Справа № 199/1104/17
В И Р О К
іменем України
02 березня 2017 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000006, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпрі, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого зварювальником на Дніпропетровському заводі металоконструкцій ім. В.І. Бабушкіна, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , № 72 (по стройовій частині) від 02 квітня 2014 року солдат ОСОБА_5 з 01 квітня 2014 року зарахований в списки особового складу частини та на всі види забезпечення.

За наведених обставин, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Однак, 02 грудня 2014 року солдат ОСОБА_5 діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, діючи з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу до розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, тривалістю понад один місяць, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не вживаючи заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

06 грудня 2016 року солдат ОСОБА_5 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе, в результаті чого злочин був припинений.

Таким чином, 02 грудня 2014 року солдат ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу до розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин та незаконно перебував поза розташуванням військової частини до 06 грудня 2016 року, тобто тривалістю понад один місяць.

ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, визнав повністю, та показав, що 01 квітня 2014 року за мобілізацією був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, та призначений на посаду стрільця 2 відділення 2 стрілецького взводу 16 стрілецької роти 6 стрілецького батальйону. В листопаді 2014 року він проходив лікування поза межами військової частини і після виписки мав повернутися до військової частини 02 грудня 2014 року. Однак, оскільки в нього були проблеми з серцем, він вирішив продовжити лікування вдома. Пізніше до військової частини не повернувся, оскільки злякався кримінальної відповідальності. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, та підтвердження його фактичних обставин, винуватість ОСОБА_5 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Відповідно до копії наказу № 72 (по стройовій частині) від 02 квітня 2014 року командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, солдата ОСОБА_5 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення з 01 квітня 2014 року

За копією наказу № 73 (по стройовій частині) від 03 квітня 2014 року командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_5 , призваного при оголошенні часткової мобілізації, зараховано на посаду стрільця 2 відділення 2 стрілецького взводу 16 стрілецької роти 6 стрілецького батальйону з 01 квітня 2014 року.

До матеріалів кримінального провадження долучено копію висновку службового розслідування відносно ОСОБА_5 , який після лікування за межами розташування частини не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 чим самовільно залишив частину на строк більше 30 діб.

Згідно з донесенням з військової частини НОМЕР_1 до військової прокуратури солдат ОСОБА_5 02 грудня 2014 року не повернувся після лікування до військової частини, на мобільний телефон не відповідав. Для встановлення місця знаходження ОСОБА_5 були проведені розшукові заходи за місцем його проживання, які результатів не дали.

За наказом № 31дск від 12 грудня 2014 року командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_5 знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з неповерненням до військової частини.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, повністю доведена, і кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 407 КК України, оскільки останній, який був військовослужбовцем (не строкової служби), своїми умисними діями вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Визначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, є умисним, закінченим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого.

Останній є особою, раніше не судимою, має постійне місце проживання та роботи, за місцем служби характеризується негативно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щиросердне каяття обвинуваченого та активне сприяння встановленню фактичних обставин кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети.

З врахуванням викладених обставин скоєння кримінального правопорушення, його тяжкості, відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, особи винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, самостійно звернувся до військової прокуратури, щиросердно розкаявся та активно сприяв встановленню обставин у кримінальному провадженні, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Керуючись ст. 374 КПК України,

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

02.03.2017