12.04.2017 Справа № 756/1103/17
№ 756/1103/17 № 1-кп/756/360/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за № за № 0012752 від 20.12.2016 року обвинувальним актом відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого,який має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою спеціальною освітою, працюючого інструктором автодрому у ФОП ОСОБА_6 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 31.08.2016 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:
20.12.2016 року приблизно о 00 годин 20 хвилин ОСОБА_5 , перебував неподалік від будинку АДРЕСА_2 , де попереду нього проходила ОСОБА_10 , яка тримала в своїй руці належний їй мобільний телефон Meizu MX6, сріблястого кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 7999 гривень. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, а саме вищезазначеного мобільного телефону.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, в той же час перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 , діючи відкрито, умисно, з корисливих мотивів, бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, підійшовши ззаду до ОСОБА_10 , вихопив з руки останньої мобільний телефон Meizu MX6, вартістю 7999 гривень, після чого з викраденим майном побіг у напрямку станції метро «Мінська» в м. Києві, тим самим залишивши місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 7999 гривень.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 показала, що вона проживає в АДРЕСА_3 .12.2016 року після 24 години вона прямувала додому, проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , в 00 годин 19 хвилин, вона відправляла SMS-повідомлення зі свого мобільного телефону Meizu MX6, тримаючи його в руках. В цей час до неї ззаду з правого боку підійшов раніше незнайомий їй ОСОБА_5 раптово вихопив з її руки належний їй мобільний телефон Meizu MX6, вартістю 7999 гривень, та побіг у напрямку станції метро «Мінська». Після цього вона зразу ж наздогнала чоловіка, який йшов попереду, за його згодою з його телефону вона зателефонувала своїй матері та повідомила про грабіж, попросила викликати наряд поліції. Коли прийшла додому, то патрульний автомобіль поліції вже чекав її. З працівниками поліції на їх службовому автомобілі вона певний час пересувалася нічним містом, звертаючи увагу на перехожих, схожих на грабіжника. Згодом, приблизно о 1 годині 20 хвилин ОСОБА_5 було виявлено у приміщенні одного з комп`ютерних клубів, при цьому у ОСОБА_5 знаходився її мобільний телефон з розрядженою акумуляторною батареєю. Взявши вдома коробку від телефону та інші належні до нього документи, взявши зарядний пристрій, вона змогла у присутності працівників поліції зарядити свій телефон та показати наявну в ньому її особисту інформацію та фотокартки, підтвердити, що виявлений у ОСОБА_5 мобільний телефон Meizu MX6, належить саме їй. Згодом вказаний телефон їй було повернуто, як власнику.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердивши покази потерпілої та всі обставини, викладені у обвинувальному акті щодо часу, місця, способу, мети вчинення ним інкримінованого йому злочину. Обвинувачений шкодує про вчинене, просить його суворо не карати.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Призначаючи покарання обвинуваченому за вчинений злочин, у відповідності зі ст.ст. 65 - 67 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до правил ст. 12 КК України вчинений ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_5 характеризується формально посередньо, за місцем роботи позитивно, відповідно до медичних довідок він не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, офіційно працював інструктором автодрому у ФОП ОСОБА_6 нетривалий час з 1 по 21 грудня 2016 року, одружений, має малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , був раніше судимий за вчинення аналогічного злочину проти власності вироком Оболонського районного суду м. Києва від 31.08.2016 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який сплатив 05.09.2016 року, проте, належних висновків для себе не зробив та знову повторно 20.12.2016 року вчинив грабіж.

Під вартою обвинувачений ОСОБА_5 перебуває з дня затримання 20.12.2016 року, коли його було затримано з відкрито викраденим майном невдовзі після вчинення злочину, після чого ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року до нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який потім продовжувався.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та даних про особу винного, його перевиховання та виправлення можливі лише в умовах ізоляції від суспільства, з огляду на те, що покарання, не пов`язане з позбавленням волі, призначене йому за попереднім вироком, не посприяло його перевихованню та виправленню.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України суд не знаходить

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд зараховує обвинуваченому у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати відсутні.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів не вирішується судом, оскільки вони не були надані суду, судом не досліджувалися та не оглядалися.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання рахувати з 12 квітня 2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції Україниу період з 20 грудня 2016 року по 12 квітня 2017 року - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін - у виді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1