Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/685/17
Провадження №: 1-кп/332/117/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2017 р.м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0000443 від 12.02.2017 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Хмельницький, громадянин України, працює майстром Запорізької колійної машинної станції, із вищою освітою, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2006 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
11.02.2017 року близько 19:00 години, ОСОБА_4 , маючи умисел на нанесення легких тілесних ушкоджень, знаходячись в кімнаті АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , на ґрунті ревнощів, ребром долоні правої руки завдав останній один удар в обличчя, а саме в область лівого ока, чим спричинив їй, згідно з висновком експерта № 370 від 13.02.2017 року, такі тілесні ушкодження: синець навколо лівого ока з переходом на ділянку лівої щоки, крововилив на білковій оболонці лівого ока, синець у внутрішнього кута правого ока, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся та пояснив, що він ввечері 11.02.2017 року, перебуваючи за місцем свого проживання у гуртожитку, зайшов до кімнати №18, де несподівано побачив ОСОБА_6 . На ґрунті ревнощів вдарив останню рукою в обличчя в область ока чи лоба.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 11.02.2017 року, перебуваючи за місцем свого мешкання у гуртожитку по АДРЕСА_3 , зайшла до кімнати АДРЕСА_4 свого знайомого ОСОБА_7 , куди пізніше також зайшов обвинувачений. Побачивши її, на грунті ревнощів, ОСОБА_4 завдав їй удар рукою в область ока. Просила суд не карати суворо обвинуваченого, до якого вона не має жодних претензій.

Відповідно до висновку експерта №370 від 13.02.2017 року синець навколо лівого ока з переходом на ділянку лівої щоки, крововилив на білковій оболонці лівого ока, синець у внутрішнього кута правого ока у ОСОБА_5 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у даному кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при вищевикладених обставинах доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до вимог ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, його наслідки, позицію потерпілої щодо призначення покарання, дані, що характеризують особу винного, зокрема те, що ОСОБА_4 працює, має на утриманні неповнолітню дитину, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_4 визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні неповнолітню дитину.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
При цьому, враховуючи, що обвинувачений вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, працює, суд, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів призначення такого виду покарання, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, як штраф, з урахуванням особи обвинуваченого, ступеня тяжкості злочину та сукупності усіх фактичних обставин.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
У даному кримінальному провадженні запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. Під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження не надходило, тому підстав для цього суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначивши йому покарання у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1