Справа № 282/1035/16
Провадження № 1-кп/282/10/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2017 року
смт.Любар

Любарський районний суду Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в приміщенні суду в смт.Любар обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000232 від 01.08.2016 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Орлівське Красноперекопського району Автономної республіки Крим та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 28 жовтня 2011 року Любарським районним судом за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 13 серпня 2014 року Любарським районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; 13 липня 2016 року звільнений з Коростенської виправної колонії (№71) по відбуттю строку покарання.

- 27 вересня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185; ч.1 ст.357; ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
31 липня 2016 року близько 02 години ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшов на територію домогосподарства ОСОБА_6 , яке розташоване по АДРЕСА_2 та переконавшись, що його злочинні дії залишаються непоміченими для власників домогосподарства та інших осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, через незамкнуту віконну раму проник всередину житлового будинку. Перебуваючи у одній із кімнат даного житлового будинку, він розуміючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_6 майно, а саме: мобільний телефон марки «SAMSUNG SM-B110E» вартістю 559 грн., у якому знаходились сім-карта мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 грн. та сім-карта мобільного оператора «Лайф» вартістю 15 грн., ноутбук марки «НР» вартістю 2500 грн. та чоловічі шорти, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, чим завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3084 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 , перебуваючи в цей же час та місці у приміщенні коридору, побачив чоловічу сумку, яка належить ОСОБА_6 , та в якій знаходилась банківська картка AT «Ощадбанк» за № НОМЕР_1 на ім`я останнього, разом з пін-кодом до неї. Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що ця банківська картка є офіційним документом ОСОБА_7 , викрав її з метою зняття грошових коштів з рахунку, після чого з викраденим покинув місце вчинення злочину.

Цього ж дня о 04 год. 20 хв. ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел прибув на вул.Незалежності, 38 в смт.Любар Житомирської області, де у банкоматі за №А0500031, що відноситься до ПАТ «Територіального відокремленого безбалансового відділення №10005/43 філії Житомирського обласного управління AT «Державний Ощадний банк України», намагався зняти грошові кошти в сумі 1000 грн. з вказаного банківського рахунку ОСОБА_6 , але грошових коштів на рахунку не виявилось.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які він вважав необхідними для вчинення крадіжки грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_6 , але свій злочинний намір до кінця не довів з незалежних від його волі причин, так як на банківському рахунку AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 були відсутні грошові кошти.

В судовому засіданні, яке відбулось 12.04.2017 року ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав повністю та відмовився надавати свідчення.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 30 чи 31 липня 2017 року ввечері вони з сім`єю полягали спати, а вона заснула біля 01год. 00 хв., оскільки дивилась телевізор. Поскільки на дворі було спекотно то у них було відкрите вікно. О 04-00 год. вона прокинулась бо плакала менша дитина, а о 06-00 годині пішла порати по господарству і помітила, що на підвіконнику відкритого вікна стояли вазони і на землі було 2 листка з вазона. Чоловік прокинувся та почав шукати одяг і йому прийшла смс на телефон, що о 04-20 год. хтось намагався зняти кошти з його картки. Крім того, на вікні був знятий карниз з цвяха. Коли вони сіли обговорювати цю ситуацію то дитина спитала чи вона брала телефон і почали на нього телефонувати, але він був уже вимкнений. Тоді вона запитала де ноутбук і зрозумівши, що хтось проник до будинку і викликали поліцію. Банківська картка чоловіка була в барсетці разом з пін кодом до неї. Телефон та ноутбук її. Телефон купили в червні марки Самсунг і дала його дитині щоб покористувалась, моделі не пам`ятає. Ноутбук був НР купили його бувшим у використанні в м.Львові десь за 2800 грн. Інших порушень в будинку не бачила крім того, що сказала. Телефон був новий вартістю біля 600 грн., ноутбук марки НР і їй не повернутий.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що те що повідомила потерпіла ОСОБА_6 так все і було. Дату не пам`ятає в липні чи серпні 2016 року точно сказати не може він пішов спати, а коли вранці встав, почав шукати шорти та глянув на телефон і там була смс про зняття із його банківської картки грошей. Потім заблокував цю картку. Дочка ОСОБА_8 запитала їх про телефон і почали його шукати та телефонувати на нього, однак він був уже вимкнений. Ноутбука теж не було. Телефон самсунг на 2 сім карти та ноутбук НР були дружинині. В одній із кімнат будинку був знятий карниз з одного боку, а потім побачив на дворі біля вікна листки з вазона. Банківською карткою користувався за два дні до цього і поклав її в барсетку разом з пін кодом. ОСОБА_9 висіла на вішалці за дверима в коридорі. Поніс витрати на виготовлення нової картки 40 гривень і два тижні їздив щоб її забрати тому поніс витрати на дорогу. На викраденій картці було десь 12 грн., оскільки решту він зняв до її викрадення.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що потерпілі є її матір`ю та вітчимом. Обвинуваченого ОСОБА_5 знає так як навчались в одній школі. Також пояснила, що 30.07.2016 року вона приїхала до батьків в АДРЕСА_2 на вихідні. Ці події відбулись вночі з 30.07 на 31.07.2016 року і коли вранці 31 прокинулась та почала шукати мобільний телефон. Добре пам`ятає, що залишила його на тумбочці біля ліжка. Запитала у батьків та сестер чи вони його не бачили і чи не брали, однак вони сказали, що ні. Почали його шукати по будинку, але не знайшли і почали телефонувати на обидва номери, так як в ньому було дві сім карти, однак він був вимкнений. В процесі пошуку телефону помітили в спальні батьків зірваний карниз з одного боку. Одразу не надали цьому значення. Також помітили, що зник ноутбук, який знаходився в сусідній кімнаті зі спальнею батьків. Потім зрозуміли, що не знають де ці речі. На вікні помітили, що був перевернутий вазон і викликали поліцію, яка приїхала через кілька годин, провели огляд та допитали їх. Також зникли шорти, банківська картка вітчима. Їй стало відомо що цей злочин вчинив ОСОБА_5 коли його затримали працівники поліції. Слідчих експериментів з її участю не проводили. В той день в будинку бала мати. Вітчим, сестри та вона. Вікна і двері в будинку були закриті за виключенням того вікна де був перекинутий вазон та зірваний карниз. Телефон був марки Самсунг, а ноутбук HP. Банківська картка зникла з куртки, яка була в коридорі. Телефон з її кімнати, а ноутбук з сусідньої кімнати зі спальнею батьків. Будь-якого шуму вночі не чула. ОСОБА_5 можливо був у будинку батьків, коли вони працювали в м. Києві і вона їздила до них. А ключі від будинку були в її хлопця, але стверджувати вона цього не може. Крім перевернутого вазону та зірваного карнизу на вікні однієї з кімнат більше нічого не було порушено у будинку. Спати полягали ближче до 24 години, а прокинулась о 09 09-30 годині. Телефон був у користуванні два місяці. Ноутбук був куплений у 2012 чи 2013 році. Їй не відомо чи вітчим зберігав на банківській картці якісь кошти. Напередодні зникнення цих речей ніхто до них не заходив. ОСОБА_5 не бачила давно.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_5 являється її рідним братом. В минулому році, влітку чи восени, точної дати не пам`ятає, після відбуття покарання в неї в будинку в с.Мала Деревичка Любарського району проживав її брат ОСОБА_5 . Вона побачила у нього ноутбук та запитала де він його взяв, на що він відповів, що взяв його в смт.Любарі у друзів. Він був чорного чи сірого кольору, точно не пам`ятає. Про те, що він був викрадений дізналася через два дні від працівників поліції, які розшукували її брата однак його удома вже не було. Також працівники поліції знайшли у неї у будинку в грубі банківську картку. До цього часу у нього не було ноутбука. В той день, коли вона бачила у нього ноутбук, він був удома до обіду, а потім поїхав до ОСОБА_12 , а ввечері коли вона з ним розмовляла по телефону, останній пояснив, що він у м.Києві. Напередодні ввечері до 21 год. 30 хв. він знаходився удома, а потім кудись пішов. Ноутбуком він не користувався, а останній лежав в неї в будинку. Коли брат повернувся із місць позбавлення волі, у нього був мобільний сенсорний телефон на два номери. Інших телефонів у нього не було. Про те, що він здійснив крадіжку дізналася від працівників поліції.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілих, свідків та дослідивши матеріали кримінального провадження, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах викладених в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Суд також вважає доведеною вину ОСОБА_5 в таємному викраденні офіційного документу, вчинених з корисливих мотивів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який неодружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується негативно, раніше не одноразово судимий за аналогічні корисливі злочини, своєї вини не визнав, також суд враховує обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставиною, яка згідно ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є рецидив злочинів.

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_5 положень ст.ст.69, 75 КК України, а тому приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, в межах визначених санкціями статей закону про кримінальну відповідальність, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, із застосуванням ст.70 ч.1, 4 КК України, оскільки він відбуває покарання згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2016 року.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 368-371, 373, 374, 376, 532 КПК України, Суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185; ч.1 ст.357; ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання :

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

- за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

- за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно до відбування покарання призначити 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання з урахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2016 року, шляхом частково складення покарань у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 07.08.2016 року.

Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 27.09.2016 року за правилами ч.5 ст.72 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

По даному кримінальному провадженню запобіжний захід до ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази по справі: банківську картку АТ «Ощадбанк» за № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , приєднану до матеріалів кримінального провадження повернути власнику; оптичний носій інформації «CD-R» с.н. 215 приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі подачі апеляційної скарги після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Ст.секретар суду ОСОБА_13