Справа № 161/5832/17
Провадження № 1-кс/161/2816/17
У Х В А Л А
про скасування арешту на майно

м. Луцьк 15 травня 2017 року Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю слідчого військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_2 , прокурора військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , секретаря ОСОБА_6 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
До Луцького міськрайонного суду Волинської області звернулась ОСОБА_4 про скасування арешту майна, зокрема, транспортного засобу марки ««Субару Аутбек» д.н.з. НОМЕР_1 .

Своє клопотання мотивує тим, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2017 накладено арешт на транспортний засіб марки ««Субару Аутбек» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .
Зокрема, при накладенні арешту слідчий зазначав, що така необхідність виникла у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000003 від 10.01.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України. Оскільки вона є добросовісним набувачем даного автомобіля, придбала та зареєструвала його у законний спосіб, тому просить скасувати накладений арешт, повернути вилучений транспортний засіб на відповідальне зберігання та дозволити ним користуватись, відповідно до ст.41 Конституції України.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, які заперечували щодо скасування арешту на вказаний транспортний засіб, оскільки в межах даного провадження необхідно провести відповідні технічні експертизи, оглянувши матеріали клопотання та долучені до нього документи, суд приходить до висновку, що клопотання підставне та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з цим, п. 1 ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 ст.174 КПК України передбачає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Судом встановлено, що військовою прокуратурою Луцького гарнізону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 10.01.2017, у якому 17.03.2017 гр. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2017 накладено арешт на транспортний засіб марки «Субару Аутбек» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .
Вилучений транспортний засіб марки «Субару Аутбек» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває у законному володінні гр. ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалено у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як встановлено в судовому засіданні, представником заявника доведено правомірність (добросовісність) набуття у власність вказаного транспортного засобу, безпосередньо під час розгляду клопотання ні слідчим ні прокурором, на якого покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, не доведено правових підстав щодо необхідності подальшого арешту на вищевказаний автомобіль, крім того, фактичному власнику майна / ОСОБА_4 / не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а тому слід скасувати арешт на вищевказане майно в частині заборони володіння та користування ним.
Разом з тим, у разі неповернення органом досудового розслідування вказаного транспортного засобу законному володільцеві на відповідальне зберігання, остання вправі звернутись до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна, в порядку ст.303 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2017 задовольнити.
Арешт, накладений на майно, зокрема, транспортний засіб марки «Субару Аутбек» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , скасувати в частині заборони володіння та користування ним.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1