Справа № 367/1589/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/669/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 14.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
14 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 07 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишневе Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
14.04.2009 року Печерським районним судом м. Києва за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;
16.06.2009 року Києво - Святошинським районним судом Київської області за ст.ст. 186 ч. 2, 70 ч. 4 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
12.05.2011 року Києво - Святошинським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч. 3, 304 ч. 1, 70, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільненого умовно-достроково 04.12.2015 року на строк 7 місяців 9 днів, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 , звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, 01 лютого 2017 року приблизно з 10 год. 00 хв. по 10 год. 49 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), у ОСОБА_7 , який проходив по АДРЕСА_2 , в якому проживає його рідний дядько ОСОБА_9 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, без застосування засобів для подолання перешкод, шляхом вільного доступу, з метою особистого незаконного збагачення, ОСОБА_7 , увійшов на територію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, приблизно о 10 год. 35 хв., підійшов до будинку та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, впевнившись втому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом розбиття вікна незаконно проник до вказаного будинку. Перебуваючи у будинку ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає, в одній із кімнат будинку виявив ноутбук марки «LenovoG480/G485/G580/G585G780», електрорубанок марки «М1В- 82X3» та грошові кошти у сумі 500 гривень, що належали ОСОБА_9 , взявши які ОСОБА_7 зник з вказаним майном з місця вчинення злочину, якими розпорядився на власний розсуд, заподіявши таким чином ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3861 грн. 00 коп.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення вважає вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі.
В обґрунтування вказує, що судом при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та спосіб його вчинення, звертає увагу, що обвинувачений з метою особистого незаконного збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, проник у житло свого рідного дядька ОСОБА_9 шляхом розбиття вікна, звідки викрав належне йому майно, крім того, судом не було надано належної оцінки особі обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за корисливі злочини проти власності, останній раз він був засуджений до реальної міри покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, однак, висновків для себе не зробив та вчинив новий тяжкий корисливий злочин менш ніж через пів року після закінчення строку умовно-дострокового звільнення від відбування попереднього покарання, що свідчить про його небажання виправитися та вести законослухняний спосіб життя, а також те, що обвинувачений усвідомлював протиправність та суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, знаючи про невідворотність покарання, свідомо порушив закон про кримінальну відповідальність.
Крім того, поза увагою суду залишилось те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює, потерпілому відшкодував лише частину завданої шкоди.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Оскільки встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 учасниками судового розгляду у апеляційному порядку не оскаржуються, тому колегією суддів вони не перевіряються.

Доводи прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання не ґрунтуються на матеріалах справи і є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ст.65 КК України, судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, у вчиненому щиро розкаявся, частково відшкодував завдану шкоду, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Призначене ОСОБА_7 покарання не суперечить вимогам закону, воно відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винного і є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, зі слів ОСОБА_7 , він шкоду завдану внаслідок свої протиправних дій ОСОБА_9 відшкодував повністю, в потерпілого до нього ніяких претензій морального чи матеріального характеру не має, крім того, відповідно до наданої довідки центральної районної лікарні Києво-Святошинського району туберкульозного відділення, обвинувачений з 07.12.2015 року знаходиться на «Д» обліку в протитуберкульозному відділенні цієї лікарні, хворіє на туберкульоз.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 07 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Судді: