Справа №572/214/17
Провадження №1-кс/560/56/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2017 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Сарненського відділу поліції головного управління Національної поліції в Рівненській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:
До Дубровицького районного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , в якій він просить зобов`язати компетентного слідчого СВ Сарненського відділу поліції головного управління Національної поліції в Рівненській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Свою скаргу ОСОБА_3 обгрунтовує тим, що 12 січня 2017 року він звернувся до слідчого СВ Сарненського відділу поліції головного управління Національної поліції в Рівненській області із заявою про вчинення суддею Сарненського районного суду Рівненської області та працівниками суду кримінальних правопорушень. Проте відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по факту поданої ним заяви про кримінальне правопорушення, слідчим Сарненського ВП до цього часу не внесено.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задоволити.
В судовому засіданні начальник СВ Сарненського ВП ГУНП України ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні скарги.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши та оцінивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 1-2 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Як було встановлено, 12 січня 2017 року Сарненським відділом ГУНП в Рівненській області від ОСОБА_3 , 1985 року народження, була прийнята заява про те, що 12.01.2017 року суддя Сарненського районного суду Рівненської області в процесі розгляду справи №571/795/16-ц вступила в попередню змову з посадовими особами ВДВС Рокитнівського району, використала підроблені документи і умисно не вирішила заяву про недопустимість доказів, не дослідила оригінали виконавчого провадження з метою прийняття неправомірного рішення (а.с.3).
Листом начальника слідчого відділення Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 №1264/205-17 від 26.01.2017 року, ОСОБА_3 було направлено відповідь, однак скаржник вказав в судовому засіданні, що до цього часу не отримав її, про те, що його звернення щодо винесення неправосудного рішення суддею ОСОБА_6 у цивільній справі №571/795/16-ц, зареєстровано в ЖЄО Сарненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області під №236 від 12.01.2017 та розглянуто. Відповідно до листа Сарненського районного суду, ухвалою суду від 12.01.2017 по справі №571/795/16-ц у задоволенні скарги ОСОБА_7 на дії, бездіяльність державного виконавця Рокитнівської ВДВС було відмовлено, а тому керівником органу досудового розслідування прийнято рішення щодо відсутності правових підстав для внесення відомостей до ЄРДР за його зверненням від 12 січня 2017 року (а.с.7).
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст.214 КПК України).
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Наведена правова позиція також закріплена у висновку Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року.
Проте, заявником у його заяві про кримінальне правопорушення від 12.01.2017 року не було викладено конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею Сарненського районного суду Рівненської області кримінального правопорушення.
Зі скарги вбачається та в судовому засіданні було встановлено, що у своїй заяві скаржник зазначив про обставини, які стосуються процедури судового розгляду справи №571/795/16-ц суддею Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_6 за скаргою ОСОБА_7 на дії, бездіяльність державного виконавця Рокитнівської ВДВС, де вказується про дії судді, що стосуютьтся безпосередньо процесу розгляду справи.
Відповідно до положень ст. 47 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Вказана норма закону визнана конституційною згідно з рішенням Конституційного Суду України №8-рп/2011 від 12.07.2011 року.
Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 24 червня 1999 р. № 6-рп/99, від 20 березня 2002 р. № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 р. № 19-рп/2004, від 1 грудня 2004 р. № 20-рп/2004, від 11 жовтня 2005 р. № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 р. № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 р. № 3-рп/2013, послідовно підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 р., та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 р. та 40/146 від 13 грудня 1985 р. Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 р. Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН, Європейська хартія «Про статус суддів» від 10 липня 1998 р.,Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи "Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13 жовтня 1994 р. та інших.
Як зазначено в п. 10. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади» відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийняті позовів та заяв з таким предметом.
Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 року у справі №21-319во07 зазначив: «законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).
Однак, заявник, звернувшись із заявою до Сарненського відділу ГУНП не навів в ній конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею Сарненського районного суду Рівненської області кримінального правопорушення, та в подальшому оскаржуючи бездіяльність слідчого, намагається оскаржити відповідні дії судді, вчинені при здійсненні правосуддя, та судове рішення в поза передбаченому процесуальним законом порядку, що може мати наслідком втручання у діяльність судді з використанням механізму оскарження бездіяльності слідчого, передбаченого ст. 303 КПК України.
Суб`єктивна впевненість у неправомірних діях, незгода із рішенням, дією чи бездіяльністю судді самі по собі, за результатами розгляду звернення, не може бути підставами для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України.
Незважаючи на те, що подану заяву ОСОБА_3 вважає «заявою про злочин», остання за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить достатніх об`єктивних даних, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а є фактично висловленням незгоди з діями судді та рішенням суду.
Крім того, згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.
Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
З огляду на вищевикладене та зважаючи на наведені вимоги КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 .
Керуючись ст. ст. 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: підпис
З оригіналом згідно.
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1