ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000144 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Червоне, Андрушівського району, Житомирської області, громадянина України, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . не судимого в силу ст.. 89 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прапорщик ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №124 від 15 липня 2015 року прапорщика ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду, розвідника-далекомірника реактивної батареї.

У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/214 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, № 15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошеним рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, прапорщик ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Під час проходження військової служби прапорщик ОСОБА_4 на посаді розвідника-далекомірника реактивної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 , останній мав дотримуватись встановленого розпорядку дня для військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 на 2015 рік, затвердженого наказом командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, прапорщик ОСОБА_4 , діючи з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, в порушення вказаних вимог закону, без поважних на те причин, 20 липня 2015 року залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , а з`явившийся у зв`язку із цим вільний час використав на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до 10 серпня 2016 року.

У період з 31 серпня 2015 року по 15 вересня 2015 року прапорщик ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні військовій частині НОМЕР_2 , по завершення якого останній повернувся за місцем реєстрації та перебував вдома до 10 серпня 2016 року.

10 серпня 2016 року прапорщик ОСОБА_4 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявшись, пояснив суду, що проходив службу в В/ч польова пошта НОМЕР_1 в якості прапорщика. Влітку 2015 року самовільно залишив розташування частини та пішов додому, де проводив час на власний розсуд, неофіційно працював до 10.08.2016 року, коли прибув в частину на службу. Виключення становить період з 31.08.2015 року по 15.09.2015 року, коли він перебував на лікуванні в шпиталі.

Судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, їх позиція є добровільною та істинною, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Тому, враховуючи, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, суд, за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України ухвалив визнати недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, цивільний позов не заявлений, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає дані фактичні обставини справи.

Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військовослужбовцем, (крім строкової служби) військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу обвинуваченого, а саме що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався в силу ст.. 89 КК, на обліку у нарколога, психіатра не перебуває, за місцем служби характеризувався посередньо, за місцем проживання - позитивно, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей. Суд враховує наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, суд приходить до твердого переконання про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому застосовує ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та поклавши на нього додаткові зобов`язання відповідно до ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не застосовувався, цивільний позов не пред`являвся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371 374, 394 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає обов`язки відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 3,4 КК України, а саме: повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в орган пробації.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1