Справа № 386/275/17
Провадження № 1-кп/386/52/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Голованівськ кримінальне провадження №1-кп/386/52/17,внесене до ЄРДР №0000028 від 25.01.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Кіровоград (Кропивницький), українця, гр. України, освіта базова загальна середня, тимчасово не працюючого, не одруженого, утриманців та пільг не має, не військовозобов`язаного, стан здоровя задовільний, не депутата, проживаючого АДРЕСА_1 , судимий 31 березня 2016 року Голованівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до порання у вигляді 3 роки позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України;:

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, при таких обставинах:

17 січня 2017 року близько 09 години в с. Пушкове Голованівського району Кіровоградської області ОСОБА_4 , перебував в приміщенні житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , де тимчасово проживав, який належить ОСОБА_6 . Перебуваючи в приміщенні вказаного житлового будинку у ОСОБА_4 ,який будучи раніш судимим 31.03.2016 року Голованівським районним судом Кіровоградської області по ч.3 ст.185 КК України, повторно виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме газової плити марки «Гефест», виробництва СРСР, яка знаходилась у веранді житлового будинку та холодильника марки «Днепр», який знаходився в кімнаті № 1 житлового будинку, належних ОСОБА_6 .. З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_4 домовився з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про допомогу у продажі зазначеної побутової техніки. ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що газову плиту та холодильник йому дозволив продати власник майна ОСОБА_6 , таким чином увів останніх в оману, щодо протиправності своїх дій.
В подальшому 17 січня 2017 року близько 10 години ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прийшли до житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 , де ОСОБА_4 реалізовуючи вказаний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, за допомогою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав та обернув на свою користь газову плиту марки «Гефест» виробництва СРСР, яка знаходилася у веранді будинку, вартість якої з врахування зносу, відповідно до висновку експерта від 26.01.2017 року становить 260 грн.00. коп., та холодильник марки «Днепр» виробництва СРСР, який знаходився в кімнаті № 1 будинку, вартість якого з врахуванням зносу відповідно до висновку експерта від 26.01.2017 року становить 720 грн. 00 коп., внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 980 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Вказав що кримінальне правопорушення ним було вчинено за обставин викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просить не позбавляти його волі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснив, що йому кримінальним правопорушенням було завдано матеріальну шкоду. На даний час він до ОСОБА_4 претензій матеріального та морального характеру не має.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину в інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст.185 КК України, та беручи до уваги думку прокурора, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_4 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд роз`яснив обвинуваченому та його захиснику, що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 а також у тому, що він усвідомлює неможливість оскаржити обставини справи в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

По місцю проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується негативно, а/п-144, стан його здоров`я задовільний, не перебуває на «Д» обліку у лікаря - нарколога, та лікаря психіатра а/п.138, 140, відповідно висновку судово-психіатричної експертизи № 58 від 07.02.2017 року ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає хронічним психічним захворюванням в формі легкої розумової відсталості, проте ступінь розумового недорозвинення у ОСОБА_4 така, що не позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ст..19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінованого йому діяння ОСОБА_4 слід вважати осудним. застосування заходів медичного характеру не потребує , а/п.105-106, раніше судимий а/п.123-124, 132-134, згідно висновку органу пробації ймовірність виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства - малоймовірна.

Суд, заслухавши обвинуваченого, його захисника, прокурора, потерпілого, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, раніше судимий, судимість не знята та на погашена в установленому законом порядку, злочин скоєно в період іспитового строку.
Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд згідно ст.. 66 КК України враховує щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст.67 КК України, суд не встановив.

При цьому суд приймає до уваги заяву ОСОБА_4 про надання оцінки його діям, та його щирому каяттю.

Такі виводи суду базуються на рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого .

Враховуючи національні та Європейські закони , дані про особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується негативно, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, скоєння кримінального правопорушення у період відбування іспитового строку, суд дійшов до висновку, що обвинувачений не справдив очікувань суду, його звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком не стали йому попередженням, він здійснював і здійснює нові злочини, тому його виправлення та перевиховання неможливе без впливу, спричиненого відбуванням покарання, йому слід обрати міру покарання в межах санкції передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням покарання не відбутого ним за попереднім вироком , суд вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст.78 КК України призначити йому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України

Підстав, для застосування при призначенні ОСОБА_4 покарання вимог ст. 69 КК України, суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати за залучення експерта у даному кримінальному провадженні відсутні

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100,368,369,370,373,374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання, по ч.2 ст. 185 КК України на 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

У відповідності до вимог ст. 71 КК України, до призначеного ОСОБА_4 покарання, частково приєднати невідбуте покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 31.03.2016 року і визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків на 3 (три) роки, 2 (два) місяці позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 01 лютого 2017 року, що є датою попереднього ув`язнення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього увязнення ОСОБА_4 з дня обрання Голованівським районним судом Кіровоградської області запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 01.02.2017 року по день набрання вироком законної сили включно зарахувати у строк відбуття покарання останнім із розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні:

розукомплектований холодильник марки «Днепр», виробництва СРСР та газову плиту (двохконфорочну) марки «Гефест», виробництва СРСР, які передані на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_6 повернути власнику.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, для особи яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в залі судового засідання, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1