УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2017 року Слідчий суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя клопотання старшого слідчого Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні №0001274 від 23.05.2017р.,

ВСТАНОВИВ:
26.05.2017р. старший слідчий Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке мотивує тим, що 23.05.2017р. до Хортицького ВП звернулась ОСОБА_4 , яка повідомила, що її матері ОСОБА_5 належала квартира у АДРЕСА_1 . Коли ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати померла, вона, будучи єдиною спадкоємицею після її смерті, дізналась, що вказана квартира перейшла у власність ОСОБА_6 на підставі договору довічного утримання, укладеного між ним та її матір`ю 20.12.2016р. Але вважає, що такий договір її мати уклала, будучи навмисно введеною в оману, оскільки за власною волею та ініціативою не могла самостійно укласти такий договір, жодних коштів, як передбачалось за договором, на своє утримання не отримувала. Вважає, що шахрайськими діями ОСОБА_6 їй як спадкоємиці спричинена матеріальна та моральна шкода.

За даним фактом 23.05.2017р. до ЄРДР за №0001274 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто придбання права на майно, шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, і проводиться досудове розслідування.

Слідчий вважає, що оскільки вказана квартира є предметом можливого злочинного діяння, після смерті ОСОБА_5 заборона на її відчуження, накладена у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання, втрачає силу, що може призвести до подальшого відчуження нерухомого майна, тобто його втрати або зміни власника, є необхідним з метою збереження речових доказів, запобігання його подальшого відчуження накласти арешт на зазначену квартиру.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання, просить його задовольнити.

Слідчий суддя, вислухавши думку слідчого, дослідивши надані до клопотання матеріали, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.

Слідчий суддя встановив, що 23.05.2017р. до ЄРДР за №0001274 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто придбання права на майно, шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, і розпочато досудове розслідування.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , незаконно заволодів двохкімнатною квартирою останньої, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим спричинив спадкоємцям ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 848 755,00грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 25.05.2017р. право власності на квартиру АДРЕСА_2 20.12.2016р. зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору довічного утримання, укладений між ним та ОСОБА_5 і посвідченого 20.12.2016р. приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 за реєстровим №1492 (запис № 33041343).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.21 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 вказаної статті арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, в т.ч., на рухоме чи нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З`ясувавши та оцінивши обставини справи, з метою збереження речових доказів та запобігання можливості втрати, передачі, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , яка на даний час належить ОСОБА_6 , оскільки під час досудового розслідування встановлені обґрунтовані підстави вважати, що право власності на вказане майно потерпіла ОСОБА_5 позбулася та воно перейшло до ОСОБА_6 кримінально-протиправним шляхом, зазначена квартира є об`єктом кримінально протиправних дій, відповідно є речовим доказом і має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним, що незастосування в даному випадку арешту зазначеної квартири може призвести до її подальшої втрати, передачі (відчуження) іншим особам. Законодавчо визначених заборон для накладання арешту на зазначене майно не встановлено.

З урахуванням усіх обставин справи слідчий суддя вважає, що накладання арешту і відповідно обмеження ОСОБА_6 у праві вільно розпоряджатися своєю власністю в даному випадку є розумним та відповідає завданням кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України.

Таким чином, клопотання слідчого слід задовольнити.

Керуючись ст.98,170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про накладання арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі договору довічного утримання, посвідченого 20.12.2016р. приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 за реєстровим №1492.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим.

Копію ухвали вручити прокурору, слідчому та направити ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1
26.05.2017