02.03.2017
Справа №359/665/17
Провадження №1кп/359/153/2017

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2 березня 2017 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сеньківка Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , в силу ст.. 89 КК України раніше не судимого, -
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України за наступних обставин.
17.11.2016 року, ОСОБА_4 перебував на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , де він працював у складському приміщенні фасувальником зернових культур. В подальшому, ОСОБА_4 , з метою власного збагачення, вирішив таємно викрасити насіння розторопші та корм для канарейок, які зберігались у складському приміщенні, розташованому за вказаною адресою.
17.11.2016 року, приблизно о 13 год. 42 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, маючи вільний доступ до складського приміщення, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, із складського приміщення, розташованого на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав п`ять мішків із розторопшею, загальною вагою 250 кг, вартістю 8645 грн. та два мішки з кормом для канарейок, загальною вагою 100 кг, вартістю 1750 грн.
Тому, своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази ОСОБА_4 , надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого та думки потерпілого і прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочину, розміру завданої шкоди, викраденого майна тощо).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 визнав в повному обсязі з урахуванням заявлених сум відшкодування завданої моральної шкоди.
Показав, що він дійсно 17.11.2016 року, перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_5 в м. Борисполі, де він працював, продав майно, що належало потерпілому невідомій йому раніше особі для власного збагачення та витрачання отриманих коштів в своїх побутових інтересах. Зобов`язався відшкодувати завдані збитки та моральну шкоду, попросив вибачення за свої дії перед потерпілим. Зазначив, що має можливість сплатити штраф та в подальшому сплатити потерпілому відповідні кошти.
Судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, документи, що характеризують особу обвинуваченого, речові докази у справі, обґрунтування цивільного позову. Докази вартості викраденого не досліджувались, оскільки така вартість не оспорюється обвинуваченим.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, підстав для цього судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Кримінальне правопорушення вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.
Так, санкцією ч.1 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до трьох років, а тому вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є злочином середньої тяжкості.
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.
В той же час, доказів вчинення злочину у зв`язку із скрутним матеріальним становищем суду обвинуваченим не надано.
Обвинувачений раніше не судимий (в порядку ст. 89 КК України має погашену судимість), офіційно не працевлаштований, за місцем проживання та реєстрації на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо.
З урахуванням викладеного обвинуваченому слід призначити за ч.1 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, його матеріальне становище, можливість оплати штрафу останнім.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає вирішенню в порядку ст.ст. 127-129 КПК України та задоволенню в повному обсязі, зважаючи на позицію обвинуваченого щодо його визнання.
Так, завдані матеріальні збитки станом на момент розгляду справи в суді обвинуваченим не відшкодовані. Їх розмір сучасниками провадження не оспорював ся. Щодо завданої моральної шкоди, то вона дійсно була заподіяна потерпілому, зважаючи на існуючий раніше рівень довіри до обвинуваченого та вчинення ним кримінально караних дій по відношенню до ОСОБА_5 суму завданої моральної шкоди ОСОБА_4 визнав в повному обсязі, тому також є неоспорюваною.
Суд вважає, що ОСОБА_4 , має матеріальну можливість сплатити такі збитки та моральну шкоду.
Процесуальні витрати у справі не виявлені, про них не зазначив і прокурор.
Речові докази у виді ДВД диску із записом з камер спостережень, у відповідності до ст. 100 КПК України, слід залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Обвинуваченому раніше не обирався запобіжний захід, підстав для обрання його судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн. 00 коп.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1