спиртного, ОСОБА_6 залишився переночувати за місцем проживання потерпілого ОСОБА_4 16.02.2017 року, близько 06:00 год., ОСОБА_4 проснувся та розбудив сплячого ОСОБА_5 , якому запропонував залишити приміщення квартири, щоб його дочка ОСОБА_7 не виявила ОСОБА_5 у його житлі. Однак, ОСОБА_5 не погоджуючись з пропозицією залишити приміщення квартири ОСОБА_4 , підвівшись з ліжка, підійшов до ОСОБА_4 та умисно наніс удар останньому рукою в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці кута з ліва, що відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю та у судовому засіданні озвучив покази, що в повній мірі відповідають обставинам справи. Окрім цього пояснив, що 15.02.2017 року він приніс до житла ОСОБА_4 дві пляшки горілки, які удвох випили, після чого він залишився спати у потерпілого. Наступного дня, близько 06 години, його розбудив ОСОБА_8 , із яким у нього раптово виник конфлікт і він ударив потерпілого правою рукою в ліву частину обличчя, в результаті чого той упав. Він же залишив житло ОСОБА_4 і пішов додому. У скоєному щиро кається та просить суд його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_4 , із посиланням на статтю 63 Конституції України, від дачі показів відмовився. Щодо призначення міри покарання, таку покладає на розсуд суду, наголошуючи, що йому не відшкодовані витрати, понесені ним на лікування.
Учасники судового провадження не заперечили стосовно визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, зокрема тих, що лягли в основу обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, переконавшись у правильності розуміння ними обставин кримінального провадження та в добровільності їх позиції за відсутності заперечень і сумнівів, роз`яснивши при цьому їм, що в подальшому вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження подій кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і дав суду покази, що відповідають фактичним обставинам справи.
Таким чином, на думку суду, винність обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, доведено повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Під час визначення обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд в якості обставин, що пом`якшують покарання, визнає йому щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, в діях обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом до уваги приймаються суспільна небезпека скоєного, приведені вище пом`якшуючі покарання обставини та особа обвинуваченого, який за місце проживання характеризується позитивно.
У відповідності до наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а щодо міри покарання, таку слід призначити в межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у справі не заявлявся, судові витрати та речові докази відсутні, а запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст.368-371,373,374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік та шість місяців.
Згідно ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк терміном на один рік і три місяці.
Відповідно до ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_5 покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області, шляхом подання її через Радехівський районний суд Львівської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження - на їх вимогу.

ГоловуючийОСОБА_1