АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 11кп/790/ 511/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: заміна не відбутої частини покарання

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова в режимі відеоконференції матеріали провадження №11кп/790/511/17 за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання Диканівської виправної колонії №12 про заміну невідбутої частини покарання на виправні роботи з утриманням 20% від заробітку на користь держави засудженому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимому:

-19.08.2010 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі;

-13.03.2014 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ст.128, 71, 72 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі.

На підставі ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 03.12.2015 року не відбуту частину покарання скорочено наполовину, з урахуванням відбутого покарання остаточний строк 2 роки 7 місяців.

-початок строку: 04.06.2015р., кінець строку: 04.01.2018р., невідбутий строк:1 рік 2 місяці 22 дні,

Суд мотивував своє рішення тим, що покарання у виді виправних робіт не відповідає тяжкості вчиненого злочину та є занадто м`яким, до того ж після винесення вироків засуджений не вжив заходів для відшкодування спричиненої потерпілим шкоди, що на думку суду свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення.

В апеляційних скаргах:

-засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та замінити невідбуту частину покарання на більш м`яке, посилаючись на те, що з першого дня відбування покарання він виявляв бажання працювати та, назбиравши кошти, добровільно у повному обсязі погасив цивільний позов;

- захисник ОСОБА_7 посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано, що засуджений сплатив у повному обсязі грошову суму у розмірі 8000 грн. за вироком суду, а КП «Тролейбусне депо №2» надало гарантійного листа про працевлаштування засудженого, що свідчить про виправлення ОСОБА_8 . Просить ухвалу скасувати та задовольнити клопотання Диканівської ВК №12 про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення скарг, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, застосування пільги до засуджених у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

За змістом ця норма закону не містить заборони для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким внаслідок невідшкодування засудженим завданої злочином шкоди.

Згідно довідки Диканівської виправної колонії №12 (а.с.13), за період відбування ОСОБА_8 покарання до виправної колонії не надходило відповідних виконавчих документів про стягнення із засудженого грошових сум на відшкодування завданої злочином шкоди.

Тому посилання суду на те, що засудженим не вжито будь-яких дій для відшкодування спричиненої шкоди потерпілим, як на підставу, що унеможливлює заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, є безпідставними.

Крім того, захисником ОСОБА_7 в судовому засіданні було надано квитанцію про сплату засудженим 8000 грн. на відшкодування потерпілим завданої злочином шкоди.

Як слідує із матеріалів провадження засуджений відбув половину призначеного покарання, за час відбування покарання характеризується позитивно, залучений до оплачуваних робіт, до виконання поставлених на виробництві завдань ставиться відповідально, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, виконує роботи по благоустрою установи покарань, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує законні вимоги персоналу установи покарань.

За сумлінну поведінку та ставлення до праці ОСОБА_8 має заохочення.

Наведені дані про сумлінну поведінку засудженого ОСОБА_8 свідчать про те, що він став на шлях виправлення.

Також, згідно відповіді на запит начальника Комінтернівського РВ КВІ м Харкова (а.с.18) КП «Тролейбусне депо №2» підтвердило можливість працевлаштування ОСОБА_8 на посаду водія пасажирського тролейбусу.

Таким чином, висновки суду про те, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою не довів своє виправлення, не відповідають фактичним обставинам справи, тому колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду на підставі п.2 ч.1 ст.409 КПК України скасувати та відповідно до п.4 ч.1 ст.407 КПК України ухвалити нову ухвалу про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 539 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Замінити засудженому ОСОБА_8 невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13.03.2014 року більш м`яким на виправні роботи з утриманням 20% від заробітку в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: