Справа № 487/1218/17
Провадження № 1-кс/487/304/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2017 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу на бездіяльність слідчого Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні №0004355 від 27.10.2016 року, -
В С Т А Н О В И В:
01 березня 2017 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 бездіяльність слідчого Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні №0004355 від 27.10.2016 року.
Із тексту скарги вбачається, що 27.10.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області із заявою щодо прийняття заходів до невідомої особи, яка шахрайським шляхом заволоділа його автомобілем марки «Rover -214», д/н НОМЕР_1 (далі - Автомобіль). Під час проведення досудового розслідування вказаний транспортний засіб в жовтні 2016 року був затриманий та разом зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, ключами від автомобіля був вилучений та залишений на території Березанського ВП Очаківського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області. Посилаючись на те, що на даний час, на транспортний засіб «Rover -214», д/н НОМЕР_1 арешт не накладався, речовим доказом його визнано не було, процесуальне рішення щодо тимчасового вилучення майна не приймалось, просив визнати дії слідчого Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 по утриманню транспортного засобу «Rover -214», д/н НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ключів від автомобіля власнику на території Березанського відділення поліції Очаківського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області незаконними, зобов`язати слідчого Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 повернути власнику ОСОБА_6 , матері заявника або особі, яка на відповідній правовій підставі має право керування транспортного засобу ОСОБА_3 транспортний засіб «Rover -214», д/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Rover -214», д/н НОМЕР_1 та ключі від автомобілю.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав вимоги, що викладені у скарзі. Суду пояснив, що на підставі переданого йому власником реєстраційного свідоцтва на транспортний засіб володів транспортним засобом «Rover -214», що належить його матері. Вказаний автомобіль обміняв (передав у володіння іншій особі) шляхом обміну ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, але без перереєстрації. Здійснити перереєстрацію обміняного транспортного засобу не виявилось можливим, оскільки власник його забрав, а його транспортний засіб - «Rover -214», який перебував у володіння іншої особи, було вилучено слідчим. Посилаючись на те, що на даний час, на транспортний засіб «Rover -214», д/н НОМЕР_1 арешт не накладався, речовим доказом його визнано не було, процесуальне рішення щодо тимчасового вилучення майна не приймалось, просив скаргу задовольнити у повному обсязі.
Представник скаржника ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав скаргу у повному обсязі, просив суд про задоволення скарги.

Прокурор та слідчий до судового засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду скарги були повідомлені своєчасно та належним чином.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, може бути оскаржена заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового слідства чи прокурора під час досудового розслідування, які підлягають оскарженню.

Як встановлено в судовому засіданні, 27.10.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004355 внесено відомості за заявою ОСОБА_3 на дії невстановленої особи, яка шахрайським шляхом заволоділа його автомобілем марки «Rover -214», д/н НОМЕР_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
Згідно ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Частиною 12 ст.100 КПК України встановлено, що Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що оскільки майно вилучалось не у скаржника, а у іншої особи, яка на відповідній правовій підставі (наявного в неї свідоцтва про реєстрацію ТЗ) володіла ним, то і поверненню воно відповідно вимог ст.169 КПК України підлягає вказаній особі або власнику.

Оскільки на час вилучення транспортного засобу скаржник не був його володільцем та не є його власником, відсутні підстави для повернення йому вилученого ОСОБА_7 в порядку передбаченому КПК України та для задоволення скарги.

Керуючись статтями 303-307 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 , - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1