У Х В А Л А
16 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ЛВК ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференц зв`язку в залі суду в місті Львові заяву засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

у с т а н о в и в:

вироком Одінцовського міського суду Московської області Російської Федерації від 02 лютого 2010 року ОСОБА_5 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 111 ч.4, 72 ч.5, 70 КК РФ та засуджений до покарання у виді позбавлення волі до 9 років 5 місяців.

Постановою Тайшетського міського суду Іркутської області РФ від 23.12.2011 року керуючись ст. ст. 397, 399 КПК РФ, вирок Одінцовського міського суду Московської області Російської Федерації від 02 лютого 2010 року приведено у відповідність зі змінами, внесеними до КК РФ та рахувати засудженим за ст. ст. 111 ч.2, 74, 70 КК РФ до 9 років 3 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Калушського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.06.2014р. керуючись ст.ст. 606-610 КПК України, клопотання Міністерства Юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду РФ відносно засудженого ОСОБА_5 задоволено, вважати засудженим за ст. 121 ч.2, 71 КК України до 9 років 3 місяців позбавлення волі.

04.10.2016 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова зараховано термін попереднього ув`язнення з 04.07.2009 року по 13.04.2010 року.

Початок строку покарання 04 липня 2009 року, кінець строку покарання 26 грудня 2017 року.

Станом на день розгляду заяви засуджений ОСОБА_5 відбув 08 років 4 місяці 20 днів, не відбув 10 місяців 10 днів.

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, з підстав, передбачених ст. 82 КК України, покликаючись на те, що засуджений відбув 08 років 04 місяці 20 днів строку покарання, характеризується позитивно, дотримується правомірних правовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, до виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою.

Перевіривши представлені матеріали, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, заслухавши представника адміністрації виправної колонії, пояснення засудженого, висновок прокурора, який заперечував щодо задоволення заяв, суд вважає, що у заяві слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 82 ч. 3 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Судом встановлено, що у ОСОБА_5 шоста судимість, проте після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, за який відбуває покарання у Личаківській виправній колонії № 30, раніше вже звільнявся умовно-достроково з місць позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 за весь термін відбування покарання порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією не заохочувався. У зв`язку з скороченням обсягів виробництва, працевлаштований не був. Не приймає особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться у виправній колонії. Не відвідує богослужіння, релігійні обряди та бібліотеку установи. До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно, через особисту неорганізованість. Безвідповідально відноситься до робіт по благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт». Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктує, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що 01.06.2011 року адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. ст. 100, 101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення.

23.12.2015 року адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

13.10.2016 року адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.

Відтак суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не надав достатніх доказів того, що він сумлінним ставленням до праці та поведінкою засвідчив успішність процесу виправлення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 82 КК України та ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі - відмовити у зв`язку з його б е з п і д с т а в н і с т ю.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її проголошення прокурор, представник адміністрації мають право подати апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд міста Львова, засуджений з моменту отримання ухвали.

Суддя ОСОБА_1