Справа № 697/700/17
Првадження № 1-кс/697/123/2017
У Х В А Л А
Іменем України
20 березня 2017 року

Слідчий суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого СВ Канівського ВП Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000177 від 15.03.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Канівського ВП Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00002177 від 15.03.2017, звернулася з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_6 , працюючи згідно наказу №48-к від 20.01.2015 водієм автотранспортних засобів (категорії «Е») транспортної служби на ПрАТ «Миронівська птахофабрика», 12.03.2017 близько 18:00 год перебуваючи на території виробничої дільниці з вирощування птиці №5 ПрАТ «Миронівська птахофабрика», що розташована в адміністративних межах с. Ліпляве Канівського району Черкаської області, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з автомобіля МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 таємно викрав дві акумуляторні батареї марки «TUNGSTONE 6CT-190L(4)» вартістю згідно довідки №191 від 14.03.2017 З 575 грн. за одну, на суму 7 150 грн., які погрузив у кабіну свого службового автомобіля МАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , за допомогою якого відвіз вказані акумуляторні батареї до узбіччя, що розташоване на проміжку автодороги між виробничою дільницею з вирощування птиці №5 та територією складу Комплексу с. Ліпляве ПрАТ «Миронівська птахофабрика», що в адміністративних межах с. Ліпляве Канівського району Черкаської області, де заховав їх та в подальшому перевіз до гаражного приміщення, що розташоване по АДРЕСА_1 на власному автомобілі Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , чим завдав підприємству майнової шкоди на вказану суму.

13.03.2017 СВ Канівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Він, же ОСОБА_6 , працюючи згідно наказу №48-к від 20.01.2015 водієм автотранспортних засобів (категорії «Е») транспортної служби на ПрАТ «Миронівська птахофабрика», 12.03.2017 близько 18:40 год перебуваючи на проміжку автодороги між виробничою дільницею з вирощування птиці №5 та територією складу Комплексу с. Ліпляве ПрАТ «Миронівська птахофабрика», що розташована в адміністративних межах с. Ліпляве Канівського району Черкаської області, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з автомобіля МАЗ д.н.з. НОМЕР_3 таємно викрав дві акумуляторні батареї марки «Sada 6CT-190» вартістю згідно довідки №191 від 14.03.2017 3 575 грн. за одну, на суму 7 150 грн., які заховав на узбіччі та в подальшому перевіз до гаражного приміщення, що розташоване по АДРЕСА_1 на власному автомобілі Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , чим завдав підприємству майнової шкоди на вказану суму.

15.03.2017 СВ Канівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000180 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

16.03.2017 прокурором Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури кримінальні провадження №0000177 та №0000180 було об`єднано в одне провадження №0000177.

16.03.2017 ОСОБА_6 було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

16.03.2017 в ході допиту ОСОБА_6 було встановлено, що кримінальні правопорушення він вчиняв на власному автомобілі марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , тобто вказаний автомобіль являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_6 показав, що кримінальні правопорушення він вчиняв на власному автомобілі марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , тобто вказаний автомобіль являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Фактичним володільцем вищевказаного автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , тому, з метою збереження речового доказу - автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення на арешту на автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_2 .

Слідчий СВ Канівського ВП Золотоніського відділу поліції ГУНП Черкаської області ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого з підстав, викладених у ньому, вказуючи, що вказане в клопотанні майно має значення для досудового розслідування.

ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо заявленого клопотання, оскільки викрадене майно повернуто власнику - підприємству ПрАТ «Миронівська птахофабрика».

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши письмові докази, подані на обґрунтування клопотання, дійшов наступного.

Статтею 131 ч. 2 КПК України передбачено, що арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до ст. 132 ч.ч. 1, 3, 4, 5 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

На підтвердження доводів клопотання слідчим поліції надано копію протоколу огляду місця події від 14.03.2017 (а.с.5), повідомлення про підозру від 16.03.2017 ( а.с.8), протоколу додаткового допиту підозрюваного від 16.03.2017 ( а.с.10), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 13).

В судовому засіданні встановлено, що згідно заяви представника потерпілого підприємства ПрАТ «Миронівська птахофабрика» по кримінальному провадженню № 0000177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вбачається, що цивільний позов вони подавати не будуть, оскільки викрадене майно повернуте власнику.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно до ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України регламентовано, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1 ) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Надаючи оцінку дослідженим в ході розгляду клопотання доказам, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність умов, передбачених п. п. 1,2,5,6 ч. 2 ст. 173 КПК України, а відповідно й наявності беззаперечних обставин, що дають підстави для задоволення клопотання.

Матеріали клопотання не містять жодних доказів, які б свідчили про те, що існує небезпека знищення доказів, а тому накладення арешту з метою забезпечення речових доказів не узгоджується з положенням п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

На думку слідчого судді, автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , не відповідає критеріям, визначеним ст. 167 КПК України.

Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання про арешт майна з огляду на зміст ч. 1 ст. 173 КПК України, та звертає увагу на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та можливі негативні наслідки арешту майна для володільця ОСОБА_6 .

Згідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Канівського ВП Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури, про арешт майна у кримінальному провадженні №0000177 від 15.03.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1