Справа № 536/43/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2017 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000849 від 12 серпня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця і жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою,

непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2016 року ОСОБА_4 перебуваючи на території току СК «Іскра», розташованого по вулиці Київській в с. Ялинці Кременчуцького району Полтавської області, де працював різноробочим та побачивши у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон «bravis» А501 BRIGHT S/N: НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 ІМЕІ2: НОМЕР_3 вирішив ним заволодіти та в обідній час скориставшись відсутністю потерпілого, який залишив рюкзак без нагляду, куди поклав мобільний телефон та інших сторонніх осіб, викрав його, вартість якого 1433,39 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму, зник з місця злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, надав показання, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення ним злочину, що викладені в обвинувальному акті та погодився на скорочений порядок судового слідства без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, стверджуючи, що його рішення добровільне і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази необхідно дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій та впевнившись про правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі і кваліфікує його дії за ч. 1 ст.185 КК України, оскільки він вчинив крадіжку чужого майна.

При призначенні покарання суд враховує характер і тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, ОСОБА_4 розкаявся у вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності і суд визнає ці обставини пом`якшуючими його покарання.

Обставин, що обтяжують його покарання не встановлено.

З урахуванням усіх обставин у справі, характеризуючих даних про особу обвинуваченого, який вину визнав, вчинив умисний середньої тяжкості злочин за пом`якшуючих та без обтяжуючих покарання обставин, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, матеріальна шкода відшкодована, викрадене повернуто, відсутність претензій потерпілого, а також загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідним скоєному, тобто необхідним і достатнім для виправлення особи, суд дійшов висновку, що обвинувачений може бути виправлений без ізоляції від суспільства, тому призначає покарання в межах санкції статті у виді штрафу.

Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

У рішенні від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Росії» та в рішенні від 24 березня 2005 року «Фрізен проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, вказав Європейський суд у рішенні від 16 жовтня 2008 року у справі «Ізмайлов проти Росії».

Речові докази: мобільний телефон «bravis» А501 BRIGHT S/N: НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 ІМЕІ2: НОМЕР_3 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 слід залишити у його володінні і користуванні, оскільки річ йому належить.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази: мобільний телефон «bravis» А501 BRIGHT S/N: НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 ІМЕІ2: НОМЕР_3 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити у його володінні і користуванні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 діб з моменту проголошення всіма учасниками судового провадження через Кременчуцький районний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1