Справа № 761/6704/17
Провадження № 1-кс/761/4188/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:
24 лютого 2017 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання, подане в порядку визначеному ст. 174 КПК України, згідно якого адвокат заявника просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року по справі № 761/44571/16-к (провадження № 1-кс/761/27244/2016) в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться в банківській установі ПАТ «Банк Камбіо» (), які належать ОСОБА_4 , код НОМЕР_1 , рахунок № НОМЕР_2 ; скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року по справі №761/44571/16-к (провадження №1-кс/761/27244/2016) в частині заборони посадовим особам ПАТ «Банк Камбіо» (), а також будь-яким іншим особам відчужувати, розпоряджатись та використовувати грошові кошти, які належать ОСОБА_4 , код НОМЕР_1 , рахунок № НОМЕР_2 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва 21 грудня 2016 року було винесено ухвалу по справі №761/44571/16-к про накладення арешту. Даною ухвалою вирішено: накласти арешт на грошові кошти фізичних осіб, які знаходяться в банківській установі ПАТ «Банк Камбіо» () на рахунках фізичних осіб, в тому числі на грошові кошти, які належать ОСОБА_4 , код НОМЕР_1 , рахунок № НОМЕР_2 ; заборонити посадовим особам ПАТ «Банк Камбіо» (), а також будь-яким іншим особам відчужувати, розпоряджатись та використовувати грошові кошти, на які накладено арешт. Органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що на ці банківські рахунки ОСОБА_4 незаконно надходили кошти від інших фізичних чи юридичних осіб, або ж саме ці кошти є предметом злочинної діяльності. Арешт накладено необґрунтовано, так як у справі відсутні обставини, з якими закон пов`язує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. За змістом положень ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, зокрема у випадку, коли вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходом від них, а також майно, в яке було повністю або частково перетворено. ОСОБА_4 не перебуває в статусі підозрюваного чи обвинуваченого. Адвокат у клопотанні зазначає, що дотримуючись вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, беручи до уваги наведені докази, можна прийти до висновку, що арешт у межах кримінального провадження № 0000135 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 218-1 КК України, розслідування по якому ведеться не щодо ОСОБА_4 , було накладено необґрунтовано. У вказаному кримінальному провадженні на момент застосування арешту, ОСОБА_4 не повідомлялось про підозру та не заявлено цивільний позов, що вказує на відсутність підстав викладених у ч. 1, 2 ст. 170 КПК України щодо накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову. Також органом досудового розслідування не надано даних про те, що вказані кошти є предметом злочинної діяльності.

В судовому засіданні адвокат заявника клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти вимог даного клопотання.

Проаналізувавши доводи клопотання, вивчивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на обґрунтування вимог даного клопотання, адвокатом заявника 01 березня 2017 року через канцелярію суду було подано клопотання про долучення доказу до матеріалів справи, а саме копію вступної та резолютивної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року про накладення арешту на грошові кошти фізичних осіб, які знаходяться в банківській установі ПАТ «Банк Камбіо» () на рахунках фізичних осіб, за якими здійснені операції щодо безготівкового перерахування грошових коштів з рахунків юридичних осіб на банківські рахунки фізичних осіб в банківській установі, за адресою: АДРЕСА_1 .

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, як вбачається з аналізу вказаних положень, змісту клопотання, досліджених документів, та враховуючи те, що адвокатом до клопотання було додано копію лише вступної та резолютивної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року, що позбавляє можливості перевірити правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна. Крім того, не надано доказів на підтвердження обставин зазначених у клопотанні.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, прийшов до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя