Справа № 185/2110/17
Провадження № 1-кп/185/219/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2017 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тернівка, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14 травня 2012 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 297 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 22 листопада 2012 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 297, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 01 березня 2016 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 28 листопада 2016 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 10 місяців,

- 16 лютого 2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

- 11 травня 2017 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив ряд нових злочинів.

Так, ОСОБА_3 , 06 вересня 2016 року о невстановленій слідством годині, з метою протиправного вилучення чужого майна та звернення його на свою користь, прибув до кладовище, що розташоване між вулицями Чкалова та Маяковського с. Богданівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області.

Проходячи по вищевказаному кладовищу ОСОБА_3 помітив могилу, де похована ОСОБА_5 , а саме на лавочку, що була розташована біля вказаного місця поховання. В цей час у ОСОБА_3 виник умисел направлений на повторне, незаконне заволодіння металевими виробами. Надалі, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, спрямованих на подальшу реалізацію викраденого та обернення отриманих грошових коштів на свою користь, скориставшись тим, що за ним в цей час ніхто не спостерігає і він діє ніким непоміченим, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та особистою зацікавленістю, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлого та місць їх поховання, з метою викрадення предметів, що знаходяться біля могили ОСОБА_5 здійснив наругу над могилою, а саме розхитав лавку у ґрунті та вийняв лавку з металевими ніжками, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 120, 00 грн., згідно висновку експерта № 917-17 від 23 лютого 2017 року.

Крім того, ОСОБА_3 , 06 вересня 2016 року о невстановленій слідством годині, продовжуючи свою злочинну діяльність та маючи єдиний умисел на протиправне вилучення чужого майна та звернення його на свою користь, перебуваючи на кладовищі, що розташоване між вулицями Чкалова та Маяковського с. Богданівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, помітив могилу, де поховані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме лавочки, що були розташовані біля вказаних місць поховань. В цей час у ОСОБА_3 виник умисел направлений на незаконне заволодіння металевими виробами. Надалі, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, спрямованих на подальшу реалізацію викраденого та обернення отриманих грошових коштів на свою користь, скориставшись тим, що за ним в цей час ніхто не спостерігає і він діє ніким непоміченим, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та особистою зацікавленістю, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлого та місць їх поховання, з метою викрадення предметів, що знаходяться біля могил ОСОБА_7 та ОСОБА_8 здійснив наругу над могилою, а саме розхитав лавки у ґрунті та вийняв лавки з металевими ніжками, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 320,00 грн., згідно висновку експерта № 917-17 від 23 лютого 2017 року.

Крім того, ОСОБА_3 , 06 вересня 2016 року о невстановленій слідством годині, продовжуючи свою злочинну діяльність та маючи єдиний умисел на протиправне вилучення чужого майна та звернення його на свою користь, перебуваючи на кладовищі, що розташоване між вулицями Чкалова та Маяковського с. Богданівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, помітив могилу, де похований ОСОБА_10 , а саме лавки, що були розташовані біля вказаного місця поховання. В цей час у ОСОБА_3 виник умисел направлений на незаконне заволодіння металевими виробами. Надалі, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, спрямованих на подальшу реалізацію викраденого та обернення отриманих грошових коштів на свою користь, скориставшись тим, що за ним в цей час ніхто не спостерігає і він діє ніким непоміченим, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та особистою зацікавленістю, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлого та місць їх поховання, з метою викрадення предметів, що знаходяться біля могили ОСОБА_10 здійснив наругу над могилою, а саме розхитав лавки у ґрунті та вийняв лавки з металевими ніжками, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 400,00 грн., згідно висновку експерта № 917-17 від 23 лютого 2017 року.

Крім того, ОСОБА_3 , 06 вересня 2016 року о невстановленій слідством годині, продовжуючи свою злочинну діяльність та маючи єдиний умисел на протиправне вилучення чужого майна та звернення його на свою користь, перебуваючи на кладовищі, що розташоване між вулицями Чкалова та Маяковського с. Богданівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, помітив могилу, де похований ОСОБА_12 , а саме лавочку, що була розташована біля вказаного місця поховання. В цей час у ОСОБА_3 виник умисел направлений на незаконне заволодіння металевими виробами. Надалі, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, спрямованих на подальшу реалізацію викраденого та обернення отриманих грошових коштів на свою користь, скориставшись тим, що за ним в цей час ніхто не спостерігає і він діє ніким непоміченим, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та особистою зацікавленістю, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлого та місць їх поховання, з метою викрадення предметів, що знаходяться біля могили ОСОБА_12 здійснив наругу над могилою, а саме розхитав лавку у ґрунті та вийняв лавку з металевими ніжками, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріального збитку на суму 200,00 грн., згідно висновку експерта № 917-17 від 23 лютого 2017 року.

Після цього, ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати єдиний злочинний умисел, спрямований на викрадення лавок з місць захоронення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , погрузив викрадені лавки на велосипед та з місця скоєння злочинів з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та суду показав, що восени 2016 року в носі він приїхав на велосипеді на кладовище розташоване в с. Богданівка, щоб забрати лавочки, які були біля могил. Він взяв лавочки, з різних могил, скільки саме він не пам`ятає, погрузив на велосипед та повіз до себе додому за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1 , а потім їх продав. Гроші витратив на власні потреби. В скоєному розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_6 до суду не з`явилася, про час і місце повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд даного кримінального провадження за її відсутності.

Потерпілий ОСОБА_11 до суду не з`явився, про час і місце повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд даного кримінального провадження за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_13 до суду не з`явилася, про час і місце повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд даного кримінального провадження за її відсутності.

Потерпілий ОСОБА_9 до суду не з`явився, про час і місце повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд даного кримінального провадження за його відсутності.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів які характеризують особу обвинуваченого, та документів стосовно процесуальних витрат та речових доказів. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції нема.

Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 297 КК України, як наруга над могилою, вчинена повторно, з корисливих мотивів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується негативно /а.к.п. 69/, раніше судимий /а.к.п. 67, 73-74/, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває /а.к.п. 70/.

На підставі ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, визнав вину повністю, щиро розкаявся, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Приймаючи до уваги те, що вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року, ухвалений щодо ОСОБА_3 , на час ухвалення цього вироку законної сили не набрав, а тому суд не призначає остаточне покарання за правилами ч. 4 ст.70 КК України. Питання щодо призначення остаточного покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів, за правилами ч. 4 ст. 70 КК України (з урахуванням покарання призначеного за вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року), підлягає вирішенню після набрання цим вироком та вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року законної сили, у порядку ст.ст. 537 п.11, 539 KПK України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

У справі маються процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 198 грн. 00 коп. /а.к.п. 60/, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання стосовно речових доказів у справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Питання про призначення ОСОБА_3 остаточного покарання за сукупністю злочинів, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України вирішити у порядку п. 11 ст. 537, ст. 539 КПК України, після набрання цим вироком та вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 198 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Речові докази у справі: велосипед марки «Бодан», переданий на зберігання свідку ОСОБА_14 залишити у його користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1