АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/485/17 Справа № 705/5371/17 Категорія: ст. 81 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2017 року

колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

представника ВК № 92 ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 квітня 2017 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, не одружений, раніше судимого:

- 28.02.2006 р. Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України (2001 року) до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України (2001 року) від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 15.11.2006 р. Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України (2001 року) до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 16.07.2008 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 7 днів;

- 09.02.2009 р. Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 186 КК України (2001 року) до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 21.01.2013 року по відбуттю строку покарання;

- 27.01.2014 р. Уманським міськрайонним судом Черкаської області від за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 18.04.2014 р. Христинівським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання визначено остаточну міру покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.02.2016 р. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.01.2014 р. по 17.04.2014 р. (день набрання вироком законної сили) з розрахунку один день попереднього ув`язнення 2 місяці 21 день за 2 дні позбавлення волі, що становить 5 місяців 11 днів,

відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» МЮУ про умовно-дострокове звільнення,

ВСТАНОВИЛА:

Начальник Старобабанівської виправної колонії № 92 ОСОБА_9 звернувся до місцевого суду із поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , посилаючись на те, що ОСОБА_7 засуджений вироком Христинівського районного суду Черкаської області засуджений 18.04.2014 р. за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання визначено остаточну міру покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.02.2016 р. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.01.2014 р. по 17.04.2014 року (день набрання вироком законної сили) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 5 місяців 11 днів. Початок строку відбування покарання: 27.01.2014 р., кінець строку: 06.05.2018 р.

Станом на 23.03.2017 р. він відбув 2/3 строку покарання, а саме 3 роки 4 місяці 17 днів, не відбута частина покарання становить 1 рік 1 місяць 13 днів.

Під час перебування в СІЗО м. Черкаси характеризувався посередньо. До праці не залучався, заохочень та стягнень не мав. З 18.07.2014 р. відбуває покарання в Старобабанівській ВК № 92 Черкаської області. За період відбування покарання характеризується посередньо, допустив одне порушення режиму відбування покарання, за що має стягнення, яке погашене. Завжди дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня.

Працевлаштований днювальним відділення. До своїх обов`язків ставиться сумлінно, за що заохочувався 2 рази правами начальника колонії. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Утримує спальне місце та при ліжкову тумбочку у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. У відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий, тактовний. виконує їхні законні вимоги. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно, робить належні висновки. Відповідно до ст. 127 КВК України приймає участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє розумну соціально-корисну активність в організації їх роботи. Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу за напрямком «Освіта». На профілактичному обліку в установі не перебуває. За характером скритний, не завжди врівноважений, в середовищі засуджених не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки із засудженими переважно позитивної спрямованості. Провину у скоєному злочині визнав повністю, розкаюється.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» МЮУ про умовно-дострокове звільнення.

В ухвалі суд указав, що засуджений ОСОБА_7 не вчинив жодних дій на відшкодування цивільних позовів НДП «Софіївка» на суму 2 478 грн. 30 коп. та ОСОБА_10 на суму 97 грн. 50 коп. Протягом 3-х річного терміну відбування покарання ОСОБА_7 характеризується посередньо, мав одне стягнення, заохочувався лише два рази. Зазначає, що поведінка засудженого не слугує прикладом для інших засуджених та не пов`язана з метою умовно-дострокового звільнення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 квітня 2017 року та постановити нову, якою застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України та звільнити від подальшого відбування покарання.

Указує, що ухвала місцевого суду є незаконною та невмотивованою, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, що виразилось у необ`єктивному дослідженні матеріалів справи, а висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі, містять істотні суперечності.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що він працевлаштований днювальним, що не дає йому можливість реалізувати погашення позову, оскільки кошти на його особистий рахунок не надходять. Також вказує, що відповідно до подання адміністрації установи, в якій він відбуває покарання, досягнута мета, передбачена ст. 50 КК України, та відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, які в ній наведені.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Старобабанівської ВК № 92 просив задовольнити апеляційну скаргу та застосувати щодо засудженого умовно-дострокове звільнення, вбачаючи, що останній став на шлях виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Таким чином, чинне законодавство встановлює дві підстави для можливого застосування до особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання: 1) відбуття мінімально необхідної частини відповідного покарання; 2) доведення свого виправлення засудженим сумлінною поведінкою та ставлення до праці. Інших вимог чинний закон не передбачає.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні подання начальника виправної колонії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 не дотримався зазначених вище вимог закону в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений за тяжкий злочин й відбув більше двох третин призначеного йому судом в останньому вироку строку покарання у виді позбавлення волі, що ніким не оспорюється. Згідно з довідкою про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_7 від 23.03.2017 р. на нього за час відбування покарання було накладено одне стягнення, яке на даний час погашено, і він має два заохочення (а.с. 3).

Згідно з характеристикою начальника відділення СПС № 1 ОСОБА_8 від 16.03.2017 р., засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (а.с. 2).

Враховуючи указане вище, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про неможливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку колегії суддів, саме адміністрація виправної колонії, в якій засуджений відбуває покарання, може надати найбільш повну і об`єктивну характеристику засудженої особи. Й висновок начальника установи виконання покарання указує на доцільність застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення. Тому мотивацію, викладену в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів вбачає недостатньою та необґрунтованою.

Враховуючи це, колегія суддів вбачає, що ухвала суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової ухвали, якою необхідно задовольнити клопотання начальника Старобабанівської виправної колонії (№ 92) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Крім цього, колегія суддів бере до уваги, що рішення суду, на підставі якого засуджений відбуває покарання (а.с. 8), вочевидь внаслідок описки указане як ухвала, хоча по суті воно є вироком. З цього колегія суддів й вбачає необхідним виходити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 квітня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» МЮУ про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання начальника Старобабанівської виправної колонії (№ 92) ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання у виді 4 років і 6 місяців позбавлення волі за вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2014 року з невідбутим строком покарання у виді позбавлення волі строком 10 місяців і 24 дні.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :