Справа № 349/973/16-к
Провадження № 1-кп/349/10/17
В И Р О К
іменем України
11 квітня 2017 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000076 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не був судимий, працює слюсарем Бурштинської ТЕС, з професійно-технічною освітою, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

27 березня 2016 року приблизно о 14.00 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ЗАЗ TF 698K, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по дорозі Н-09 Мукачеве Львів в напрямку м. Галича, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, а саме на її ділянці в с. Бабухів Рогатинського району Івано-Франківської області, рухався із швидкістю щонайменше 78 км/год., що є порушенням п. 12.4 Правил дорожнього руху згідно з яким у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год., в той час як попереду з узбіччя з правої сторони дороги перпендикулярно до напрямку руху на смугу руху ОСОБА_4 виїхав автомобіль ВАЗ-2107, реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який таким чином порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та п. 10.2 Правил дорожнього руху згідно з яким виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній. З метою уникнення дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) ОСОБА_4 загальмував та виїхав на зустрічну смугу руху, однак автомобіль ОСОБА_6 продовжував рух в напрямку лівого узбіччя і також виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого обидва автомобілі зіткнулися і ОСОБА_6 було спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Порушивши через злочинну недбалість правила безпеки дорожнього руху п. 12.4 Правил дорожнього руху ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути ДТП, наслідком чого стало спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Показаннями обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав і розповів, що 27 березня 2016 року приблизно о 13.30 год. їхав у власному автомобілі разом з мамою, двома дочками та товаришем через с. Бабухів в напрямку м. Бурштина з перевищенням дозволеної швидкості руху, якою саме не зміг сказати, можливо із швидкістю, вказаною у висновку експерта. Бачив як автомобіль потерпілого, який рухався попереду нього, звернув з головної дороги на узбіччя, а далі, не ввімкнувши сигнал повороту, виїхав знову на головну дорогу безпосередньо перед ним з правої сторони перпендикулярно до його напрямку руху. Реагуючи на цю раптово виниклу перешкоду, почав гальмувати і звернув вліво. Автомобіль потерпілого продовжив рух і обидва автомобілі зіштовхнулися. Його автомобіль в`їхав в передню ліву частину автомобіля потерпілого на середині зустрічної смуги руху. Внаслідок удару автомобіль потерпілого з`їхав на узбіччя.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 в тій частині, що 27 березня 2016 року приблизно о 14.00 год. він їхав у власному автомобілі до стадіону в с. Бабухів з метою відвідати футбольний матч. Безпосередньо біля стадіону вільного місця для стоянки автомобіля не було, тому вирішив зупинитися на відстані 200-250 метрів від нього, де знаходився з`їзд з дороги зліва та вільний простір. Коли виїхав на зустрічну смугу руху в його автомобіль з лівої сторони в`їхав автомобіль обвинуваченого. Від удару його автомобіль з`їхав на узбіччя, а сам він зазнав тілесних ушкоджень.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , матері обвинуваченого, яка розповіла, що під час ДТП 27 березня 2016 року перебувала в салоні синового автомобіля на передньому пасажирському сидінні. Під час руху по с. Бабухові попереду них рухався тільки автомобіль потерпілого, який поруч із футбольним стадіоном звернув направо, з`їхавши з дороги. Далі побачила як автомобіль потерпілого виїхав перед ними напоперек на їхню смугу руху. Син спробував об`їхати автомобіль потерпілого, однак той прискорився і обидва автомобілі зіштовхнулися. Внаслідок ДТП у неї були зламані ребра та отримала струс мозку.

Показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що він 27 березня 2016 року під час перегляду футбольного матчу на стадіоні в с. Бабухів почув звук удару і, обернувшись, побачив як з дороги з`їжджає автомобіль біла «п`ятірка». Першим підбіг до автомобіля, щоб переконатися, що з водієм все гаразд. Зауважив, що сигнали повороту в автомобілі не були ввімкненими.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , друга обвинуваченого, про те, що під час ДТП 27 березня 2016 року він перебував в салоні автомобіля обвинуваченого на задньому сидінні позаду переднього пасажирського сидіння. Під час руху на проїжджу частину не дивився, однак після слів ОСОБА_4 : «що ти робиш?» глянув і побачив, що на їхній смузі руху поперек стоїть автомобіль. ОСОБА_4 розпочав гальмувати та вивернув вліво, однак автомобіль потерпілого теж рушив, наслідком чого стало їхнє зіткнення на зустрічній смузі руху.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , сина потерпілого, про те, що він 27 березня 2016 року під час перегляду футбольного матчу на стадіоні в с. Бабухів почув звук удару, після чого побачив як білий автомобіль скотився з дороги на пасовище. Підійшовши до нього, виявив, що водієм цього автомобіля був його батько. З іншими людьми допоміг батьку вийти з автомобіля, якого пізніше забрав автомобіль швидкої медичної допомоги.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , дочки обвинуваченого, про те, що під час ДТП 27 березня 2016 року вона перебувала в салоні батькового автомобіля на пасажирському сидінні позаду водійського. Бачила як автомобіль ОСОБА_6 виїхав з узбіччя на їхню смугу руху та зупинився на ній, розташувавшись перпендикулярно до напрямку руху. ОСОБА_13 з метою його об`їзду виїхав на зустрічну смугу руху, де і відбулось зіткнення із автомобілем ОСОБА_6 , оскільки він теж виїхав на цю смугу. Внаслідок ДТП їй було спричинено тілесні ушкодження у вигляді вибитого плеча і гематоми на нозі.

Показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що він 27 березня 2016 року дивився футбольний матч на стадіоні в с. Бабухів. Прийшов на місце ДТП вже після зіткнення, самого зіткнення не бачив, був залучений працівниками поліції для участі в слідчих діях як понятий. Автомобіль потерпілого знаходився на узбіччі, а автомобіль обвинуваченого повністю на зустрічній смузі руху.

Показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що він був залучений працівниками поліції для участі в слідчих діях як понятий, зауважень щодо складення протоколів слідчих дій у нього не було.

Показаннями експерта ОСОБА_16 про те, що його висновок за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи про причинний зв`язок дій як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_6 з виникненням ДТП не залежить від зміни моменту виникнення небезпеки для руху з моменту початку виконання ОСОБА_6 маневру повороту ліворуч не з крайнього положення проїзної частини дороги, призначеної для руху в цьому напрямку, на момент виїзду ОСОБА_6 на дорогу з прилеглої території.

Протоколом огляду місця події від 27 березня 2016 року з доданими план-схемою та фото таблицею, в яких зафіксовано розташування автомобілів після ДТП, сліди гальмування автомобіля обвинуваченого, пошкодження автомобілів.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22 серпня 2016 року з доданими схемами, проведеного за участю обвинуваченого та потерпілого, в частині відтворення ОСОБА_4 обставин ДТП та його дій, під час якого ОСОБА_4 показав траєкторію руху автомобіля ВАЗ-2107, в якому місці він з`їхав на праве узбіччя, в якому місці почав виїжджати на проїзну частин і з якою швидкістю.

Висновком експерта № 48 від 10 червня 2016 року, згідно з яким у ОСОБА_4 були виявлені легкі тілесні ушкодження: садна в ділянці правої ноги, які утворились від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля.

Висновком експерта № 47 від 10 червня 2016 року, згідно з яким у ОСОБА_17 були виявлені легкі тілесні ушкодження: синець в ділянці голови, синець в ділянці правої ноги, які утворились від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля.

Висновком експерта № 49 від 10 червня 2016 року, згідно з яким у ОСОБА_10 були виявлені легкі тілесні ушкодження: садна та синець в ділянці голови, які утворились від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля.

Висновком експерта № 70/52/35-Д-Д від 29 червня 2016 року, згідно з яким у ОСОБА_8 були виявлені легкі тілесні ушкодження, які викликали короткочасний розлад здоров`я: закрита черепно-мозкова травма із струсом головного мозку, легкі тілесні ушкодження: синці та садна в ділянках голови, які утворились від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля.

Висновком експерта № 50 від 16 червня 2016 року, згідно з яким у ОСОБА_6 були виявлені середньої тяжкості тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки з переломом 5-го ребра зліва, закриті переломи обох сідничних та лонної кісток з незначним зміщенням відламків; легкі тілесні ушкодження: рана язика, синець в ділянці грудної клітки.

Висновком експерта № 09/17-222 від 05 квітня 2016 року за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи, згідно з яким несправності рульового керування, автомобіля ЗАЗ TF 698K, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не носять експлуатаційного характеру, а виникли в результаті розвитку ДТП, тобто при дії на них значних по величині зусиль ударного характеру, і в причинному зв`язку із настанням ДТП не перебувають.

Висновком експерта № 09/17-223 від 05 квітня 2016 року за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи, згідно з яким несправності рульового керування, робочої гальмівної системи автомобіля ВАЗ-2107, реєстраційний № НОМЕР_2 , не носять експлуатаційного характеру, а виникли в результаті розвитку ДТП, тобто при дії на них значних по величині зусиль ударного характеру, і в причинному зв`язку із настанням ДТП не перебувають.

Висновком експерта № 4.2-224/16 від 05 квітня 2016 року за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи згідно з яким кут під яким знаходились повздовжні осі транспортних засобів в момент первинного контакту становив приблизно 100°+/-5°, при цьому вісь автомобіля ЗАЗ TF 698K, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилась приблизно під кутом 4° до осьової лінії дорожньої розмітки (або лівого по ходу руху краю проїзної частини дороги), повздовжня вісь автомобіля ВАЗ-2107, реєстраційний № НОМЕР_2 , в цей момент знаходилась під кутом приблизно 104°+/-5° до того ж орієнтиру. Зіткнення автомобілів ЗАЗ TF 698K, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля ВАЗ-2107, реєстраційний № НОМЕР_2 , відбулось на смузі призначеній для руху в напрямку м. Рогатина, в місці зміни напрямку слідів гальмування вліво.

Висновком експерта № 09/17-269 від 27 квітня 2016 року за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи, згідно з яким мінімальна величина швидкості руху автомобіля ЗАЗ TF 698K, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що була погашена гальмуванням, виходячи з довжини зафіксованих слідів гальмування, дорівнювала приблизно 78 км/год.

Висновком експерта № 4.2-708/16 від 26 серпня 2016 року за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи в тій частині, що:

водій автомобіля ЗАЗ TF 698K, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , повинен був керуватися технічними вимогами пунктів 12.4 та 12.3 (в частині визначення поняття «небезпека для руху» і виконання його вимог);

відповідно до вказаних пунктів Правил дорожнього руху ОСОБА_4 , повинен був з технічної точки зору, рухатися цією ділянкою дороги із швидкістю, яка не повинна перевищувати максимально-допустиму на цій ділянці дороги (60 км/год.). ОСОБА_4 , рухаючись із швидкістю 78 км/год., не мав технічної можливості уникнути ДТП шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, а рухаючись із максимально-допустимою швидкістю на цій ділянці дороги (60 км/год.) мав технічну можливість уникнути ДТП.

Результатами токсикологічних досліджень № 433 від 29.03.2016 та № 435 від 30.09.2016, згідно з якими етанол в крові ОСОБА_4 , відібраній 27.03.2016, та етанол в крові ОСОБА_6 , відібраній 28.03.2016, не виявлено.

Суд не врахував показання ОСОБА_6 в тій частині, що за 100-150 до з`їзду він включив показник повороту, переконався, що попереду та позаду, на відстані приблизно 200 метрів, немає жодних автомобілів, і, перебуваючи по середині своєї смуги руху, можливо трохи ближче до правого краю, почав повільно повертати вліво з метою перетину зустрічної смуги руху, оскільки вони спростовуються послідовними, детальними показаннями обвинуваченого, свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 .

Також суд не врахував протокол проведення слідчого експерименту від 22 серпня 2016 року з доданими схемами та висновок експерта № 4.2-708/16 від 26 серпня 2016 року за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи в тій частині, що стосується зазначення моменту виникнення небезпеки для руху, розташування автомобіля ОСОБА_6 на дорозі, дій ОСОБА_6 , оскільки це спростовується вищезазначеними показаннями обвинуваченого та свідків.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтями 286 - 288, 415 КК, слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм - бланкетні. У зв`язку з цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Відповідно до п. 7 цієї ж постанови у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Щодо причинного зв`язку між порушеннями обома учасниками ДТП правил безпеки дорожнього руху та наслідками, що настали, то суд вважає, що ступень участі (внеску) ОСОБА_6 у спричиненні злочинного наслідку дорівнює 2/3, а ступень участі (внеску) ОСОБА_4 1/3. До цього висновку суд дійшов на підставі того, що у випадку дотримання ОСОБА_4 п. 12.4 Правил дорожнього руху він мав можливість уникнути ДТП шляхом своєчасного екстреного гальмування, саме по собі перевищення швидкості не створює аварійної ситуації. А у випадку дотримання ОСОБА_6 п. п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху аварійна ситуація взагалі б не виникла.

Водночас порушення ОСОБА_4 п. 12.4 Правил дорожнього руху було здійснено до моменту порушення ОСОБА_6 п. п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху, не було вимушеним, тому кримінальна відповідальність ОСОБА_4 за це порушення не виключається.

Формулювання обвинувачення в частині порушення ОСОБА_4 :

п. п. 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху є необґрунтованим, оскільки він перевищив дозволену швидкість руху, тобто не міг проявити неуважності під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху;

п. п. 10.1., 12.3 Правил дорожнього руху є необґрунтованим, оскільки неправильне рішення про зміну напрямку руху на зустрічну смугу було вимушеним, прийнятим внаслідок порушення ОСОБА_6 п. п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні було досліджено копії характеристик ОСОБА_4 , виданих начальником ВП «ДТЕК Бурштинська ТЕС», виконавчим комітетом Стратинської сільської ради, відповідно до яких ОСОБА_4 характеризується позитивно, довідку виконавчого комітету Стратинської сільської ради про склад сім`ї ОСОБА_4 , довідку про відсутність судимості ОСОБА_4 , довідку Бурштинської центральної міської лікарні про те, що ОСОБА_4 на обліку нарколога та психіатра не перебуває, копії свідоцтв про народження дітей ОСОБА_4 : ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд, врахувавши характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину (невеликої тяжкості); особу обвинуваченого, який має на утриманні троє неповнолітніх дітей; ступень участі (внеску) обвинуваченого у спричиненні злочинного наслідку, відсутність обставин, що пом`якшують покарання; відсутність обставин, що обтяжують покарання, дійшов висновку про призначення мінімального покарання, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Потерпілий подав цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 44 028,07 грн. на відшкодування майнової шкоди та 20 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. На підставі заяви потерпілого суд залучив до участі в справі як співвідповідача ПАТ «СК «Універсальна».

Обвинувачений заперечив проти цивільного позову. Захисник вважав за можливе задовольнити позов в частині відшкодування майнової шкоди, стягнувши її суму на користь потерпілого з ПАТ «СК «Універсальна».

Представник ПАТ «СК «Універсальна»в судове засідання не з`явився. ПАТ «СК «Універсальна» надіслало до суду письмове заперечення проти залучення його як цивільного відповідача з тих підстав, що потерпілий не подав ПАТ «СК «Універсальна» заяву про страхове відшкодування і що ПАТ «СК «Універсальна» відповідно до вимог ч. 1 ст. 62 КПК України не є цивільним відповідачем, адже несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями обвинуваченого, не в силу закону, а силу договірних зобов`язань.

Заперечення страховика щодо залучення як співвідповідача до участі в судовому провадженні спростовуються наступним.

Згідно з ч. 2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

КПК України не врегульовано підстави та порядок залучення співвідповідача, а ч. 1 ст. 33 ЦПК України встановлено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, зокрема залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно з полісом № АЕ/6921888 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_4 застрахував в ПАТ «СК «Універсальна» свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого у випадку дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу - ЗАЗ TF 698K, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Розмір страхових сум за шкоду, заподіяну майну потерпілих, відповідно до полісу становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого і за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Отже залучення ПАТ «СК «Універсальна» до участі в кримінальному провадженні як співвідповідача відповідає вимогам ч.1 ст. 33 ЦПК України і не суперечить засадам кримінального судочинства.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Потерпілий не надав жодного доказу на підтвердження факту його звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, і тим, більше відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування чи порушення страховиком строків прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оскільки ПАТ «СК «Універсальна» не порушила права потерпілого, в позові потерпілого до ПАТ «СК «Універсальна» необхідно відмовити.

Вирішуючи позов до ОСОБА_4 в частині позовної вимоги про відшкодування майнової шкоди, суд дійшов висновку про його задоволення частково з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 3 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з наданим потерпілим висновком № 151 експертного товарознавчого дослідження від 12.09.2016 року матеріальна шкода завдана пошкодженням автомобіля потерпілого ВАЗ-2107, реєстраційний № НОМЕР_2 , дорівнює 30 462,76 грн., оскільки вартість відновлювального ремонту цього автомобіля дорівнює 48 299,80 грн., а ринкова вартість цього автомобіля станом на момент ДТП дорівнює 30 462,76 грн.

Однак згідно з ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відомостей про вартість автомобіля ВАЗ-2107, реєстраційний № НОМЕР_2 , після ДТП потерпілий суду не надав, що позбавляє суд можливості визначити вартість автомобіля до та після ДТП, тобто завдану потерпілому шкоду фізичним знищенням автомобіля.

Наданими потерпілим фіскальними чеками підтверджуються його витрати на придбання медикаментів в розмірі 2773,1 грн.

Необхідність здійснення витрат на лікування в санаторіях в розмірі 3650,00 грн. потерпілий не підтвердив жодним доказом.

З врахуванням наявності як вини обвинуваченого так і вини потерпілого у ДТП розмір відшкодування майнової шкоди необхідно визначити у відповідній частці 1/3, що дорівнює 2773,1 грн./3=924,37 грн., який підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то відповідно до п. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд, врахувавши обсяг фізичних та душевних страждань потерпілого, яких він зазнав від отриманих тілесних ушкоджень, його перебування на лікуванні в Рогатинській центральній районній лікарні з 27.03.2016 до 04.04.2016, у військово-медичному клінічному центрі Західного регіону з 04.04.2016 до 18.04.2016, повільне відновлення стану здоров`я після отриманих ушкоджень, вважає необхідним визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 4 000,00 грн., який підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Вирішуючи питання про розподіл процесуальних витрат, суд на підставі ст. ст. 120, 122, 124 КПК України стягує з обвинуваченого на користь потерпілого документально підтверджені витрати потерпілого на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. та з обвинуваченого на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 3430,44 грн.

Суд відмовляє у стягненні з обвинуваченого на користь потерпілого витрат на проведення експертного товарознавчого дослідження в розмірі 1006,00 грн., оскільки ці витрати не є процесуальними згідно з положеннями ст. 122 КПК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України суд не вирішує питання про долю речових доказів, оскільки вони не були надані суду.

Керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3 400,00 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 924,37 грн. на відшкодування майнової шкоди, 4 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3 430,44 грн. витрат на проведення експертиз.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження за їх заявою.

Суддя ОСОБА_1