печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0006084 від 22.06.2015, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.361, ч.2 ст.361 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

слідчий слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідування та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про ряду об`єктів нерухомого майна, що стало об`єктом незаконних реєстраційних дій.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0006084 від 22.06.2015, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.361, ч.2 ст.361 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, використовуючи електронні ключі та паролі приватних нотаріусів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , упродовж 2015 - 2016 років здійснили незаконні дії від їхнього імені щодо зняття арештів з майна, які ними фактично не виконувались.

В подальшому невстановлені досудовим розслідуванням особи, з метою отримання неправомірної вигоди, пропонували на ринку юридичних послуг України послуги з зняття будь-яких обмежень з рухомого та нерухомого майна громадян. В свою чергу володільці рухомого та не рухомого майна, скориставшись вказаною незаконною послугою, отримували можливість здійснити реалізацію свого рухомого та нерухомого майна без будь-яких обтяжень, що надавало їм можливість не виконувати взяті перед іншими фізичними та юридичними особами зобов`язання, а також знімати накладені на їхнє майно арешти, чим нанесли збитки в особливо великих розмірах.

В поданому клопотанні органом досудового розслідування вказано, що в теперішній час у органу досудового розслідування є підстави вважати, що теперішні власники майна, з яким проводилися незаконні реєстраційні дії, можуть вжити заходів щодо його швидкого відчуження на користь третіх осіб з метою уникнення покарання в частині конфіскації, в зв`язку з чим клопотання.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити.

З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, та з метою забезпечення арешту майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

Окрім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таким чином, розгляд вказаного клопотання без виклику сторони захисту не буде порушувати жодним чином права підозрюваного чи інших осіб.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, надходжу до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0006084 від 22.06.2015, за фактом несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем та комп`ютерних мереж, що призвело до витоку, підробки інформації від імені приватних нотаріусів, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.361, ч.2 ст.361 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Таким чином, положеннями КПК України передбачені два самостійні інститути забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ст. 170 КПК України), а також накладення арешту на речі, майно та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна та визнанні у справі речовими доказами (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. При цьому, обов`язок доведення існування зазначених умов КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання.

Так, накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, можливо виключно у випадку наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна. Причому, арешт накладається лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження і щодо якої може бути застосований захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Разом з тим, з поданого стороною обвинувачення клопотання та документів на його обґрунтування в жодний спосіб не вбачається, і в судовому засіданні не доведено, що в даному кримінальному провадженні будь-кому з теперішніх власників майна, з яким проводилися незаконні реєстраційні дії, повідомлено у встановленому законом порядку про підозру.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0006084 від 22.06.2015, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.361, ч.2 ст.361 КК України -залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1