Справа № 273/77/17
Провадження № 1-кп/273/59/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 13 січня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Кам`яний Брід Баранівського району Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше судимого:

01.06.2012 року Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України-3 роки позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

21.11.2013 року згідно ухвали Баранівського районного суду Житомирської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і прийнято рішення про затримання ОСОБА_4 і направлення його в місця позбавлення волі згідно вироку Баранівського районного суду від 01.06.2012 року до 3-ох років позбавлення волі;

06.07.2014 року Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України - 3 роки 3 місяці позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України - призначено остаточне покарання - 3 роки 8 місяців позбавлення волі;

звільнений з Коростенської ВК №71 29.01.2016 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
13.01.2017 року близько 13-ї години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману перебуваючи в с. Смолдирів Баранівського району Житомирської області повідомив ОСОБА_5 , про те, що продає дизельне пальне нижче за ринкову вартість, на що останній, будучи введеним в оману, зателефонував своєму двоюрідному брату ОСОБА_6 , повідомив дану інформацію.

У подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи в господарстві ОСОБА_5 за адресою: с. Смолдирів Баранівського району Житомирської області, зустрівся із ОСОБА_7 та пообіцяв останньому допомогти придбати 40 літрів дизельного пального на загальну суму 400 грн. На пропозицію ОСОБА_4 . ОСОБА_7 погодився та будучи переконаним в добросовісності ОСОБА_4 сів із останнім до власного автомобіля марки «Mitsubishi L200» та поїхав у напрямку м. Баранівка.

В подальшому, з метою надання правдоподібності своїм діям ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 поїхали на вул. Леваневського в м. Баранівка до місцевого маслозаводу. Під`їхавши до місця призначення ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що вище вказане пальне знаходиться на території маслозаводу при цьому ОСОБА_7 будучи переконаним в добросовісності намірів ОСОБА_4 надав йому грошові кошти в сумі 400 грн. для купівлі солярки. Останній взявши кошти вийшов із автомобіля та пішов у напрямку вказаного маслозаводу. З метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману ОСОБА_7 . ОСОБА_4 до автомобіля не повернувся та непомітно для потерпілого ОСОБА_7 зник з місця події, грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману, (шахрайство), вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, суду пояснив, що дійсно вчинив злочин в період часу, місці та за обставин, зазначених в обвинувальному акті, окрім того, пояснив, що при зустрічі із ОСОБА_7 пообіцяв останньому допомогти придбати 40 літрів дизельного пального на загальну суму 400 грн. В подальшому, з метою надання правдоподібності своїм діям, разом із ОСОБА_7 поїхали на вул. Леваневського в м. Баранівка до місцевого маслозаводу. Під`їхавши до місця призначення він повідомив ОСОБА_7 , що вище вказане пальне знаходиться на території маслозаводу, отримавши кошти від ОСОБА_7 в сумі 400 грн. для купівлі солярки, вийшов із автомобіля та пішов у напрямку маслозаводу, після чого до автомобіля не повернувся та непомітно для ОСОБА_7 зник з місця події, грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Суд визнав на підставі ч.3 ст. 349 КПК України недоцільним досліджування доказів, щодо обставин які ніким не оспорюються, при цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин скоєння правопорушення та відсутність сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснив їм наслідки розгляду провадження в зазначеному порядку.

Показання ОСОБА_4 про вчинення ним корисливого злочину - заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, об`єктивно співпадають з наведеними доказами, узгоджуються з ними, а тому є достовірними.

Дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що події правопорушення мали місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю, його дії вірно кваліфіковано органом досудового слідства за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступень тяжкості злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, конкретні обставини справи, розмір завданої майнової шкоди, дані про особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 провину визнав повністю, раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, тяжких наслідків у результаті протиправних дій не настало.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України - не виявлено.

За таких обставин, відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України - штраф у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Цивільний позов та процесуальні витрати по справі відсутні.

Матеріальні збитки відшкодовано.

Арешт на майно не накладався.

Судові витрати відсутні.

Речові докази повернуті потерпілому.

На час ухвалення вироку до ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не було застосовано жодного запобіжного заходу, а тому в даний час відсутня необхідність застосування до нього будь-якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді штраф у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази - 3 (три) пластикові каністри прозорого кольору залишити за потерпілим ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Барановський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1