Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/205/16-к
В И Р О К
Іменем України

24 травня 2017 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участі прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000020 по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березоточа Лубенського району Полтавської області, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який має середню освіту, ніде не працює, офіційно неодружений, на утриманні має малолітню дитину, раніше судимий:

- 23.10.2015 року Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

13 січня 2016 року близько 01 год. шляхому віджиму замка вхідних дверей обвинувачений ОСОБА_10 проник до будинку по АДРЕСА_2 , який належить потерпілому ОСОБА_8 , звідки діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи, намагався таємно викрасти наступні речі: сковороду алюмінієву, кришку алюмінієву, алюмінієву каструлю об`ємом 5 л, кришку алюмінієву, алюмінієву каструлю об`ємом 3 л, кришку алюмінієву, алюмінієву каструлю об`ємом 2,5 л, кришку алюмінієву, стальну миску об`ємом 1 л, стальну тарілку, сталевий кухоль об`ємом 0, 5 л, ложку столову мельхіорову. Згідно висновку товарознавчої експертизи № 1003/5 від 10.03.2016 року, вартість вказаних речей складає 413,76 грн. Проте обвинувачений ОСОБА_10 не реалізував свій злочинний намір, оскільки був затриманий при спробі втекти з місця вчинення злочину сусідом потерпілого ОСОБА_11 .

Також, в січні 2016 року, обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно та протиправно, незаконно придбав 32 головки рослин снотворного маку для власних потреб, без мети збуту. В подальшому головки рослин снотворного маку помістив до одного полімерного пакету, який перевозив в багажному відділенні автомобіля ВАЗ - 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , таким чином, вчинивши незаконне перевезення наркотичного засобу. Зазначені 32 головки рослин снотворного маку згідно висновку експерта № 94 від 25.01.2016 року є особливо небезпечним наркотичним засобом маковою соломою, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 31,847 г.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин визнав частково, а саме, вину визнав в частині вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, що вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло; в частині обвинувачення у незаконному придбанні та перевезенні наркотичних засобів без мети збуту вину не визнав; цивільний позов не визнав.
У судовому засіданні суду дав показання, що близько 12 год., точного часу не пам`ятає, вночі 13.01.2016 року, коли він їхав від батьків (які йому передали у його власність 2 мішки, 2 ключі, кусачки, ніж, рукавиці та господарську сумку, все це він поклав до багажного відділення автомобіля), до нього подзвонила дружина та сказала, що його дитина захворіла. Оскільки грошей в нього не було, він зупинився біля одного із будинків на сусідній вулиці в с. Кулажинці, адреси не знає, хто там проживає також не знав, побачив, що там ніхто не проживає, оскільки була зима, а слідів на снігу не було. Взяв з собою металеву фомку, яка належить йому та господарську сумку, у якій знаходились: 2 мішки, 2 ключі, кусачки, ніж, рукавиці (які віддали йому батьки). Прихопив цю сумку через те, що там були мішки, для того, щоб збирати у них речі, про наявність у ній інших речей забув. Пішов оглянув двері будинку, віджимом відкрив двері, які були закриті на внутрішній замок. Двері одразу відкрились. Зайшов в помешкання, обдивився, темно було, побачив каструлі, кришки та інший посуд з алюмінію, думав взяти собі. Побачивши, у подвір`ї світло від ліхтаря зрозумів, що хтось прийшов, залишив зазначені речі у помешканні, вибіг на вулицю. Якби ніхто не прийшов, взяв би ті каструлі і пішов би. Коли вибіг на подвір`я, почув, що позаду нього хтось казав, щоб він зупинився, а то буде стріляти, як тільки він це почув одразу почув постріл, він впав, піднявся, почав бігти, знову вистріл, впав, знову піднявся, почав бігти, знову вистріл, впав, коли падав напевно випала металева фомка. Після цього не пам`ятає нічого, втрачав свідомість, пам`ятає вже коли був зв`язаний і на ньому були ушкодження. Тоді його привели до дачі, як пізніше зрозумів Новгородського, а потім прибув наряд поліції. Після цього присутні пішли все оглядати, а він залишився зв`язаний на дорозі, йому було дуже погано. Згодом, був проведений обшук його автомобіля, після чого його доставили в районний відділ поліції. В автомобілі під час огляду знаходилися: кабеля та фомка, які йому належать, тонометр, кусок марлі. Наркотичних засобів в авто не було, не знає звідки вони там взялися. Дозвіл на обшук автомобіля не підписував, давали документи підписувати, він і підписував, однак не бачив, що там був саме дозвіл на обшук. Цивільний позов потерпілого не визнає, оскільки на дерев`яних дверях був звичайний врізний замок, як віджимав вони одразу відкрилися, двері були не пошкоджені, на одвірках могла бути вм`ятина, не більше. Якби стояв хороший замок він би віджимом не відкрився. Водночас, попросив у потерпілого вибачення та обіцяв відшкодувати шкоду чим зможе.

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду, зокрема,

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , наданими у судовому засіданні 05.01.2017 року про те, що 13 січня минулого року йому прийшло повідомлення на мобільний термінал з його сигналізації. Зрозумівши, що швидко до будинку він не доїде, оскільки з Києва до його дачі їхати 150 км, він передзвонив до свого знайомого, щоб той навідався до будинку. Після цього, потерпілий на автомобілі виїхав, коли приїхав надав показання поліції. В будинку був безлад, коробки, де були речі, розірвані, навіть на горищі. Все було спаковано не в мішки, а у пакети потерпілого. Від обвинуваченого пропозиції відшкодувати завдану шкоду не надходило, вибачався перед ним ще на другому судовому засіданні. Вважає, що йому моральна шкода заподіяна, адже після вказаної водії він по ночам погано спить, все уявляється, що приходять повідомлення з сигналізації, адже людина проникла у будинок з ножем, це впливає на стан його здоров`я, відволікає його, вимушений був придбати другу одиницю вогнепальної зброї для того, щоб себе охороняти;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , наданими у судовому засіданні 12.07.2016 року та 24.05.2017 року про те, що в ніч з 12 на 13 січня 2016 року на початку 02 год. ночі йому зателефонував потерпілий ОСОБА_12 і повідомив, що в його будинку спрацьовує датчик руху та просив під`їхати до його будинку, під`їхавши до будинку свідок побачив сліди на снігу, які вели до будинку, хвірточка була зламана, двері були виламані. Весь цей час свідок був на постійному зв`язку із потерпілим, всі свої дії і все, що бачив казав йому, світив у вікна, у двері, але не заходив до будинку. Сказав потерпілому, що боїться заходити в будинок і передзвонить комусь із знайомих, що знаходяться десь поблизу. Вважає, що знаходячись у будинку, обвинувачений обов`язково мав бачити його. Далі, свідок, відійшовши від будинку, одразу набрав ОСОБА_13 , щоб той підійшов на допомогу, в цей час з дверей будинку (метрів 10-15 від нього) швидко вибігла на дорогу людина, свідок побіг за ним, кричав щоб зупинився, ця людина викрикувала якісь погрози та викидувала речі по дорозі, які були при ньому. Бігли вони в бік центра села, через 300-350 м свідок наздогнав утікача, в руках у якого була фомка чи монтіровка і він з нею накинувся на свідка, однак безрезультатно, свідку удалось вибити фомку, після цього він її узяв та ударив нею утікача по лівому бедру, який знову почав тікати в центр села, десь через 100-150 м свідок наздогнав його, збив з ніг, якраз підбіг ОСОБА_13 , це було коло Короваївської школи в центрі села, свідок разом з ОСОБА_13 утікача скрутили, зв`язали руки, подзвонили у чергову частину поліції, і вернулись з ним назад до місця злочину. При цьому, обвинувачений йшов звичайно, був в адекватному стані, просився, щоб його відпустили, казав що буде робити все що скажуть. Видимих пошкоджень на ньому не було, окрім, лівої скроні, не виключає, що це відбулося, коли обвинувачений падав. Зброю не застосовував до обвинуваченого. Поки свідок наздоганяв обвинуваченого пройшло десь 5-10 хв. Коли повернулись назад до місця злочину, в цей час приїхала поліція, вони провели слідчі дії, поліцейські підібрали речі які викидав обвинувачений, коли утікав: це були тряпчана господарська сумка, в якій знаходились будівельні рукавички, кусачки з ізольованими рукоятками, якими можно викусувати проводи, два-три білих мішки, такі в які цукор фасують. Фомка залишалась у обвинуваченого доки свідок не вибив її із рук у обвинуваченого і приніс назад до місця вчинення правопорушення. Як передавав її поліцейським не пам`ятає. Поліцейські розв`язали обвинуваченого, одягли кайданки. Згодом, поліцейські підійшли до машини обвинуваченого. Обвинувачений не заперечував проти її огляду, він був в нормальному стані, сказав, де ключі від машини, поліцейські дістали з нагрудної кишені обвинуваченого ключі, у присутності обвинуваченого, свідка та ОСОБА_13 відкрили автомобіль, інших осіб не було. Свідок побачив, що заднього сидіння в автомобілі не було, було приготовлено місце для мішків, лежала велика фомка, бухта провода, пакети, новий тонометр, перев`язочні матеріали, макові головки в окремому пакеті, ікебани засушені з пахучої трави. Весь процес огляду з моменту взяття ключів у обвинуваченого був у полі зору свідка. Поліцейські роз`яснювали обвинуваченому його права, зачитували якісь статті, однак, що саме свідок не пам`ятає;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , наданими у судовому засіданні 12.07.2016 року та 24.05.2017 року, що узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_11 . Також додав, що на місці злочину валявся серед іншого ніж; коли вели із ОСОБА_15 обвинуваченого назад до місця злочину, він погрожував свідку та ОСОБА_11 ;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який працював в органах внутрішніх справ з 2005 року по 17.06.2016 року, наданими у судовому засіданні 12.07.2016 року про те, що в ніч на 13.01.16 року близько половини другої ночі він в складі слідчо-оперативної групи як оперативний працівник виїхав на виклик в с. Короваї. В решті показання узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 . Додав, що коли група приїхала на місце події фомка лежала на узбіччі біля зв`язаного обвинуваченого. Сумка тряпчана, рукавички, ніж, кусачки були на узбіччі; чавуни, каструлі, зібрані у сумки, у домі. Від проведення медичного огляду обвинувачений відмовився;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , наданими у судовому засіданні 12.07.2016 року, які аналогічні показанням свідка ОСОБА_16 . Додав, що обвинуваченого було направлено до медичного закладу, оскільки в нього були тілесні ушкодження, а саме, на обличчі були садна, точно не пам`ятає, на брові чи на вусі. Однак він відмовлявся від медичного огляду;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який працює хірургом Гребінківської центральної районної лікарні, наданими у судовому засіданні 12.07.2016 року про те, що 13.01.16 року він знаходився на амбулаторному прийомі в поліклініці, близько 09 год. 30 хв. був доставлений обвинувачений в супроводі працівників поліції, зі скаргами на головний біль, загальну слабкість, наявність ран, садна на тілі. При огляді було виявлено розсічену рану скроневої ділянки, множинні садна, проведена хірургічна обробка та зшивання лівої тім`яної ділянки, від подальшого огляду обвинувачений відмовився, від ушивання ран потиличної ділянки відмовився, просив більше нічого не робити, було призначено дообстеження і повторний огляд. Через 2 години в супроводі працівників поліції був доставлений на повторний огляд уже із результатами дообстеження, відповідно було встановлено клінічний діагноз: розсічена ліва скронева потилична ділянка, множинні садна, кульові поранення лівого стегна, струс головного мозку, перелом якогось ребра з лівої сторони. Свідок направив його до завідувача Скорохода. В подальшому обвинувачений не звертався до свідка;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , який працює завідувачем хірургічного відділення Гребінківської центральної районної лікарні з 1999 року, наданими у судовому засіданні 12.10.2016 року про те, що обвинуваченому 13.01.2016 року ним була ненадана медична допомога, оскільки обвинувачений вів себе агресивно, відмовлявся від проведення медичного огляду;

- протоколом огляду місця події, що проводився з 02 год. 35 хв. до 04 год. 40 хв. від 13.01.2016 року, слідчим СВ Гребінківського РВ УМВС України ОСОБА_17 в присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_14 за участі спеціаліста ОСОБА_20 , власника ОСОБА_8 , відповідно до якого місцем огляду була територія домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2 , на вказаній території в будинку виявлено два поліетиленових пакети, в одному з яких із написом «Кока Кола» знаходився електродріт білого кольору, кольоровий електродріт, шнур від автомобільного прикурювача, лампа електрична 20 ВТ економка, електродріт білого та чорного кольору, телефонний кабель, пробка від графину, електричний світильник-переноска, бухта телефонного кабелю білого та прозорого кольору; а в пакеті із написом «Премія» виявлені: сковорода з кришкою алюмінієва, алюмінієва каструля об`ємом 5 л з кришкою, алюмінієва каструля об`ємом 3 л з кришкою, алюмінієва каструля об`ємом 3 л з кришкою, стальна миска з ложкою, глибокою мискою та кружкою. Навпроти подвір`я на узбіччі проїжджої частини виявлено металеву фоку довжиною 60 см, поруч знаходилась господарська сумка. В сумці знаходились наступні речі: 4 пари рукавиць, кусачки, 2 саморобних ключі та ніж. Поруч знаходились два порожні мішки. На вулиці Гагаріна навпроти будинку перебував автомобіль ВАЗ-2107, днз НОМЕР_2 -80АР червоного кольору. В багажному відділенні якого знаходився поліетиленовий пакет, в якому був тонометр LD-71, пакет з марлею, 2 рукавиці, 32 головки ззовні схожі на рослини маку. Заднє сидіння автомобіля відсутнє, на його місці знаходиться металева фомка довжиною 72 см, електричний кабель чорного кольору, електричний кабель білого кольору. За результатами огляду вилучено 32 головки маку поміщено до спеціального пакету НДЕКЦ, 2 металеві фомки, опечатані бірками з пояснювальним написом; посуд поміщений до поліетиленового пакету; електродроти поміщені до поліетиленового пакету; мішки та ключі поміщені до сумки. Під час огляду вилучено та опечатано 32 шт. головки маку; 2 металеві фомки, посуд, електродроти, мішки та ключі, автомобіль ВАЗ-2107 /93-94, т. 1/;

- дозволом ОСОБА_8 від 13.01.2016 року, відповідно до якого він дозволив працівникам поліції оглянути своє домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 95, т. 1/;

- дозволом ОСОБА_10 від 13.01.2016 року, відповідно до якого він дозволив працівникам поліції оглянути свій автомобіль ВАЗ 2107 червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , претензій з даного приводу до працівників поліцій не має /а.с. 96, т. 1/;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_10 від 13.01.2016 року /а.с. 97-102, т. 2/;

- висновком експерта Полтавського науково дослідного експертно криміналістичного центру № 94 від 25.01.2016 року та ілюстративного додатку до нього про те, що надана на дослідження речовина рослинного походження коричневого кольору, яка складається із голівок зі стеблами, є особливо небезпечним наркотичним засобом маковою соломою, маса якої в перерахунку на суху речовину становить 31,847 г /а.с. 113 116, т. 1/;

- висновком експерта товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна оціночна компанія «Полтаваексперт» № 1003/5 та ілюстративного додатку до нього, згідно якого вартість майна по матеріалам досудового розслідування № 000020, зокрема, сковороди алюмінієвої d-26,5 см, кришки алюмінієвої d-29 см, алюмінієвої каструлі 5 л, кришки алюмінієвої d-27 см, алюмінієвої каструлі об`ємом 3 л, кришки алюмінієвої d-26,5 см, алюмінієвої каструлі об`ємом 2,5 л, кришки алюмінієвої d-22,5 см, стальної миски об`ємом 1 л, стальної тарілки d-17 см, сталевого кухолю об`ємом 0, 5 л, ложки столової мельхіорової загалом становить 413 (чотириста тринадцять) грн. 76 коп. /а.с. 121-143, т. 1/;

- висновком експерта № 080 від 09.12.2016 року, згідно якого за об`єктивною симптоматикою струс головного мозку у обвинуваченого може бути умовно віднесено до легкого ступеню струсу /а.с. 92-93, т. 2/;

- актом комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 547 від 19.12.2016 року, згідно якого обвинувачений в ході проведення огляду місця події з 02 год. 35 вх. до 04 год. 40 хв. 13.01.2016 року будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждав, а виявляв ознаки тимчасового розладу психічної діяльності у вигляді церебростенічного синдрому у гострому періоді ЗЧМТ, який не позбавляв його здатності правильно сприймати обставини, усвідомлювати свої дії, передбачати їх наслідки та керувати ними /а.с. 96-104, т. 2/.

- повідомленням про підозру від 13 січня 2016 року ОСОБА_10 , складеним прокурором Лубенської міської прокуратури ОСОБА_6 , після розгляду матеріалів кримінального провадження № 0000020, відомості про яке внесені до ЄРДР 13.01.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 с. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, /а. с. 103 108, т. 1/;

- постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 29 лютого 2016 року, винесеної прокурором Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_21 , після розгляду матеріалу досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000020 від 13.01.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та № 0000021 від 14.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в одне провадження за № 0000020 /а.с. 109, т. 1/;

- повідомленням про підозру від 11 березня 2016 року ОСОБА_10 , складеного прокурором Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_21 , після розгляду матеріалів кримінального провадження № 0000020, відомості внесені до ЄРДР 13.01.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України /а.с. 146-152, т. 1/;

- постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів від 11.03.2016 року, винесеної слідчим Гребінківського відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_17 , відповідно до якої постановлено визнати в кримінальному провадженні № 0000020 речовими доказами та приєднати до відповідного кримінального: сковороду алюмінієву, кришку алюмінієву, алюмінієву каструлю об`ємом 5 л, кришку алюмінієву, алюмінієву каструлю об`ємом 3 л, кришку алюмінієву, алюмінієву каструлю об`ємом 2,5 л, кришку алюмінієву, стальну миску об`ємом 1 л, стальну тарілку, сталевий кухоль об`ємом 0, 5 л, ложку столову мельхіорову, електрокабель, 2 металеві фомки, господарську сумку, 4 пари робочих перчаток, кусачки, 2 саморобних ключі, ніж, 2 порожні мішки, автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , 32 головки рослин маку (макову солому, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 31, 847 г) /а.с. 144, т. 1/;

- речовими доказами: сковорода алюмінієва, кришка алюмінієва, алюмінієва каструля об`ємом 5 л, кришка алюмінієва, алюмінієва каструля об`ємом 3 л, кришка алюмінієва, алюмінієва каструля об`ємом 2,5 л, кришку алюмінієву, стальну миску об`ємом 1 л, стальну тарілку, сталевий кухоль об`ємом 0, 5 л, ложка столова мельхіорова, електрокабель, 2 металеві фомки, господарська сумка, 4 пари робочих рукавиць, кусачки, 2 саморобних ключі, ніж, 2 порожні мішки, автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , 32 головки рослин маку.

Водночас, суд критично оцінює посилання захисту на:

- те, що у протоколі затримання ОСОБА_10 від 13.01.2016 року вказано на присутність осіб ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , хоч допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , підтвердили, що таких осіб при затриманні ОСОБА_10 не було як підставу визнання протоколу затримання недійсним доказом. Адже, сам захисник у судовому засіданні стверджував, що вказані особи були присутні тільки при складанні протоколу про затримання, а не при самому затриманні. Момент затримання і складання протоколу про нього можуть бути відділені певним проміжком часу, що не суперечить вимогам ст.ст. 207-208 КПК України, які регулюють порядок затримання у кримінальному провадженні, тим паче при затриманні не уповноваженою службовою особою, яка має право складати протокол затримання, а іншими особами, що мало місце у даному кримінальному провадженні.
Водночас, затримання особи відповідно до ст.ст. 207-208 КПК України не вимагає присутності понятих. Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 підтвердили, що затримання обвинуваченого на місці вчинення кримінального правопорушення здійснили ОСОБА_11 та ОСОБА_14 . Отже, затримання обвинуваченого відбувалось відповідно до вимог ст. 207 КПК України, згідно ч.ч. 2, 3 якої кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім суддів, 1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення; 2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні. Кожен, хто не є уповноваженою службовою особою (особою, якій законом надано право здійснювати затримання) і затримав відповідну особу у вищезазначеному порядку, зобов`язаний негайно доставити її до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення. Дотримання такого порядку затримання підтверджується показаннями самого обвинуваченого, а також свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , що допитані у судовому засіданні, та не спростовано стороною захисту.
Згідно ч. 5 ст. 208 КПК України про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу для складання протоколів, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору. Вказані вимоги, як вбачається із змісту протоколу затримання ОСОБА_10 /а.с. 97-102, т. 1/, були дотримані, протокол складений у присутності захисника, зауваження захисника щодо затримання стосувались тільки щодо перебування ОСОБА_10 у неналежному стані здоров`я. При цьому, судом на підставі медичної документації /а.с. 156-157, 159, т. 1/, а також показань свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 (останній при цьому стверджував, що від надання медичної допомоги у повному об`ємі обвинувачений відмовився) встановлено, що при затриманні обвинуваченому була надана медична допомога у об`ємі, який він дозволив.
До того ж, посилання захисту на неналежне поводження із обвинуваченим під час затримання через недостатнє надання медичної допомоги, суд прийняв до уваги як таке, що може бути небезпідставним і доручив своєю ухвалою керівнику Лубенської місцевої прокуратури організувати проведення дослідження вказаних фактів, зокрема, шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР /а.с. 47-48, т. 2/. Відповідні відомості були внесені у ЄРДР за № 000208 за ч. 1 ст. 365 КК України. 28.09.2016 року відповідне кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України /а.с. 111-112, т. 2/;

- те, що заява обвинуваченого про надання йому захисника залишилась без вирішення слідчого з 15.01.2016 року до 09.03.2016 року. Оскільки в цей час не було здобуто ані у кримінальному провадженні № 0000020, ані у кримінальному провадженні № 0000021, що 29.02.2016 року були об`єднані у одне провадження, жодних доказів, які б лягли в основу обвинувачення. І таким чином, вказане не має правового значення для встановлення обставин доказування у даній справі. Однак зважаючи на те, що зазначене може свідчити про певну бездіяльність слідчого, ухвалою суду від 28.04.2016 року було зобов`язано керівника Лубенської місцевої прокуратури перевірити вказаний факт /а.с. 42-43, т. 1/, за результатами чого, наявність порушень не знайшло підтвердження /а.с. 30-32, т. 2/;

- те, що протокол огляду місця події від 13.01.2016 року /а.с. 93-94, т. 1/ є недопустимим доказом. Адже згідно ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: принцип верховенства права; недоторканність житла чи іншого володіння особи. Відповідно до принципу верховенства права людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8).
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі Мастепан проти Російської Федерації (Mastepan v. Russia), скарга № 3708/03, §§37-46, ECHR 2010, проведення у ході огляду місця події огляду житла є втручанням у право на повагу до житла. Вказане право є дотриманим у випадку його здійснення «згідно закону», відповідно до мети, визначеної п. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція), та якщо воно є «необхідним у демократичному суспільстві». При цьому, у зазначеному рішенні ЄСПЛ нагадав, що втручання може вважатися здійсненим «згідно із законом» лише за умови, що воно, перш за все, має якусь основу в національному законодавстві. Для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції термін «закон» повинен розумітися в його «сутнісному» сенсі, а не тільки у «формальному». У сфері, що охоплюється писаним правом, (як то і в Україні) «закон» являє собою діючі нормативні акти в тлумаченні компетентних судів (рішення Європейського Суду у справі «Компанія «Сосьєте Кола ест» та інші проти Франції» (Societe Colas Est and Others v. France), скарга № 37971/97, § 43, ECHR 2002-III).
КПК України відповідно до засади недоторканності житла чи іншого володіння особи передбачає недопустимість проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 13). Зміст вказаної засади в частині обов`язкової наявності судового рішення розкривається відповідно у нормах ст.ст. 233-237 КПК України, які встановлюють, що в рамках досудового розслідування ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, права слідчого, прокурора до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину з наступним невідкладним після здійснення таких дій зверненням прокурора, слідчого за погодженням із прокурором з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Так само, в рамках досудового розслідування обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді; огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. При цьому при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.
Водночас, КПК України у ч. ч. 2, 3 ст. 214 встановлює, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань; огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
За вищевикладеного, проведення огляду житла чи іншого володіння особи у рамках невідкладного проведення огляду місця події до початку досудового розслідування можливе без ухвали слідчого судді чи наступного звернення із клопотанням до слідчого судді на отримання дозволу на такий огляд. Оскільки проникнення до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою володільця або за умов судового контролю, а так само обшук або огляд житла чи іншого володіння особи за умов судового контролю є обов`язковим після початку досудового розслідування.
Вказане узгоджується із такою засадою кримінального провадження як недоторканість житла чи іншого володіння особи, оскільки вона передбачає можливість проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку без судового рішення у випадках, передбачених КПК України (ст. 13 КПК України).
Зважаючи на те, що огляд будинку потерпілого та огляд транспортного засобу ВАЗ -2107, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався обвинувачений, було проведено у ході невідкладної слідчої дії - огляду місця події, що вбачається із самого змісту протоколу, а також показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , допитаних у судовому засіданні, не заперечується і стороною захисту; у невідкладному випадку, оскільки було здійснено одразу після затримання обвинуваченого на місці скоєння кримінального правопорушення; до початку досудового розслідування, що випливає із змісту показань вищезазначених свідків та підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000020, витягом із зазначеного кримінального провадження /а.с. 6, 23, т. 1/. То при такому огляді не було необхідним отримання добровільної згоди володільця на проникнення, а також і судового рішення, як попереднього, так і наступного, яке б дозволяло такий огляд.
Слід зазначити, що такий же висновок зробив ЄСПЛ у справі Мастепан проти Російської Федерації (Mastepan v. Russia), скарга № 3708/03, §§38-45, ECHR 2010, аналізуючи національне законодавство Російської Федерації, яке у регулюванні відповідних питань аналогічне українському. Європейський Суд далі зазначив, що цілями втручання у право на повагу до житла були огляд місця події, виявлення слідів злочину та інших речових доказів, що могли мати значення для розслідування кримінальної справи. Таке втручання, безсумнівно, здійснювалося з метою «запобігання злочинам», а тому відповідає цілям, визначеним у п. 2 ст. 8 Конвенції, що мало місце і у даній справі.
Що ж стосується вимоги ст. 8 Конвенції, чи було втручання «необхідним у демократичному суспільстві», то відповідно до усталеної прецедентної практики Європейського Суду поняття «потреби» передбачає, що втручання відповідає нагальній суспільній потребі і, особливо, що воно пропорційно переслідуваній законній меті. В цьому контексті ЄСПЛ перевіряє, чи були прийнятними в цій справі обмеження і умови, передбачені національним законодавством (рішення ЄСПЛ у справі Мастепан проти Російської Федерації (Mastepan v. Russia), скарга № 3708/03, §§40, 42, ECHR 2010).
У цьому ж рішенні ЄСПЛ встановив, що національне законодавство, яке дозволяло слідчому входити в житло проти волі проживаючих у ньому осіб з метою проведення огляду місця події, при цьому обмежуючи межі огляду «виявленням слідів злочину та інших речових доказів, з`ясування обстановки події, а також інших обставин, які мають значення для справи», огляд місця події супроводжувався повноваженнями по вилученню і не вимагав попередньої санкції суду, кримінальна справа могла порушуватися до або безпосередньо після огляду, крім того, огляд повинен був проводитися в присутності понятих, необхідність участі обвинуваченого, підозрюваного, потерпілого, свідка або експерта визначалася за розсудом слідчого, складання протоколу огляду носило обов`язковий характер, особа мала право порушити подальшу судову перевірку законності дій слідчого, то Європейський Суд переконаний, що перераховані вище обмеження і умови, передбачені національним законодавством, були достатні, щоб виключити довільні огляди житла, а дотримання таких вимог забезпечило втручання у право на повагу до житла пропорційно переслідуваній законній меті і таким чином було «необхідним в демократичному суспільстві» із дотриманням ст. 8 Конвенції.
Такі ж обмеження містяться у нормах ст.ст. 214, 223, 237, 303 КПК України і не були порушенні при проведенні огляду місця події 13.01.2016 року /а.с. 93-94, т. 1/. А тому відповідний протокол є допустимим доказом;

- ОСОБА_10 при наданні згоди на огляд його транспортного засобу 13.01.2016 року з огляду на тілесні ушкодження перебував у стані, який унеможливлював усвідомлення подій, що відбуваються. Однак вказане спростовується результатами комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, згідно якої обвинувачений в ході проведення огляду місця події з 02 год. 35 вх. до 04 год. 40 хв. 13.01.2016 року будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждав, а виявляв ознаки тимчасового розладу психічної діяльності у вигляді церебростенічного синдрому у гострому періоді ЗЧМТ, який не позбавляв його здатності правильно сприймати обставини, усвідомлювати свої дії, передбачати їх наслідки та керувати ними. При цьому суд не бере до уваги копію висновку судово-медичної експертизи № 009 від 25.01.2016 року /а.с. 55-56, т. 2/. Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 84, ч. 3 ст. 99 КПК України процесуальним джерелом доказів є, зокрема, документ, при цьому сторони кримінального провадження зобов`язані надати суду оригінал документу. Однак сторони суду не надали оригінал вказаного висновку експерта і не клопотали про його витребування, а суд відповідно до принципу змагальності сторін створює тільки належні умови сторонам для реалізації їхніх прав та позбавлений можливості за своєї ініціативою збирати докази. Також суду не надано доказів на підтвердження існування умов допустимості інших відомостей для підтвердження змісту документу (копії висновку судово-медичної експертизи № 009 від 25.01.2016 року), що визначені ч. 5 ст. 99 КПК України.

У судовому засіданні 12.10.2016 року було постановлено змінити обсяг дослідження доказів, зокрема, проводити судовий розгляд без допиту свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_24 з огляду на те, що суд вичерпав процесуальні можливості, встановлені КПК України, для забезпечення явки вказаних осіб у судове засідання. Адже свідки неодноразово викликались судовими повістками у судове засідання, зокрема, призначене на 12.07.2016 року, 09.08.2016 /а.с. 171, 179, 204-205, т. 1/, однак не з`явились, повістки повертались за відсутності за місцем проживання; згодом згідно ухвал суду, занесених до журналу судового засідання, було вирішено доставити їх приводом у судове засідання на 16.08.2016 року, згодом на 12.10.2016 року /а.с. 215, т. 1, а.с. 1, т. 2 /. Однак привід не було виконано через відсутність за місцем проживання та не встановлення їх місця знаходження /а.с. 223, т. 1; а.с. 17-19, т. 2/.

У судовому засіданні 05.01.2017 року було постановлено змінити обсяг дослідження доказів, зокрема, проводити судовий розгляд без безпосереднього огляду речового доказу автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 відповідно до вимог ч. 2 ст. 357 КПК України, за згодою учасників судового провадження, які підтвердили у судовому засіданні відсутність необхідності такого безпосереднього огляду, а також і речових доказів посуду: сковороду алюмінієву, кришку алюмінієву, алюмінієву каструлю об`ємом 5 л, кришку алюмінієву, алюмінієву каструлю об`ємом 3 л, кришку алюмінієву, алюмінієву каструлю об`ємом 2,5 л, кришку алюмінієву, стальну миску об`ємом 1 л, стальну тарілку, сталевий кухоль об`ємом 0, 5 л, ложку столову мельхіорову, за згодою учасників судового провадження, які підтвердили у судовому засіданні відсутність необхідності такого безпосереднього огляду.

З огляду на все вищевикладене, оцінивши кожний із вищенаведених доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, в сукупності достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у інкримінованих йому кримінальних правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Дії обвинуваченого ОСОБА_10 , що вчинені 13.01.2016 року, правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, яке вчинено повторно, поєднане з проникненням у житло, та полягало у вчиненні винним всіх дій, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. Дії обвинуваченого ОСОБА_10 , що вчинені в кінці січня 2016 року, правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, які виразилися у незаконному придбанні та перевезенні наркотичних засобів без мети збуту.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, зокрема, те, що кримінальні правопорушення є середньої тяжкості і тяжким, обставини їх вчинення, в тому числі, мотив, кількість епізодів злочинної діяльності, а також особу винного, зокрема, те, що ОСОБА_10 не працює, офіційно неодружений, на утриманні має малолітню дитину /а.с. 162, т. 1/, раніше судимий, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває /а.с.153, т. 1/.
Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ч. 2 ст. 66 КК України є часткове визнання вини, а також каяття з огляду на те, що обвинувачений попросив вибачення у потерпілого та дав показання про вчинення кримінального правопорушення щодо нього.
Обставиною, що обтяжує покарання, згідно п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України є рецидив злочинів, оскільки маючи судимість за вчинення умисного корисливого злочину обвинувачений вчинив умисний злочин у сфері обігу наркотичних засобів.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів неможливе без ізоляції від суспільства, а тому йому належить призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі із урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України в межах 2/3 максимального строку позбавлення волі, встановленого санкцією відповідної частини статті КК України; а за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті КК України.
Призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст. 70 КК України, суд враховує кількість злочинів, що входять до сукупності, те, що вони не пов`язані між собою, утворюють реальну сукупність, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, а тому застосовує принцип часткового складання призначених покарань.
Окрім цього, обвинуваченим ОСОБА_10 невідбуте покарання за вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 23.10.2015 року, складає 3 роки позбавлення волі. Згідно вказаного вироку обвинувачений ОСОБА_10 звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік.
Кримінальні правопорушення у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_10 вчиняв 13.01.2016 року та в січні 2016 року, тобто, після постановлення вироку Гребінківським районним судом Полтавської області від 23.10.2015 року у період іспитового строку. А тому обвинуваченому ОСОБА_10 необхідно визначити остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України та з урахуванням його особи, кількості вироків, що входять до сукупності, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 23.10.2015 року відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 КК України.

Потерпілий ОСОБА_8 пред`явив цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що вчинено обвинуваченим по відношенню до потерпілого 13.01.2016 року відповідно у розмірі 5 000,00 грн. та 5 000,00 грн.
Обвинувачений ОСОБА_10 як цивільний відповідач в судовому засіданні цивільний позов не визнав.
Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
В силу ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Під час судового розгляду доведено вчинення 13.01.2016 року обвинуваченим ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, зокрема, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло потерпілого шляхом віджиму замка вхідних дверей будинку потерпілого. Однак отримання потерпілим втрат по придбанню і встановленню вхідних дверей у розмірі 5000 грн. 00 коп., на які посилається потерпілий, нічим не підтверджено. Сама по собі квитанція на відповідну суму витрат /а.с. 56, т. 1/ не підтверджує заподіяння шкоди із знищення дверей. При цьому потерпілий у судовому засіданні 24.05.2017 року підтвердив, що ним надано всі докази на підтвердження цивільного позову, більше не бажає нічим доповнити судовий розгляд. При цьому йому роз`яснювалося його право на заявлення клопотання про проведення експертизи з метою визначення пошкоджень дверей чи встановлення неможливості їх відновлення і відповідно визначення розміру втрат, роз`яснювалось, що суд відповідно до вимог ст. 332 КПК України позбавлений можливості вирішувати вказане питання за власною ініціативою. Однак потерпілий ще раз підтвердив, що не бажає нічим доповнювати судовий розгляд.
А тому у задоволенні цивільного позову в частині стягнення із обвинуваченого на користь потерпілого 5000,00 грн. майнової шкоди необхідно відмовити за недоведеністю.
Водночас, згідно ч. ч. 2-4 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Судом встановлено, що внаслідок вчинення 13.01.2016 року обвинуваченим кримінального правопорушення, потерпілому завдано моральної шкоди, що полягала у душевних стражданнях потерпілого у зв`язку з вчиненням щодо нього кримінального правопорушення. Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь вини обвинуваченого, з огляду на вимоги розумності і справедливості, суд вважає достатнім для відшкодування моральної шкоди буде грошове відшкодування у розмірі 2 000,00 грн.

На підставі ст. 96-1 КК України, керуючись п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України сковороду алюмінієву, кришку алюмінієву, алюмінієву каструлю об`ємом 5 л, кришку алюмінієву, алюмінієву каструлю об`ємом 3 л, кришку алюмінієву, алюмінієву каструлю об`ємом 2,5 л, кришку алюмінієву, стальну миску об`ємом 1 л, стальну тарілку, сталевий кухоль об`ємом 0, 5 л, ложку столову мельхіорову, залишити потерпілому ОСОБА_8 ; керуючись п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України 2 металеві фомки, електрокабеля, господарську сумку, 4 пари робочих рукавиць, кусачки, 2 саморобних ключі, ніж, 2 порожні мішки конфіскувати; керуючись п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України 32 головки рослин маку (макову солому, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 31, 847 г), знищити.

Згідно ухвали слідчого судді від 15 січня 2016 року на автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 накладено арешт.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
З огляду на вказане, зважаючи на те, що автомобіль не підлягає спеціальній конфіскації, адже належить на праві власності третій особі ОСОБА_25 , щодо якої відсутні умови, визначені ч. 4 ст. 96-2 КПК України, також відповідно не може бути засобом забезпечення цивільного позову чи конфіскації як виду покарання, а тому арешт, що накладений на автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , належить скасувати та керуючись п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України повернути власнику ОСОБА_25 .

Процесуальні витрати в розмірі 368 грн. 28 коп. на проведення експертизи /а.с. 112, т. 1/ відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України необхідно стягнути із обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
З огляду на обрану міру покарання, з метою забезпечення виконання вироку суду, враховуючи позицію ЄСПЛ, що висловлена у рішенні по справі «Руслан Яковенко проти України», № 5425/11, 2015 рік, згідно якої, починаючи з дати постановлення вироку, підсудний перебуває під вартою після «засудження компетентним судом» і відповідно судовий контролю за позбавленням свободи вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання. А тому, обвинуваченому належить змінити запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання за:
- ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
- ч. 1 ст. 309 КК України позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 місяці.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 23.10.2015 року, визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 9 місяців.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_10 змінити із домашнього арешту на тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили, взявши під варту негайно у залі судового засідання.
Строк відбування покарання рахувати з 24.05.2017 року.

На підставі ст. 96-1 КК України:
- залишити потерпілому ОСОБА_8 сковороду алюмінієву, кришку алюмінієву, алюмінієву каструлю об`ємом 5 л, кришку алюмінієву, алюмінієву каструлю об`ємом 3 л, кришку алюмінієву, алюмінієву каструлю об`ємом 2,5 л, кришку алюмінієву, стальну миску об`ємом 1 л, стальну тарілку, сталевий кухоль об`ємом 0, 5 л, ложку столову мельхіорову;
- конфіскувати 2 металеві фомки, електрокабеля, господарську сумку, 4 пари робочих рукавиць, кусачки, 2 саморобних ключі, ніж, 2 порожні мішки;
- знищити 32 головки рослин маку (макову солому, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 31, 847 г).

Арешт, що накладений на автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 згідно ухвали слідчого судді від 15 січня 2016 року, скасувати та повернути власнику ОСОБА_25 .

Процесуальні витрати в розмірі 368 (триста шістдесят вісім) грн. 28 коп. стягнути із ОСОБА_10 на користь держави.

Цивільний позов ОСОБА_8 , пред`явлений до ОСОБА_10 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином у розмірі 10 000,00 грн. задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. у якості відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позову про стягнення із із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 5000,00 грн. майнової шкоди та 3000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок в частині зміни запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1