Справа№751/7172/16-к
Провадження №1-кп/751/230/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2016 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України
за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_8 ,
В с т а н о в и в:
ОСОБА_4 18.01.2016 року близько 09 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого постійного проживання по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час чергового конфлікту наніс своєму сину ОСОБА_7 удар по голові дерев`яною палицею, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної ділянки голови, які згідно висновку експерта № 49 від 20.01.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні злочину та цивільний позов не визнав та дав показання, що 18.01.2016 року близько 09 год. 00 хв. ніякого конфлікту на кухні не було, це все надумано сином, дружиною та подругою сина. Йому палиця не потрібна і він сину ніякого удару по голові не завдавав. Також повідомив, що є інвалідом І групи, у нього захворювання нирок, він знаходиться на діалізі і 18.01.2016 року був на діалізі. Пішов з дому біля 11 год. 00 хв., ніякої швидкої не бачив. В той день з кімнати не виходив, а його сім`я відпочиває до обіду. У них дійсно напружені стосунки з колишньою дружиною та сином.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується іншими доказами дослідженими в провадженні.
Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він 18.01.2016р. біля 9 год. 00 хв. знаходився у ліжку, почув сварку на кухні та через декілька хвилин крики про допомогу. На кухні знаходились цивільна дружина, мати, а біля вікна стояв ОСОБА_4 з палицею та розмахував нею. Він намагався його заспокоїти, забрати палицю, але коли наблизився до нього, отримав удар палицею по голові. Після чого у нього почала боліти голова, пішла кров по голові. Дружина викликала швидку допомогу, його забрали в лікарню, надали медичну допомогу, зашили голову. Від госпіталізації відмовився. Потім він написав заяву в поліцію. Також повідомив, що конфлікти з обвинуваченим відбуваються дуже часто, але вони закінчувалися мирно. З приводу чого в той день був конфлікт йому невідомо. Після цього конфлікту куди подів палицю обвинувачений йому не відомо. Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, оскільки в його житті все змінилося, у нього часто болить голова, він проходить медичне обстеження, виникли проблеми з пам`яттю. Йому було завдано фізичного болю і моральних страждань, він докладав додаткових зусиль для відновлення та організації свого життя.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що 18.01.2016 року біля 9 год. 00 хв. вона була на кухні разом з ОСОБА_10 та готували сніданок, ОСОБА_11 в цей час спав. Обвинувачений зайшов на кухню та почав кричати, виражатися нецензурною лайкою в бік ОСОБА_10 . Після чого вийшов з кухні, та декілька разів заходив та виходив з кухні, потім зайшов з палицею, яку тримав у правій руці. До того ж палиця була в їхній кімнаті, біля шафи на видному місці та призначена для кішки. Потім, обвинувачений почав кричати, махати палицею, а вони почали кликати на допомогу. На крик прибіг потерпілий ОСОБА_11 , почав заспокоювати обвинуваченого, а той відразу замахнув та ударив його по голові палицею. Після чого вони разом з ОСОБА_12 повели ОСОБА_13 у ванну кімнату та вона викликала швидку допомогу. Потім поїхали в лікарню, де потерпілому була надана медична допомога, йому зашили голову, після цього вони поїхали в поліцію. Також повідомила, що обвинувачений після конфлікту пішов до себе в кімнату, бачив кров на потерпілому, швидку допомогу, хотів допомогти потерпілому, надав перекись водню. Приїхали працівники поліції та забрали обвинуваченого. Вона проживає разом з ОСОБА_14 , а обвинувачений постійно влаштовує сварки та виганяє її з квартири.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні надала аналогічні покази, що і свідок ОСОБА_9 та доповнила, що обвинувачений ОСОБА_4 є її колишнім чоловіком. 18.01.2016 року він вдарив сина по голові палицею. Потім ОСОБА_16 викликала швидку допомогу, а вона зателефонувала дільничному. Коли швидка приїхала обвинувачений надав ОСОБА_17 та перекись водню. Потім сина забрали в лікарню, а вона вийшла з квартири та закрила обвинуваченого в квартирі. Приїхала поліція, ОСОБА_4 забрали та відвезли на АДРЕСА_2 на освідування. Після чого він пішов на діаліз та в той день не прийшов додому ночувати. Обвинувачений ОСОБА_4 постійно ображає та погрожує.
Відповідно висновку судово-медичної експертизи № 49 від 20.01.2016 року (а.с.91-92) у ОСОБА_7 мається тілесне ушкодження у вигляді забійної рани лобної ділянки голови, котре виникло від дії тупого предмету, в тому числі в результаті нанесення удару ногою сторонньою особою та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесне ушкодження по давності утворення, може відповідати даті 18.01.2016 року.
Також, відповідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №78 від 25.04.2016р року (а.с.114-115) у ОСОБА_7 мається тілесне ушкодження у вигляді забійної рани лобної ділянки голови, котре виникло від дії тупого предмету, в тому числі в результаті нанесення удару ногою сторонньою особою та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесне ушкодження по давності утворення, може відповідати даті 18.01.2016 року. Приймаючи до уваги морфологічні властивості виявленого у потерпілого тілесного ушкодження, утворення його в результаті нанесення удару рукою сторонньої особи, є неможливим. Виходячи з кількості зовнішніх ушкоджень, виявлених у потерпілого, їх характеру та розташування, він міг піддаватися впливу, як мінімум однієї травмуючої дії. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесного ушкодження, виявленого у потерпілого, утворення його при падінні з висоти власного зросту на площину, в тому числі і при попередньому наданні тілу прискорення, є неможливим. Тілесне ушкодження знаходиться в зоні досяжній для власної руки.
Вищезазначені докази не оспорюються обвинуваченим та його захисником з приводу їх достовірності та допустимості.
Порушень норм КПК України, які відповідно до ст.. 86,87 КПК України тягнуть за собою недопустимість зазначених доказів, в суді не встановлено.
Згідно протоколу огляду місця події від 11.03.2016 року в ході якого була оглянута квартира АДРЕСА_3 , в кімнаті, під компютерним столом, виявлено та вилучено дерев`яну палицю коричневого кольору, розміром 58*4,5*3,5 см. (а.с.98-102).
Відповідно протоколу огляду речей від 12.03.2016 року, в присутності понятих було оглянуто дерев`яну палицю коричневого кольору, розміром 58 см, шириною 4,5 см, з загостреним кінцем та будь-яких біологічних зразків на ній виявлено не було (а.с.103-104).
При цьому сторона захисту в судовому засіданні послалась на ряд обставин, які розцінює як суттєві порушення, а саме огляд місця події проводився у квартирі, квартиронаймачем якої є обвинувачений, на що останній дозволу не давав. Також вказала на те, що палиця була вилучена лише 11.03.2016 року, а визнана речовим доказом 12.03.2016 року.
Проаналізувавши вищезазначені твердження сторони захисту суд вважає, що недоліки щодо процесуальних документів досудового провадження, на які звертала увагу сторона захисту, не містять суттєвого значення для вирішення справи, оскільки потерпілий, зареєстрований, проживає у вказаній квартирі та надав свою згоду на огляд квартири (а.с.97). В тому числі, і не встановлено порушень вимог законодавства щодо визнання речового доказу по даній справі, так як огляд квартири проводився 11.03.2016 року, а у відповідності до ч.5 ст.237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення речей, які мають значення для кримінального провадження. Про що і було зазначено в протоколі огляду місця події від 11.03.2016 року.
Таким чином, показання потерпілого та свідків обвинувачення узгоджуються між собою та з висновками судово-медичної експертизи, є логічними та пояснюють виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого, а тому суд вважає їх достовірними та кладе в основу вироку.
Невизнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні суд розцінює як захисну версію та спробу уникнути покарання за скоєне.
Суд не може погодитися із доводами захисту у тій частині, що обвинувачений діяв у стані уявної оборони, що відповідно до положень ч.2 ст.37 КК України, виключає кримінальну відповідльність за заподіяну шкоду, оскільки наведена обставина не знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.
Так, статтею 37 КК України передбачено, що уявною обороною визнаються дії, пов`язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання.
Уявна оборона виключає кримінальну відповідальність за заподіяну шкоду лише у випадках, коли обстановка, що склалась, давала особі достатні підстави вважати, що мало місце реальне посягання, і вона не усвідомлювала і не могла усвідомлювати помилковости свого припущення.
Суд вважає, що як обставини скоєння злочину, так і обставини, що передували йому, свідчать про те, що ОСОБА_4 не знаходився в стані уявної оборони. Також, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, що обвинувачений захищався від реального, вже розпочатого і ще не закінченого суспільно небезпечного посягання потерпілого.
Таким чином, суд вважає доведеною повністю винуватість ОСОБА_4 в умисному заподіянні ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а його дії кваліфікуються за ч.2 ст.125 КК України.
Призначаючи покарання суд, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачений за останнім місцем проживання негативно не характеризується, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Також судом враховується, що обвинувачений досяг пенсійного віку, є інвалідом І групи загального захворювання.
Таким чином, керуючись принципами необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.
Враховуючи вищенаведені дані щодо особи ОСОБА_4 , суд вважає, що покарання у виді громадських робіт, виправних робіт, обмеження волі до обвитнуваченого застосовано бути не може, з огляду на ч. 3 ст. 56, ч.2 ст.57, ч. 3 ст. 61 КК України.
По справі заявлено цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 про відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 96 грн. 48 коп. та моральної шкоди на суму 5 000 грн.
Цивільний позов потерпілого підлягає задоволенню частково.
Матеріальну шкоду в сумі 96 грн. 48 коп необхідно стягнути з обвинуваченого на підставі ст.1166 ЦК України, оскільки вказаний розмір шкоди підтверджується чеками (а.с.18), а також копією медичної картки амбулаторного хворого, в якій зазначені призначення лікарськіх засобів та препаратів, необхідних для лікування (а.с. 19-20).
Однак позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 грн.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї або близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи.
Факт спричинення моральної шкоди позивачу суд вважає доведеним, оскільки у результаті злочину потерпілий зазнав фізичного болю та приниження, подальші події змусили його докладати додаткових зусиль для організації і нормалізації свого життя.
При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує критерії, які також передбачені ст. 23 ЦК України: характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, та інших обставин, які мають істотне значення, а також виходить з засад розумності та справедливості, та приходить до висновку, що розмір відшкодування має становити 1000 грн.
Суд виходить з того, що моральна шкода спричинена злочином, умисно, потерпілому завдані тілесні ушкодження, однак, наслідки тілесних ушкоджень були минучими, винна особа є пенсіонером, інвалідом І групи, який не має значних доходів.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
Засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 96 (дев`яносто шість) грн. 48 коп. матеріальної шкоди та 1000 (тисячу) грн. 00 коп моральної шкоди.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Речовий доказ - дерев`яну палицю коричневого кольору, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Чернігівській області знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Суддя ОСОБА_1