Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/326/2015 Справа №641/2203/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

особи, яка подала скаргу ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні у м. Харкові скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, винесену 24.02.2015 р. старшим слідчим СВ Комінтернівського РВ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_6 . В обгрунтування поданої скарги ОСОБА_4 посилається на те, що 24.02.2015 р. слідчим СВ Комінтернівського РВ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_6 прийнято постанову про закриття кримінального провадження за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування № 0001269 від 09.05.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Вищевказану постанову про закриття кримінального провадження вважав незаконною, оскільки вона не містить мотивів прийнятого слідчим рішення та ухвалена без дотримання вимог ст.ст. 91,92,110 КПК України. Висновок слідчого, на думку ОСОБА_4 є поспішним, прийнятим без ретельної перевірки та встановлення всіх обставин справи.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_4 підтримали.

Прокурор та старший слідчий СВ Комінтернівського РВ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_6 проти задоволення скарги заперечувала, вважала, що постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.05.2014 року до чергової частини Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області надійшла заява ОСОБА_5 про вчинення відносно неї шахрайських дій з боку ОСОБА_7

09.05.2014 року заява про кримінальне правопорушення була прийнята та 09.05.2014 року зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001269, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, тобто шахрайство.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що вона є фізичною особою підприємцем, та у липні 2013 року між нею та ФОП ОСОБА_7 було укладено договір поставки, згідно якого остання повинна поставити хлібопекарську продукцію (дріжджі). Під час складання договору усно була обумовлена готівкова форма розрахунку, а також факт доставки товару водієм ОСОБА_8 , якому і повинні передаватися гроші. З того часу ОСОБА_5 було поставлено товар за накладними, за який вона в повному обсязі провела оплату через водія ОСОБА_8 , який розписався про отримання грошей, та передав їх ОСОБА_7 , а остання шахрайським шляхом намагається вдруге заволодіти грошима ОСОБА_5 , подавши позов до суду про стягнення заборгованості з неї. Факт передачі грошей ОСОБА_5 ОСОБА_8 бачив вантажник ОСОБА_9 .

Допитаний в якості свідка, ОСОБА_9 пояснив, що працює вантажником на Центральному ринку м. Харкова, та в період часу з серпня 2013 року по жовтень 2013 року до нього зверталась ОСОБА_5 з проханням розвантажити товар. Під час розвантаження товару, який привозив водій на ім`я ОСОБА_10 , бачив як він розписувався в накладній та як отримував від ОСОБА_5 гроші за товар.

В ході досудового розслідування було встановлено, що між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_7 24.07.2013 року було укладено договір поставки № 12.

Згідно п. 1.1. вказаного договору ФОП ОСОБА_7 , як продавець, зобов`язується поставити та передати у власність ФОП ОСОБА_5 , як покупця, продукцію: сировину хлібопекарську, а ФОП ОСОБА_5 прийняти та сплатити продукцію на умовах договору.

Згідно п. 3.1. даного договору покупець проводить оплату за поставлену продукцію протягом 14 банківських днів з дати отримання продукції.

Відповідно до п. 3.2. вищезазначеного договору вид розрахунку готівковий.

До матеріалів кримінального провадження були долучені копії документів, а саме копія договору поставки № 12 від 24.07.2014 року, копії видаткових накладних №№ 6 від 31.07.2013, № 1 від 01.08.2013 року, № 44 від 01.08.2013 року, № 1 від 08.08.2013 року, № 17 від 08.08.2013 року, № 18 від 08.08.2013 року, № 14 від 12.08.2013 року, № 2 від 15.08.2013, № 9 від 15.08.2013, № 2 від 22.08.2013, № 14 від 22.08.2013, № 11 від 26.08.2013, № 3 від 29.08.2013, № 4 від 29.08.2013, № 17 від 30.08.2013, № 13 від 02.09.2013, № 2 від 05.09.2013, № 12 від 05.09.2013, № 6 від 10.09.2013, № 25 від 11.09.2013, № 2 від 18.09.2013, № 18 від 20.09.2013, № 4 від 24.09.2013, № 1 від 26.09.2013, № 15 від 26.09.2013, № 20 від 27.09.2013, № 3 від 02.10.2013, № 2 від 03.10.2013, № 17 від 09.10.2013, № 7 від 10.10.2013, № 1 від 11.10.2013, № 13 від 16.10.2013, № 13 від 23.10.2013, № 13 від 24.10.2013, № 14 від 25.10.2013, № 15 від 30.10.2013, № 38 від 31.10.2013,№ 12 від 01.11.2013, № 1 від 04.11.2013, копії рішення господарського суду Харківської області від 17.04.2014 року, Харківського апеляційного господарського суду від 11.07.2014 року, вищого Господарського суду України від 17.09.2014 року, та ін.

Допитана в якості свідка, ОСОБА_7 пояснила, що вона є фізичною особою підприємцем, видом діяльності якої є неспеціалізована оптова торгівля. Приблизно 10 років знайома із ФОП ОСОБА_5 24.07.2013 року між ними було укладено договір поставки № 12. Згідно накладних до ФОП ОСОБА_5 було поставлено продукцію на загальну суму 398 863 гривень. За весь товар ОСОБА_5 розрахувалась лише частково, а саме вона сплатила 51000 гривень. Про часткову сплату грошових коштів за поставлений товар за вищевказаним договором поставки свідчать прибуткові касові ордери. Вказаний товар поставлявся за допомогою водія ОСОБА_8 , з яким у ФОП ОСОБА_7 було укладено доручення від 30.05.2013 року, згідно якого ОСОБА_8 забезпечує доставку товару від поручителя до кінцевих споживачів. Даний договір не надає ОСОБА_8 права отримання грошових коштів від покупців. Такі повноваження ОСОБА_8 ОСОБА_7 не надавались, і він не мав права отримання грошей. Вона від ОСОБА_8 не отримувала жодних грошей в якості оплати за товар ОСОБА_5 . Весь товар поставлявся ФОП ОСОБА_5 , бо давно знала останню, і вона запевняла, що проведе повну оплату. А потім після того, як була зроблена остання поставка продукції, вона сказала, що взагалі не буде сплачувати кошти за товар. Тоді було подано позов до господарського суду про стягнення заборгованості з ФОП ОСОБА_5 . Написанням заяви до правоохоронних органів, ОСОБА_5 намагається уникнути проведення сплати за своєю заборгованістю.

Допитаний в якості свідка, ОСОБА_8 пояснив, що приблизно три роки він працює у ФОП ОСОБА_7 , складські приміщення якої знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Працював у неї не офіційно на посаді водія, а потім ОСОБА_7 уклала з ним договір доручення на перевезення вантажу. Він виступав в якості водія ФОП ОСОБА_7 , а саме отримував вантаж та перевозив його до покупців. В 2013 році перевозив товар від ФОП ОСОБА_7 до ФОП ОСОБА_5 , та отримував оплату за товар, та дані гроші передавав потім ОСОБА_7 . Ніяких документів ОСОБА_7 не підписувала про отримання грошей, він просто передавав їй гроші.

25.11.2014 року в ході одночасного допиту між потерпілою ОСОБА_5 , свідком ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_8 , було встановлено, що між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено договір доручення на надання транспортних послуг водія, та даним договором ОСОБА_8 не наділявся повноваженнями на отримання від покупців грошей в якості оплати за поставлений товар. Крім того, ОСОБА_5 підтвердила факт передачі нею грошей ОСОБА_8 , про що останній розписався в журналі та в накладних, а потім передав гроші ОСОБА_7 , однак вона не бачила цього, не цікавилась у ОСОБА_11 фактом отримання переданих грошей. ОСОБА_7 під час одночасного допиту підтвердила факт здійснення особисто ОСОБА_5 часткової оплати за поставлений товар в сумі 51000 гривень, на які є прибутково касові ордери. ОСОБА_5 не оспорювала сплату даної суми. Також під час даної слідчої дії було встановлено відсутність будь яких документів, розписок тощо, які б свідчили про отримання грошей ОСОБА_7 , або свідків передачі грошей останній від ОСОБА_8 .

Згідно договору доручення № 1 від 30.05.2013 року ФОП ОСОБА_7 , як довіритель, доручає ОСОБА_8 , як повіреному, який зобов`язується за винагороду від імені та за рахунок довірителя вчиняти дії, спрямовані на забезпечення доставки товару від поручителя до кінцевих споживачів. Даним договором не передбачені повноваження ОСОБА_8 , за якими останній мав право на отримання грошей від покупців.

Додатково допитаний в якості свідка, ОСОБА_9 пояснив, що він офіційно ніде не працевлаштований, а підробляє на Центральному ринку м. Харкова неофіційно вантажником приблизно 17 років. Приблизно 3 роки знайомий з ОСОБА_12 , в якої є склад на Центральному ринку м. Харкова. Вона періодично просить допомогти розвантажити автомобілі з продукцією. Це різні машини з різною продукцією. В 2013 році на червоному автомобілі «Газель» приїздив водій на ім`я ОСОБА_10 та привозив дріжджі. Саме з того часу вони познайомились. Коли ОСОБА_10 привозив дріжджі, то ОСОБА_13 прохала ОСОБА_9 розвантажити їх на складі. Він розвантажував товар та клав дріжджі у холодильник, який розташований навпроти входу у склад. Зліва від входу розташований кабінет ОСОБА_5 , який зачиняється на двері. Кожного разу ОСОБА_5 проходила до свого кабінету разом із ОСОБА_10 . Що вони там робили конкретно, ОСОБА_9 невідомо, бо в цей час розвантажував товар. Але потім він бачив, як ОСОБА_10 виходив з кабінету з прозорим пакетом, в якому були гроші. Що це за гроші, в якій сумі, за що саме, він не знає точно, може лише припускати, йому ніхто нічого не повідомляв. В його присутності ОСОБА_5 гроші водію ОСОБА_10 не передавала. Вони були з ним в кабінеті за зачиненими дверми. ОСОБА_9 пояснив, що свої покази не змінював, а мав на увазі, що бачив гроші в пакеті, але за що це були гроші, в якій сумі, чи розписувався ОСОБА_10 у накладній, не бачив та не знає. Просто у попередньому допиті трохи не точно було сформульовано покази.

Під час досудового розслідування було встановлено, що у ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є копії накладних на поставлену продукцію, однак копії накладних, наданих ОСОБА_7 не містять підписи ОСОБА_8 про отримання грошей, а копії накладних, наданих ОСОБА_5 містять такі підписи.

Під час досудового розслідування по кримінальному провадження до Комінтернівського районного суду м. Харкова було направлено клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до оригіналів накладних та журналів обліку приходу товару, які перебувають у ОСОБА_5 , та можливість їх вилучення для призначення та проведення судово почеркознавчої експертизи за підписами, які містяться у даних документах.

Під час розгляду клопотання в суді, ОСОБА_5 категорично заперечувала проти задоволення клопотання та надання вказаних документів.

Слідчим суддею Комінтернівського районного суду м. Харкова було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та наданні доступу та можливості вилучення вищезазначених документів.

Таким чином, встановити давність виготовлення тих чи інших накладних або давність нанесення підписів на накладних є неможливим в зв`язку з невеликим строком перебігу часу, і у органа досудового розслідування вичерпана можливість отримати доступ до них, тому дати належну оцінку даним доказам орган досудового розслідування не має змоги.

Крім того, до матеріалів кримінального провадження були долучені копії рішень судів різних інстанцій.

Так, згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2014 року позов ФОП ОСОБА_7 було задоволено, та прийнято рішення про стягнення з ФОП ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_7 суми основного боргу у розмірі 347 863,60 гривень, пеню в сумі 12 650,49 гривень, 3% річних в сумі 2795,75 гривень, інфляційні в сумі 3060,75 гривень.

На дане рішення ФОП ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу.

Згідно постанови Харківського апеляційного господарського суду від 11.07.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення господарського суду Харківської області від 17.04.2014 року скасовано та винесено нове рішення про стягнення з ФОП ОСОБА_7 на користь ФОП ОСОБА_5 витрат по сплаті судового збору за подання апеляційного скарги.

На дане рішення ФОП ОСОБА_7 подала касаційну скаргу до Вищого господарського суду України.

Згідно постанови Вищого господарського суду України від 17.09.2014 року касаційну скаргу задоволено, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.07.2014 року скасовано, та рішення господарського суду Харківської області від 17.04.2014 року залишено без змін.

24.02.2015 р. старший слідчий Комінтернівського РВ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_14 прийняла постанову про закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що в ході досудового розслідування було встановлено, що між ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_5 24.07.2013 року було укладено договір поставки № 12, на підставі якого останній за накладними було поставлено продукцію на суму 398 863 гривень. Підписи сторін в договорі та суму, на яку поставлено товар, сторонами не оспорюється. Перевезення товару здійснював водій ОСОБА_8 . Факт передачі ОСОБА_5 грошей за поставлену продукцію водію ОСОБА_8 не передбачено укладеним договором поставки, та повноваженнями ОСОБА_8 , згідно договору доручення № 1 від 30.05.2014 року. Підтвердження факту передачі ОСОБА_8 грошей ОСОБА_7 під час досудового розслідування здобуто не було, документи на підтвердження цього відсутні та взагалі не існують. Також було встановлено, що ОСОБА_8 не є матеріально відповідальною особою, та не несе матеріальної відповідальності за цінності чи матеріальні блага ФОП ОСОБА_7 . Твердження ОСОБА_5 про скоєння ОСОБА_7 відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, а саме шахрайства, під час досудового розслідування не знайшли свого підтвердження. Так, при перевезенні ОСОБА_8 продукції, останнім не здійснювались жодні дії для отримання грошей від ОСОБА_5 , не повідомлялась жодна неправдива інформація чи відомості для їх отримання. Даний факт не спростовується ані ОСОБА_8 , ані ОСОБА_5 під час допитів та одночасних допитів в період досудового розслідування.

За результами проведення слідчих дій старший слідчий СВ Комінтернівського РВ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_6 дійшла висновку, що подальше кримінальне розслідування по даному кримінальному провадженню не доцільне, у зв`язку, з тим що між ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_5 склались цивільно правові відносини на підставі укладеного договору поставки № 12 від 24.07.2013 року, за якими є рішення Вищого господарського суду України, та враховуючи, що факт шахрайства в період досудового розслідування не підтвердився, та ніяких даних, що вказують на склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України, зв`язку з чим вищевказане кримінальне провадження було закрито.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки постанова про закриття кримінального провадження винесена законно та обгрунтовано.

Керуючись ст.307 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 - відмовити.

На ухвалу суду протягом 5 днів з дня її проголошення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області

Слідчий суддя- ОСОБА_1