АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/890/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №639/1942/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 січня 2017 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженка м.Люботин Харківської області, українка, громадянка України, із середньо спеціальною освітою,
вдова, пенсіонерка, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судима, -
засуджена за ч.1 ст.125 КК України до штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Вирішено питання про цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 .

Вироком встановлено, що 25 січня 2016 року, приблизно о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 знаходилась за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де також знаходилась ОСОБА_10 . Між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_7 , діючи умисно, нанесла рукою декілька ударів в область обличчя, шиї та рук ОСОБА_10 . Дії ОСОБА_7 були припинені ОСОБА_11 , яка втрутилася в конфлікт та заступилася за свою матір.
ОСОБА_7 спричинила потерпілій ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження: садна на обличчі, шиї та руках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що судом допущена неповнота судового розгляду та істотні порушення закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд не врахував показання обвинуваченої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , відхилено клопотання про виклик у судове засідання співробітників поліції та швидкої допомоги, на предмет встановлення стану ОСОБА_7 та наявності тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_10 , яка обмовляє ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченої, які підтримали апеляційну скарги і просили її задовольнити, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину та правова кваліфікація її дій ґрунтуються на доказах, які були належним чином досліджені під час судового розгляду, і їм дана оцінка відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються доказами, дослідженими в суді першої інстанції у встановленому кримінальному процесуальному порядку, і їм дана належна правова оцінка.

Так, обвинувачена ОСОБА_7 пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її син ОСОБА_12 , якого поховали наступного дня. 25 січня 2016 року, зранку, у неї виник словесний конфлікт з приводу розподілу речей покійного із ОСОБА_10 , яка співмешкала із її сином. Після поминок, ввечері, вона почула розмову ОСОБА_10 з подругами про те, що вони будуть забирати речі покійного з кімнати. Вона побачила, що ОСОБА_10 із подругами п`ють та гуляють, забрала ключі з дверей та пішла. ОСОБА_10 побігла за нею слідом у кімнату, повалила її у крісло та почала душити, віднімати ключі. Одну руку з ключами вона сховала під сідницею, а другою - почала захищатися. Слідом за ОСОБА_10 прибігла ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , стали її ображати, бити. Після чого квартирант ОСОБА_13 припинив конфлікт. Вона вибігла з донькою на вулицю, де чекали працівників поліції. Ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 вона не наносила, в цей день алкоголь не вживала, з приводу її побиття до медичної установи не зверталася. ОСОБА_10 її оговорює, вона могла сама вдаритися та подряпатися або наступного дня її хтось побив.
Обвинувачена ОСОБА_7 не заперечувала факт конфлікту та застосування фізичного насильства.
Окрім показань обвинуваченої, досліджені в судовому засіданні докази давали суду належні підстави визнати обвинувачення доведеним, виходячи з наступного.

Так, показаннями потерпілої ОСОБА_10 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її цивільний чоловік ОСОБА_12 25 січня 2016 року, вранці, ОСОБА_7 розпочала конфлікт через ключі від кімнати. Цього ж дня, після похорон та поминок, після 19 години 00 хвилин, вона з донькою ОСОБА_16 та подругами прийшли додому поприбиратися в кімнаті після покійного. Через деякий час ОСОБА_7 постукала у двері, почала кричати та висловлюватися нецензурною лайкою, забрала її ключі з дверей та пішла. ОСОБА_10 пішла слідом за ОСОБА_7 , яка сіла у крісло і тоді ОСОБА_10 , схилившись над нею, почала забирати ключі. ОСОБА_7 почала бити її по обличчю, хапати за шию, руки. ОСОБА_14 забігла слідом у кімнату та почала їх рознімати. ОСОБА_14 викликала швидку та працівників поліції. 26 січня 2016 року звернулася за медичною допомогою та зняла побої.
Згідно даним протоколу проведення слідчого експерименту від 09 лютого 2016 року за участю потерпілої ОСОБА_10 , в ході якого ОСОБА_10 показала та надала детальні пояснення про обставини нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень (т.1 а.с.33-37).
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 10 лютого 2016 року встановлено, що у ОСОБА_10 були встановлені тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, шиї та руках, які утворилися від дії тупого твердого предмету та могли бути спричинені у строк, при тому способі та механізмі, на які вказує потерпіла ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту 09 лютого 2016 року За ступенем тяжкості це легке тілесне ушкодження (т.1 а.с.38).
Показання потерпілої ОСОБА_10 про механізм нанесення їй тілесних ушкоджень підтверджуються даними висновку судово-медичної експертизи від 10 лютого 2016 року щодо способу та механізму завдання їй тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_7 , вони є послідовними в ході досудового та судового слідства, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами.

Із показань свідка ОСОБА_11 , яка є очевидцем події, вбачається, що 25 січня 2016 року, після 19 години, вони разом із матерію - ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , після похорон та поминок, прийшли за місцем проживання матері та її покійного чоловіка у кімнату, щоб поприбиратися. В цей час до кімнати зайшла ОСОБА_7 та почала висловлюватися нецензурно на адресу її матері, потім схопила ключі та пішла до себе. ОСОБА_11 та ОСОБА_10 пішли за ОСОБА_7 , яка сіла у крісло. ОСОБА_10 стала забирати ключі. ОСОБА_7 схопила лівою рукою з ключами за руку ОСОБА_10 , потім стала штовхати її ногами, а правою рукою стала шкрябати обличчя. ОСОБА_10 не наносила ОСОБА_7 у відповідь ударів та не душила її. При конфлікті була присутня донька ОСОБА_7 ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Конфлікт тривав 5-7 хвилин, згодом ОСОБА_11 викликала поліцію та швидку.
Показаннями свідка ОСОБА_15 встановлено, що 25 січня 2016 року, ввечері, вона разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 пішли після поминок прибиратися у кімнату, де мешкала ОСОБА_10 з її покійним чоловіком ОСОБА_21 . ОСОБА_7 пішла до себе у кімнату, але згодом повернулася до них, розпочала сварку через якісь речі, забрала ключі з кімнати та пішла до себе. ОСОБА_10 пішла за нею. Потім ОСОБА_15 почула крики. Самого побиття ОСОБА_10 не бачила, але через декілька хвилин побачила ОСОБА_10 , на обличчі якої була кров, відразу зрозуміла, що нетвереза ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження.
Аналогічні показання надані свідком ОСОБА_22 .

Показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_22 є послідовними в ході досудового та судового слідства, які пояснили, що мотивом вчинення злочину обвинуваченою ОСОБА_7 були неприязні стосунки, які склались між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 внаслідок сварки.

Сукупність наведених доказів свідчить про те, що потерпіла та свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_15 і ОСОБА_22 , кожен окремо, вказали на обвинувачену як на особу, яка заподіяла ОСОБА_10 тілесні ушкодження при обставинах зазначених у вироку.
Під час перевірки доводів апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, обвинувачена пояснила, що не може назвати мотивів, з яких вони обмовляють її.
За таких обставин слід дійти висновку про те, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв в основу вироку показання потерпілої та свідків і розцінив позицію обвинуваченої як захисну.
Наведені у вироку докази узгоджуються між собою і давали суду першої інстанції обґрунтовано дійти висновку про доведеність обвинувачення стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України.

Суд першої інстанції перевірив також посилання обвинуваченої на показання свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та дав їм належну оцінку.
Показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 встановлено, що ОСОБА_13 є квартирантом обвинуваченої ОСОБА_7 , знаходиться з нею в дружніх стосунках, конфлікту між жінками не бачив, а ОСОБА_23 є донькою обвинуваченої ОСОБА_7 .
Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що до показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які є заінтересованими особами, необхідно відноситися критично, оскільки вони перебувають у дружніх стосунках, співпадають лише з показаннями ОСОБА_7 , спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_24 .
Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 щодо агресивної поведінки потерпілої ОСОБА_10 та нанесення потерпілою тілесних ушкоджень ОСОБА_7 є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ОСОБА_7 не зверталася до поліції із відповідною заявою та в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про факт наявності у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, отриманих 25 січня 2016 року.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та закриття кримінального провадження спростовуються матеріалами справи та є безпідставними.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи апеляційної скарги захисника про відмову у задоволенні клопотання про виклик у судове засідання співробітників поліції та швидкої допомоги, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, дане клопотання було розглянуто судом та задоволено частково (т.2 а.с.73-76).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, по справі не встановлено.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченої, із яких вбачається, що вона на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, пенсіонерка, страждає на гіпертонію, раніше не судима.

Обставин, які обтяжують або пом`якшують покарання, відповідно до вимог ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченій ОСОБА_7 в межах санкції статі, за яку її визнано винуватою, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 січня 2017 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: