АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/148/17 Справа № 204/5273/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

заявників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 листопада 2016 року про перегляд вироку Артемівського міського суду м. Луганська від 19 квітня 2002 року за нововиявленими обставинами,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 листопада 2016 року (т.7 а.п.106) відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про перегляд вироку Артемівського міського суду м. Луганська від 19 квітня 2002 року за нововиявленими обставинами.

Відмовляючи у задоволенні заяв ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за нововиявленими обставинами, суд послався на те, що постанова Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2010 року не є обставиною нововиявленою і такою, що може вплинути на вирок Артемівського міського суду м.Луганська від 19 квітня 2002 року. Зазначив, що судовими рішеннями, на які посилаються заявники як на нововиявлені обставини, не встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, вказані рішення не можуть мати преюдиціальне значення і враховуватися, як нововиявлена обставина, та прийшов до висновку, що доводи захисника та заявників фактично зводяться до незгоди з прийнятим рішенням та оцінки раніше досліджених доказів на свою користь.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу суду від 03 листопада 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу про скасування обвинувального вироку Артемівського міського суду м. Луганська від 19 квітня 2002 року в тій частині, якою ОСОБА_8 засуджено за ч.5 ст.191 КК України та закрити кримінальне провадження в цій частині на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати рішення суду від 03.11.2016 року за його заявою як незаконне та необґрунтоване та прийняти нове рішення по справі, задовольнивши його апеляційні вимоги, пов`язані зі скасуванням вироку Артемівського міського суду м. Луганська.

На його думку, вся мотивувальна частина формальна, містить тези, переписані з інших судових рішень та норм законів, які не мають ніякого відношення до справи по суті та його заяви.

Зазначив, що із судового рішення незрозуміло, чому саме у відповідності з п.5 ч.2 ст.459 КПК України факт того, що договори є дійсними і законними, не є нововиявленими обставинами. На його думку, Артемівський районний суд прийняв позицію обвинувачення, не дослідив, не залучив експертів, щоб дослідити законність договорів, які лягли в основу обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх вимоги задовольнити, прокурора, який вважав за необхідне ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, провівши належну перевірку обставин, викладених у заявах про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, дослідивши висновки, викладені у постанові Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12.03.2010, якою в задоволенні позовних вимог Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області до ОСОБА_8 , ТОВ «Ібріс», компанії «Data Technology, S.A.» про визнання недійсним договору поруки від 19.02.1997 №П-1902/97-1 та стягнення суми відмовлено; рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя за позовом КАБ «Слов`янський» до ОСОБА_8 про стягнення шкоди, яким у задоволенні вимог позивача відмовлено; перевіривши доводи заявника стосовно того, що у зв`язку з встановленою відсутністю завдання матеріальної шкоди майну банку, у зв`язку з чим виключається кримінальна відповідальність за злочин з матеріальним складом, а саме, за ст.191 КК України; перевіривши інші доводи заявників, виконавши вимоги, зазначені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.01.2016, ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.03.2016, - прийшов до правильного висновку, що обставини, на які посилаються заявники у своїх заявах, не є нововиявленими, а пов`язані із незгодою з самим вироком суду, а тому у задоволенні заяв ОСОБА_9 та ОСОБА_8 слід відмовити.
Колегія судів з цим висновком погоджується та вважає його правильним, виходячи з наступного.

Так, на підставі ч.1, ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
На підставі ч.2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;
5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Нововиявленими обставинами слід вважати обставини (як фактичного так і правового характеру), які: об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час суду або хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання нововиявленою обставиною є обов`язковою.

Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше не відомими слідчим органами і суду, такими, що у матеріалах справи висвітлені і потребують окремого розслідування.

Окрім того, нововиявлені обставини повинні знаходитись в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовувати їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.
Аналізуючи обставини, на які посилаються заявники, колегія суддів не знаходить підстав для визнання їх нововиявленими зважаючи на те, що вони не є фактичними або правовими обставинами, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи відносно ОСОБА_8 та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду.

Фактично ці обставини є висновками та правовими оцінками, викладеними у судових рішеннях, що були постановлені іншими судами в порядку цивільного та адміністративного судочинства після ухвалення оспорюваного вироку відносно ОСОБА_8 , і цим висновкам та правовим оцінкам, а також їх взаємозв`язку та суперечності з висновками та правовими оцінками Артеміського міського суду Луганської області, викладеними у його вироку від 19.04.2002 р., заявники надають своє власне суб`єктивне тлумачення, висловлюючи незгоду із зазначеним вироком суду.
З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги, що за правилами ст. 90 КПК України вищезгадані рішення інших судів не мають преюдиційного значення у кримінальному проваджені, в той час як згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України та ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні утворює обмежену преюдицію для справ, що розглядаються в порядку цивільного та адміністративного судочинства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для перегляду вироку Артемівського міського суду м. Луганська від 19 квітня 2002 року за нововиявленими обставинами, та вважає за необхідне у задоволенні апеляційних скарг відмовити.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 листопада 2016 року про перегляд вироку Артемівського міського суду м.Луганська від 19 квітня 2002 року за нововиявленими обставинами залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді: