Справа № 761/1447/17
Провадження № 1-кс/761/1211/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, № 120 161 001 000 160 51, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :
Слідчий СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим у встановленому законом порядку у вищевказаному кримінальному провадженні, про арешт квартири АДРЕСА_1 .

Обгрунтовуючи доводи клопотання слідчий зазначає, що 17.12.2016 до Шевченківського УП надійшла заява від гр. ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невстановлені особи в невстановлений слідством час шахрайським шляхом використовуючи підроблені документи переоформили та продали кв. АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_4 заподіявши заявнику матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

Відповідно до показів ОСОБА_5 він за станом здоров`я потребує догляду, тому за ним доглядає ОСОБА_6 , яка є єдиною правонаступницею його нерухомого майна. На праві власності йому належить квартира, що за адресою АДРЕСА_2 , однак на даний час він мешкає разом із дружиною за адресою АДРЕСА_3 . Жодним особам свою квартиру він не відчужував. Осіб на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він не знає. Однак стверджує, що головний інженер ОСББ «Політех» ОСОБА_9 неодноразово цікавився квартирою за адресою АДРЕСА_2 , а одного разу навіть дзвонив вночі о 00:40 год. та питав, хто проживає в квартирі.

Згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час власником квартири за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу №1212 від 21.10.2016 посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_10 . Попереднім власником вказаної квартири значиться ОСОБА_7 . Органом досудового розслідування направлено запит приватному нотаріусу КМНО ОСОБА_10 про надання копій договору купівлі-продажу №1212 від 21.10.2016 та супутніх до нього документів, що стали підставою для його укладання. В результаті чого отримано відповідь, у вигляді копій запитуваних документів.

У вказаних документах міститься копія свідоцтва про право власності на житло за адресою АДРЕСА_2 видане 12.11.1996 року на ім`я ОСОБА_7 (продавця квартири) та зареєстроване в БТІ за №17492 від 27.11.1996 видане комісією по приватизації ВАТ «Більшовик». Однак слідством від потерпілого ОСОБА_5 також отримано копію свідоцтва про право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , в якому він значиться, як власник з 24.09.1998 року. Вказана інформація підтверджується відповіддю з БТІ від 22.12.2016 №16167 (И-2016) із копією аналогічного свідоцтва. Крім того, згідно вказаної відповіді БТІ вищевказана квартира на праві власності не реєструвалась 27.11.1996 року. Крім того, згідно відповіді ПАТ «НВП Більшовик» в архіві вказаної організації відсутній документ свідоцтва про право власності на житло за адресою АДРЕСА_2 видане 12.11.1996 року на ім`я ОСОБА_7 (продавця квартири) та зареєстроване в БТІ за №17492 від 27.11.1996 року, що свідчить про недостовірність вказаної інформації, наданої продавцем ОСОБА_7 .

Окрім того, Шевченківським УП розслідується кримінальне провадження №0006323 де аналогічним чином ОСОБА_7 переоформив за підробленими документами права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_4 та в подальшому перепродав вказану квартиру. Одним із документів, який був підробленим та на підставі якого було здійснено правочин, надавався за підписом паспортиста ТОВ «УК ПОЛІТЕХ» ОСОБА_9 , тому у слідства є всі підстави вважати, що заволодіння квартирою АДРЕСА_1 відбулося за ретельно спланованим сценарієм групою осіб.

Враховуючи, що має місце факт можливого підроблення документів, а саме договору купівлі-продажу №1212 від 21.10.2016 посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_10 , з метою незаконного заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , то даний об`єкт нерухомого майна у вказаному кримінальному провадженні є предметом кримінального правопорушення, на який зазіхають треті особи. Відповідно до цього слідчим винесено постанову про визнання квартири АДРЕСА_1 речовим доказом у кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 є предметом кримінального правопорушення, а також речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою запобігання злочинним посяганням під час проведення розслідування, слідчий просив про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на даний час належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив суд його задовольнити з підстав наведених у ньому.

Особа-власник майна про розгляд клопотання повідомлявся в установленому законом порядку, разом з тим до суду не з`явився, про поважність причини своєї неявки суд не повідомив, що у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання та пояснень слідчого, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Крім того, існують реальні ризики відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка на даний час на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , із забороною користуватись та розпоряджатись вказаним приміщенням квартири будь-якими особами.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: