У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогосудді ОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 0002166,

в с т а н о в и л а :
у касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд у касаційному порядку зазначеного вище судового рішення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Так, засуджений, обґрунтовуючи незаконність, на його думку, постановленого відносно нього вироку суду першої інстанції, наводить доводи, які стосуються фактичних обставин справи, а також оцінки доказів, що, з огляду на вимоги як ст. 438, так і ст. 433 КПК, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

При цьому, вказуючи на незаконність вироку суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, засуджений обґрунтованих доводів, з огляду на положення ст. ст. 412, 413 КПК, у касаційній скарзі не наводить.
Крім того, засуджений у своїй касаційній скарзі зазначає, що постановлений відносно нього вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю, однак при цьому відповідних доводів, з огляду на вимоги ст. ст. 440, 438, 433 КПК, касаційна скарга не містить.

Разом з тим, як убачається з наявних у ВССУ даних, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року відносно ОСОБА_4 переглядався в апеляційному порядку й ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року його залишено без зміни. Однак у касаційній скарзі засуджений не наводить обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду та необхідності її скасування або зміни через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, з огляду на положення ст. ст. 412 414 КПК.
Також засуджений у касаційній скарзі нічого не зазначає щодо своєї участі у касаційному розгляді.

У скарзі не викладено конкретної вимоги щодо оскаржуваного судового рішення, відповідно до положень ст. 436 КПК, якою визначено ті рішення, які приймає суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Разом з тим до касаційної скарги засудженим не долучено копії ухвали апеляційного суду, яка повинна бути завірена відповідно до вимог п. 13.7 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173.
Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати засудженому строк для усунення її недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому для усунення вказаних недоліків дванадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі, якщо недоліки, наведені в ухвалі суду, не будуть усунуті в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3