Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/80/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 115 (93, 94) Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.03.2017 Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.02.2017 року, якою стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, маючого середню технічну освіту, українця, громадянина України, одруженого, дітей на утриманні не має, працюючого приватним підприємцем, учасник АТО, має державний зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 15, п.1,7,12, ч.2 ст. 115 КК України застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме з 09 год. 36 хв. 21.02.2017 року по 09 год. 36 хв. 23.04.2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.02.2017 року задоволене клопотання старшого слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 та обрано стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, підозрюваного в тому, що 21.02.2017 близько 9 год. 00 хв., ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та іншими невстановленими слідством особами, перебували біля приміщення Кіровського райсуду м. Кіровограда, що розташований за адресою: м. Кропивницький вул. Габдрахманова, 7 та приміщення поліклініки № 1, що розташована за адресою: м. Кропивницький вул. Габдрахманова, 5, з метою умисного вбивства потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з хуліганських мотивів, при цьому раніше взявши з собою зброю та ніж для нанесення тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя потерпілих ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та іншими невстановленими слідством особами, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, в громадському місці, де знаходилось велика кількість людей, з застосуванням зброї та ножа, спричинили потерпілому ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення та потерпілому ОСОБА_14 легкі тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В цей час, сторонні особи, що перебували біля вищевказаного місця вчинення злочину, помітивши незаконні дії з боку ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та інших невстановлених слідством осіб, повідомили до поліції. У зв`язку із вищевикладеним ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та інші невстановлені слідством особи не змогли довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі з місця злочину на транспортних засобах втекли. Проте, ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 в подальшому були затримані та доставлені до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_9 вчинив закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, двох або більше осіб, з хуліганських мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчиненого групою осіб із застосуванням вогнепальної та холодної зброї, тобто кримінальні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 15, п. 1, 7, 12 ч. 2 ст. 115ч. 4 ст. 296 КК України.

Мотивуючи зазначену ухвалу слідчий суддя зазначив, що внесене слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України, матеріали клопотання (а.с. 1-41) містять достатні дані про наявність підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 15, п. 1, 7, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ст.ст. 178, 183 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_9 підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, власних дітей на утриманні не має, одружений, виховує дитину дружини, працює, має житло в якому зареєстрований та проживає, за місцем проживання характеризується позитивно, тривалий час перебував на військовій службі, є учасником АТО, як військовослужбовець характеризується позитивно, з наведеного вбачається наявність стійких соціальних зв`язків. Проте, слідчий суддя також враховує тяжкість злочину у вчинені якого підозрюється ОСОБА_9 та відповідальність в межах санкції інкримінованих статей. Також, береться до уваги лист від начальника Кропивницької УВП № 14 із змісту якого можна зробити висновок, що перебування підозрюваного в даному закладі тимчасового утримання може загрожувати його життю, вказане не виключає загрозу його ж життю і при перебуванні на волі під час досудового слідства. Таким чином, оскільки на даному етапі досудового слідства не встановлені всі учасники кримінального правопорушення, їх ролі, не допитані всі можливі свідки, не призначені відповідні експертизи, не вчинені інші слідчі дії в межах визначених КПК України, слідчий суддя погоджується із доводами слідчого щодо наявності підстав задоволення клопотання про тримання під вартою, оскільки в протилежному випадку ОСОБА_9 може впливати на хід слідства, спілкуватись із особами, які причетні до злочину, проте їх особи наразі слідством не встановлені.

В апеляційній скарзі захисники адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_15 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просять скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що слідчим при зверненні до слідчого судді не доведено

наявності обґрунтованої підозри, що згідно ч. 2 ст. 177 КПК України є необхідною передумовою. Серед наданих слідчому судді копій документів, котрі нібито доводять причетність підзахисного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, взагалі не зрозуміло яким чином ОСОБА_9 , причетний до розслідуваного кримінального правопорушення.

Так слідчим в обґрунтування клопотання серед письмових доказів надано копію протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 лютого 2017 року. Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками достовірно встановлено, що таку процесуальну дію проведено з порушенням порядку, встановленим КПК України, а саме: фотознімки, що пред`являються, мають різкі відмінності між собою (різна якість та зображення осіб на них); у протоколі підозрюваний як особа, яка пред`являлася для впізнання, знаходиться під №4. При цьому, у протоколі не зазначено, хто саме знаходиться під №4.

Крім того протокол не містить відомостей про попереднє з`ясування даних про зовнішній вигляд і прикмети, за якими свідок міг впізнати особу. Також протокол містить не фотознімки, а копії фотознімків край низької якості, що унеможливлює впізнання будь-кого із зображених на них осіб.

Оскільки протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками отриманий з порушенням встановленого кримінальним процесуальним законом порядку, слідчий суддя мав визнати його недопустимим доказом, але уваги на це не звернув та необґрунтовано поклав протокол в обґрунтування своїх висновків про обґрунтованість підозри.

Разом з цим слідчим в порушення вимог п.1 ч.3 ст.184 КПК України, не підтверджено факту необхідності у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.

Також залишилось не зрозумілим, чому орган досудового розслідування кваліфікуючи кримінальне правопорушення саме за п. 1,7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, не вказали відомостей про те хто саме вчинив закінчений замах на вбивство двох або більше осіб, і взагалі між ким саме була попередня домовленість.

Таким чином, вважає явним є неправильна кваліфікація кримінального правопорушення, як наслідок фактично не доведено вчинення особою кримінального правопорушення, при якому у задоволенні клопотання повинно бути відмовлено, оскільки невірно вказані обставини, та ким саме здійснено постріли, а також не надано жодного належним чином засвідченого документа, яким підтверджена смерть потерпілого чи потерпілих.

Аналіз цього свідчить про те, що слідчий суддя мав би ретельно перевіряти інформацію, яка надається слідчими щодо застосування запобіжних заходів, проте цього не було зроблено навіть за наявності беззаперечних доводів сторони захисту.

Поряд з цим сторона захисту категорично відноситься до наданих слідчим письмових показів свідків, адже як відомо суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них про що прямо наголошує положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

До того ж жоден із допитаних свідків не вказав про причетність підзахисного до кримінального провадження, тобто повідомили, що вони чули якісь хлопки схожі на постріли, бачили хлопців близько 10-15 осіб.

Також вказує, що жодного з цих ризиків не існує, оскільки у слідчого судді немає законних підстав вважати, що підзахисний переховувався від суду чи органів досудового розслідування, та його попередня поведінка свідчить про інше; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризик незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами.

Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підзахисний, також він не збирається, і протилежному немає жодних доказів, тим паче, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, що власне встановлено слідчим суддею.

Вказує, що під час судового засідання, стороною захисту заявлено клопотання про витребування у сторони обвинувачення відеоматеріалу, на якому зафіксовані події, що інкримінуються зокрема підзахисному та надалі дослідити їх в засіданні.

Однак слідчим суддею відхилено клопотання захисту за необґрунтованих підстав.

Аналіз вищезазначеного свідчить про те, що слідчим під час звернення до слідчого судді не дотримано ряду норм кримінального процесуального кодексу України, а тому як наслідок вбачаються всі підстави для повної відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на вищезазначене, вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, стороною обвинувачення не доведено належними та достатніми доказами наявність обґрунтованої підозри, а також ризиків, тому як наслідок вважає, що така ухвала підлягає обов`язковому скасуванню.

Окрім цього зазначає, що його підзахисний не перебуває на обліку в

психоневрологічному та наркологічному диспансерах, одружений та виховує дитину дружини, працює, має житло в якому зареєстрований та проживає, за місцем проживання характеризується позитивно, тривалий час перебував на військовій службі, є учасником АТО, як військовослужбовець характеризується позитивно.

Таким чином, характеризуючи особу підозрюваного немає підстав в даний час стверджувати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування запобіжного заходу - тримання під вартою.

Крім того його підзахисний наміру перешкоджати встановленню фактичних обставин справи не має, тиск на свідків, експертів та інших учасників провадження не здійснював та не здійснюватиме, жодним чином не впливає на хід досудового розслідування.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Перевіркою матеріалів клопотання слідчим суддею визнано доведеним наявність достатніх підстав вважати про існування обґрунтованих ризиків, щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічне позбавлення волі, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними показів, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Також слідчий суддя правильно врахував, що оцінка належності, допустимості доказів та кваліфікуючих ознак злочину з точки зору достатності, є прерогативою суду, тому твердження сторони захисту про недоведеність дій підозрюваного, не є предметом дослідження. При вирішенні клопотання про обрання міри запобіжного заходу достатньо встановити наявність обґрунтованості пред`явленої підозри, що слідчий і виконав.

Доводи сторони захисту щодо неможливості обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вони не погоджуються з кваліфікацією скоєного кримінального правопорушення, а крім того у нього є постійне місце проживання, роботи та він є учасником АТО, колегія суддів визнає безпідставними та необґрунтованими в зв`язку з тим, що слідством встановлені ще не всі особи причетні до злочину, а отже ОСОБА_9 може вільно впливати на них або на свідків.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачено ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання ОСОБА_9 його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу з метою уникнення покарання впливати на свідків чи іншим чином перешкоджати провадженню.

Зазначені обставини виправдовують тримання ОСОБА_9 під вартою та вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного для запобігання наведеним вище ризикам, на які вказали у клопотанні та в судовому засіданні слідчий і прокурор.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла переконливого висновку, що зміна обраного підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, не є можливим.

Враховуючи вищезазначене доводи викладені захисником в апеляції, як підстави на його думку для зміни його підзахисному міри запобіжного заходу, спростовуються матеріалами справи, які свідчать про обґрунтованість висновків слідчого судді щодо необхідності обрання підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу саме тримання під вартою.

У відповідності до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Слідчим суддею в ухвалі суду першою інстанції, кінцевою датою строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було помилково зазначено 23 квітня 2017 року замість 21 квітня 2017 року, тобто з перевищенням 60-ти денного допустимого строку тримання під вартою. З огляду на це, колегія суддів вважає за потрібне виправити технічну помилку суду першої інстанції, зазначивши кінцевою датою строку тримання під вартою 21 квітня 2017 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. ст. 194, 196 КПК України, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376,183, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.02.2017 року, якою стосовно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 09 години 36 хвилин 21 лютого 2017 року по 09 годину 36 хвилин 21 квітня 2017 року - залишити без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2