Справа № 520/75/16-к
Провадження № 1-кп/520/457/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.01.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

цивільного відповідача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000813 від 22.10.2015 року відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_10 скоїв кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.

Так, 22.10.2015 року приблизно 20 годині обвинувачений ОСОБА_10 порушив пункти: 1.7.; 2.3. «б»; 10.1.; 10.9.; 26.1 Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія:

п. 1.7. «Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 10.9. «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб»;

п. 26.1. «Пішоходам дозволяється рухатися у житловій та пішохідній зоні як по тротуарах, так і по проїжджій частині. Пішоходи мають перевагу перед транспортними засобами, але не повинні створювати безпідставних перешкод для їхнього руху».

Так, в зазначений день та час обвинувачений ОСОБА_10 , знаходячись у технічно справному вантажному пікапі «ЗАЗ-110558-42», д/з « НОМЕР_1 » припаркованому у житловій зоні, біля бару «Албена», по проспекту Ак. Глушко, 22 в Київському районі міста Одеси, вирішив виїхати на проїжджу частину проспекту Ак. Глушко, для чого, зі швидкістю близько 5 км/год почав рух на автомобілі заднім ходом по асфальтованому сухому дорожньому покриттю міжквартального проїзду, шириною усього 3,8 метрів, з боку вулиці Ак. Корольова у напрямку вулиці Ільфа і Петрова, при цьому, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, із урахуванням особливостей конструкції керованого транспортного засобу, який вантажним відсіком - «будкою» повністю обмежував оглядовість проїжджої частини позаду автомобіля, не звернувся за допомогою до інших осіб, під час руху заднім ходом не переконався у безпеці свого маневру, вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою не стежив, чим створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

Проявивши злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків але легковажно розраховуючи на їх відвернення, обвинувачений ОСОБА_10 , при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, своєчасно не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд задньою частиною автомобіля «ЗАЗ-110558-42», д/з « НОМЕР_1 » на пішохода похилого віку ОСОБА_11 , яка маючи перевагу у русі, оскільки знаходилася у житловій зоні, рухалася у темпі повільного кроку по середині проїжджої частини міжквартального проїзду у зустрічному напрямку та в результаті контакту з транспортним засобом впала на проїжджу частину під днище автомобіля, поміж задніх коліс.

В результаті ДТП пішоходу ОСОБА_11 , заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з її смертю, а саме:
а) закрита травма грудної клітки у вигляді перелому хребта між 5-м та 6-м грудними хребцями з повним розривом спинного мозку та його оболонок, переломів 2-10-го правих ребер по середньо-ключичній лінії та 2-10-го ребер по середньо-ключичній лінії за непрямим механізмом утворення, та переломів 4-10-го правих ребер по лопатковій лінії, 1-го правого ребра по хребтовій лінії, 3-10-го лівих ребер по лопатковій лінії, 1-2-го лівих ребер по хребтовій лінії за прямим механізмом утворення, з ушкодженням пристінкової пліври та крововиливами в м`які тканини грудної клітки;
б) повний розрив правого клубово-крижового зчленування, парасимфізарні осколкові переломи гілок правої та лівої лобкових та сідничних кісток з крововиливами в м`які тканини та клітковину тазу;
в) поперечний перелом правої стегнової кістки з крововиливом в м`які тканини правого стегна;
г) забита рана з садном в лівій надбрівній ділянці біля зовнішнього кінця брови, садна на задній поверхні правого ліктьового суглобу, крововиливи на задній поверхні правого та лівого передпліч та тильній поверхні кистей, садна на передній поверхні правої гомілки в середній третині на висоті 15-25 см від підошовної поверхні стоп, садно на передній поверхні правого колінного суглобу на висоті 38-44 см від підошовної поверхні стоп.
Безпосередньою причиною смерті є політравма, що ускладнилася травматичним шоком.
Згідно з висновком судової авто-технічної експертизи з дослідження обставин ДТП № 7189 від 09.12.2015 водій автомобіля «ЗАЗ-110558-42», д/з « НОМЕР_1 » мав технічну можливість запобігти наїзд, шляхом належного виконання вимог п. п. 10.1. і 10.9 ПДР і саме його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку із фактом ДТП.

Своїми умисними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, обвинувачений ОСОБА_10 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, визнав повністю і пояснив, що дійсно при зазначених вище обставинах він, керував автомобілем «ЗАЗ-110558-42», д/н « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_9 , з якою він був у трудових відносинах, а саме: виконував обов`язки водія у СПД «Павлова» та скоїв наїзд задньою частиною автомобілю на пішохода ОСОБА_11 , яка в наслідок ДТП загинула.

Після наїзду на потерпілу, він, обвинувачений, прийняв засоби щодо госпіталізації потерпілої, викликав «швидку допомогу» та частково відшкодував збитки. Просить його суворо не карати, бо керування транспортним засобом це його єдиний заробіток, а в нього на утриманні малолітня дитина. Цивільний позов про відшкодування витрат на захисника в сумі 7 000 грн. визнає в повному обсязі, моральну шкоду на суму 100 000 грн. також визнає, 10 000 грн. він вже відшкодував потерпілому.

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_10 винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його вина доведена свідченнями потерпілого, цивільного відповідача та письмовими доказами, що містяться у кримінальному провадженні, якими підтверджуються його показання стосовно часу, місця та обставин вчинення ним кримінального правопорушення, а саме:

-показами у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 про те, що померла в результаті ДПП ОСОБА_11 - його мати. Як трапився наїзд на матір він не знає. Після наїзду мати померла та в зв`язку з її смертю, він подав цивільний позов, який просить задовольнити, а саме: просить стягнути 2 145 грн. матеріальної шкоди, яку він поніс у зв`язку з смертю матері і яка залишилась не відшкодованою, бо 15 000 грн. йому відшкодувала ОСОБА_9 .. Також просить стягнути з обвинуваченого 7 000 грн., які складають витрати на адвоката по справі та стягнути моральну шкоду з обвинуваченого 100 000 грн. Просить зі страхової компанії «Домінанта» стягнути 100 000 грн. бо вважає, що він поніс душевну травму через загибель матері, його втрата є непоправною, він відчув біль та порушився його уклад життя;

-показами цивільного відповідача ОСОБА_9 , яка пояснила, що вона займається підприємницькою діяльністю. В 2015 році у неї працював обвинувачений ОСОБА_10 на посаді водія, трудові відносини вони з ним письмово не оформлювали. Їй відомо, що ОСОБА_10 під час виконання ним відповідних трудових обов`язків, керував автомобілем «Таврія Пікап», який їй належить, скоїв наїзд на жінку, яка в результаті ДТП загинула. Вона сплатила потерпілому ОСОБА_8 15 000 грн., про що він надав їй розписку про отримання грошових коштів і відсутність до неї претензій. Вона просить суворо не карати обвинуваченого, бо він хороша людина;

-витягом з ЄРДР № 0000813 від 22.10.2015 року;

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.10.2015 року зі схемою та фототаблицею, згідно якому було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди у між квартальному проїзді напроти будинку №24 по пр.-кту Ак.Глушко у м. Одесі;

- медичним висновком №001813 від 22.10.2015 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_10 ознак сп`яніння не виявлено;

-повідомленням оператора 102 від 22.10.2015 року;

-протоколом огляду речових доказів від 23.10.2015 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду є автомобіль «ЗАЗ-110558-42,д/з « НОМЕР_1 »;

-висновком судової автотехнічної експертизи № 6309 від 05.11.2015 року, відповідно до якого на момент ДТП гальмова система, рульове керування і ходова частина автомобіля ЗАЗ 110558 «Таврія Пікап» р/н НОМЕР_1 перебували в працездатному стані, дозволяли водієві здійснювати рух по наміченій траєкторії, ефективно знижувати швидкість аж до зупинки й не мали несправностей, які б раптово для водія могли обумовити відмову систем, втрату керованості або відведення автомобіля від завданого водієм напрямку руху;

-висновком судової транспортно - трасологічної експертизи № 6310 від 05.11.2015 року з фототаблицею, згідно якому на автомобілі ЗАЗ 110558 «Таврія Пікап» р/н НОМЕР_1 визначається наявність наступних ушкоджень і слідів, які можливо віднести до утворення їх в результаті контактування з пішоходом:пологи вм`ятини на нижній кришці багажного відділення в правій частині і на корпусі паливного бака в правій частині, потертості брудопилового шару на задньому бампері в правій частині, на декоративній пластиковій рамці реєстраційного номер, встановленого на нижній кришці багажного відділення і на обох кришках багажного відділення, а також потертості брудопилового шару, схожі за текстурою з тканиною, на корпусі паливного бака в правій частині і на задній балці в правій частині. Розподіл вказаних ушкоджень і міра їх виразності відображають наступний механізм контакту: первинне контактування з задньою частиною праворуч автомобіля ЗАЗ 110558 Таврія Пікап р/н НОМЕР_1 , приблизно на відстані біля 20 см праворуч від поздовжньої осі автомобіля, з подальшим падінням пішохода і контактування тіла з елементами днищевої зони в задній правій частині;

-висновком експерта №1107-3394/15 від 30.11.2015 року згідно якому при досліджені трупа ОСОБА_11 знайдена поєднана травма грудної клітки, тазу та кінцівок, яка включає до себе: закриту травму грудної клітки у вигляді наступних ушкоджень: перелома хребта між 5 м та 6-м грудними хребцями з повним розривом спинного мозку та його оболонок, переломів 2-10 го правих ребер по середньо ключичній лінії за непрямим механізмом утворення та переломів 4-10- го правих ребер по лопатковій лінії, 1-го правого ребра по хребтовій лінії, 3-10-го лівих ребер по хребтовій лінії за прямим механізмом утворення, з ушкодженням пристінкової пліври та крововиливами в м`які тканини грудної клітки; повного розриву правого клубово-крижового зчленування, парасимфізарних осколкових переломів гілок правої та лівої лобкових та сідничних кісток з крововиливами в м`які тканини та клітковину тазу; поперечного перелому правої стегнової кістки з крововиливом в м`які тканини правого стегна; також були виявлені забита рана з садном в лівій надбрівній ділянці біля зовнішнього кінця брови, садна на задній поверхні правого ліктьового суглобу, крововиливів на задній поверхні правого та лівого передпліч та тильній поверхні кистей, саден на передній поверхні правої гомілки в середній третині на висоті 15-25 см від підошовної поверхні стоп, садно на передній поверхні правого колінного суглоба на висоті 38-44 см від підошовної поверхні стоп; смерть ОСОБА_11 перебуває у прямому причинному зв`язку з наявною у неї поєднаною травмою грудної клітки, тазу та кінцівок у вигляді, перелому грудного відділу хребта з повним розривом спинного мозку, множинних переломів правих та лівих ребер, множинних переломів кісток тазу, перелому правої стегнової кістки та настала від травматичного шоку;

-постановою старшого слідчого в ОВС ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_12 про зміну кваліфікації складу кримінального правопорушення від 27.10.2015 року з ч.1 ст. 286 КК України на ч.2 ст. 286 КК України у кримінальному проваджені №0000813;

-свідоцтвом про смерть ОСОБА_11 від 28.10.2015 року;

-постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 05.11.2015 року, а саме: одягу ОСОБА_11 ;

-протоколом огляду речових доказів від 05.11.2015 року, згідно якого було оглянуто одяг потерпілої;

-висновком експерта №663 від 30.11.2015 року з фототаблицею з якого вбачається, що при проведенні експертизи одягу (кофти, штанів) та взуття (туфлі) гр. ОСОБА_11 , 1932 р.н., пошкоджень характерних для ДТП (слідів ковзанні, волочіння та переїзду) на одязі та туфлях не виявлено;

-свідоцтвом платника єдиного податку Серія НОМЕР_2 видане суб`єкту господарювання ОСОБА_9 ;

-довідкою про взяття на облік платника податків, фізична особа- підприємець ОСОБА_9 ;

-рахунком №264 від 06.11.2015 року, ГУ ГКБ №1 за перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_11 на суму 250 грн.;

-техпаспортом на автомобіль пікап «ЗАЗ-110558-42», д/з « НОМЕР_1 », згідно якого вбачається, що він належить ОСОБА_9 ;

-висновком №7189 від 09.12.2015 року, з якого вбачається, що у даній дорожньо транспортній ситуації належним виконанням вимог пп. 10.1 і 10.9 ПДР водій автомобіля ЗАЗ -110558-42 мав технічну можливість запобігти наїзд на пішохода. Дії водія автомобіля ЗАЗ -110558-42, які не відповідали вимогам п.п.10.1 і 10.9 ПДР, з технічної токи зору, перебувають у причинному зв`язку з ДТП;

-характеристикою від 12.11.2015 року виданою СПД ОСОБА_9 , з якої вбачається, що ОСОБА_10 в 2015 році було прийнято на роботу в СПД Павлова на посаду водія. За час роботи на робочому автомобілі, аварій та порушень ПДД не допускав. Завжди відповідальний, трудову дисципліну не порушував;

-іншими матеріалами, характеризуючими особу ОСОБА_10 ;

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ст. 337 ч. 1 КПК України.

Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у відповідності до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання провини, щире каяття у скоєному. Прийняв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_10 має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий та займався суспільно - корисною працею.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначені обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи ОСОБА_10 , суд вважає доцільним і можливим застосувати до нього дію ст. 75 КК України із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням, так як вважає це покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння кримінальних правопорушень у майбутньому.

Також суд приймає до уваги, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_10 призвели до загибелі людини, суд вважає за необхідне позбавити його права керувати транспортним засобом.

У кримінальному провадженні заявлено цивільний позов, а саме: потерпілим ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди солідарно з обвинуваченого ОСОБА_10 , та цивільного відповідача ОСОБА_9 у розмірі 17 145,55 грн., з обвинуваченого ОСОБА_10 судові витрати у вигляді оплати правової допомоги, наданої адвокатом, у розмірі 7 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 300 000 грн., та стягнення з страхового товариства «ДОМІНАНТА» страхову суму 100 000 грн. В ході судового розгляду цивільний відповідач ОСОБА_9 відшкодувала потерпілому 15 000 грн. та потерпілий ОСОБА_8 скорегував суму моральної шкоди, яку належить стягнути з обвинуваченого, і просить стягнути з нього 100 000 грн. та з страхового товариства «Домінанта» 100 000 грн.

Згідно з ч.ч.5 та 7 ст. 128, ст.ст. 16 та 28 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом в КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, зокрема, недоторканості права власності та розумності строків. Особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1172 ЦК України юридична особа або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

На підставі ч.6 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4 не несе відповідальності перед потерпілим особа, що управляє джерелом підвищеної небезпеки, яка перебуває у трудових відносинах з власником цього джерела. Таким чином та відповідно до ст. 1187 ЦК України відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті ДТП, має нести тільки ОСОБА_9 , яка є власником автомобіля «ЗАЗ-110558-42», д/з « НОМЕР_1 », яким керував обвинувачений ОСОБА_10 на час скоєння ДТП, та знаходився з ОСОБА_9 у фактичних трудових відносинах.

Що стосується стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральної шкоди, суму якої потерпілий уточнив у судовому засіданні та просив стягнути 100 000 грн., суд прийшов до наступного.

При вирішенні позову потерпілого про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд виходить з того, що статтею 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст.1167 ЦК України).

Згідно пункту 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_10 заявлені безпідставно.

Саме ОСОБА_9 , з якою обвинувачений ОСОБА_10 знаходився у трудових відносинах, мала відшкодовувати всю шкоду, завдану її працівником водієм ОСОБА_10 під час виконання своїх трудових обов`язків.

05.09.2016 року потерпілий ОСОБА_8 надав до суду письму заяву з якої вбачається, що цивільний відповідач ОСОБА_9 виплатила йому матеріальну шкоду у розмірі 15 000 грн., і він вимог до ОСОБА_9 не має, від цивільного позову до ОСОБА_9 відмовляється у повному обсязі.

Оскільки потерпілий ОСОБА_8 , пред`явив позов до неналежного відповідача, яким є обвинувачений ОСОБА_10 , та відповідно до ст. 33 ЦПК України потерпілий не звернувся до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні заявленого до обвинуваченого ОСОБА_10 цивільного позову потерпілим ОСОБА_8 .

Що стосується стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 судові витрати у вигляді оплати правової допомоги, наданої адвокатом у розмірі 7 000 грн. на користь потерпілого ОСОБА_8 , суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 120, 124 КПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги представника потерпілого, несе потерпілий. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Положенням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» затверджено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботу фахівця в галузі права. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 64 від 10.02.2016 року потерпілий ОСОБА_8 сплатив до Адвокатського об`єднання «Санація» 7 000 грн. за правову допомогу згідно укладеного договору №11/Ф. А тому, суд, вважає, що витрати на правову допомогу потерпілого ОСОБА_8 обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, та приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині є законними та відшкодованими обвинуваченим ОСОБА_10 , про що свідчить розписка від 10.03.2016 року потерпілого ОСОБА_8 про отримання 10 000 грн. від обвинуваченого ОСОБА_10 .

Щодо стягнення зі страхового товариства «Домінанта» страхової суми у розмірі 100 000 грн. на користь ОСОБА_11 суд прийшов до наступного.

Копію позовної заяви потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з СТ «Домінанта» страхової суми у розмірі 100 000 грн. з додатками врегулювання страхової події, що встановлена Законом та надання документів до страховика, які передбачені цим Законом направлені судом до СТ «Домінанта» 16.02.2016 року.

Представник цивільного відповідача СТ « Домінанта» у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить слухати зазначене кримінальне провадження без участі представника СТ «Домінанта». Від СТ «Домінанта» до суду надійшли письмові заперечення на цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 .

Із зазначених заперечень вбачається, що відповідач позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в частині вимог до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», оскільки позивач із заявою на виплату не звертався, реквізитів для перерахунку не надав, чим порушив встановлений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок отримання страхового відшкодування, що виключає порушення його прав та обов`язків зі сторони страхового товариства.

01.06.2016 року між СК «Домінанта» та ОСОБА_9 власником автомобіля ЗАЗ-110558-42», д/з « НОМЕР_1 » було укладено договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 4523996. Відповідно до вказаного договору, який на момент скоєння ДТП, тобто на момент заподіяння шкоди, був дійсний, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить100 000 грн.

26 жовтня 2015 року обвинувачений ОСОБА_10 звернувся до СТ «Домінанта» та повідомив, що 22.10.2105 року сталося ДТП за участю транспортного засобу «ЗАЗ-110558-42», д/з « НОМЕР_1 », а саме стався страховий випадок, передбачений договором страхування і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Суд зазначає, що страхова сума є сумою за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, визначеною полісом, яка не включає моральної шкоди.

Оскільки згідно ст. 27.3. Закону України №1961- ІV від 01.07.2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її дружині, батькам, і загальний розмір такого страхового відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат, що на 22.10.2015 р. відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 р.» становить 1 218 грн., то саме цю частину моральної шкоди у розмірі 14 616 гривень слід стягнути з СТ «Домінанта» на користь потерпілого ОСОБА_8 .

Крім того, відповідно до ст. 124 ч. 2 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами протягом 1 (одного) року.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_10 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_10 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Запобіжний захід ОСОБА_10 не обирався.

Стягнути з СТ «Домінанта» на користь потерпілого ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди у розмірі 14 616 (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_10 судові витрати за проведення експертиз на користь держави у розмірі 1 045 (тисячу сорок п`ять гривень) 50 копійок.

В решті позивних вимог потерпілому ОСОБА_8 відмовити на підставі викладеного в мотивувальній частині вироку.

Речовий доказ - автомобіль пікап «ЗАЗ-110558-42», д/з « НОМЕР_1 » вважати повернутим власнику автомобіля ОСОБА_9 .

Речовий доказ-одяг потерпілої ОСОБА_11 - знищити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1