УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/5002/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст.ст.537,539 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у режимі відео конференції з Райківською ВК №73 у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року,
в с т а н о в и л а:
Засуджений ОСОБА_8 , який відбуває покарання у Райківській ВК №73 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року відмовлено в задоволенні вказаної заяви.
В ухвалі суду зазначено, що засуджений за час відбування покарання лише став на шлях виправлення, проте застосування до нього пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є, передчасним.
Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_8 подав на неї апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про умовне-дострокове звільнення від відбування покарання. Вказує на те, що висновки суду про те, що він не став на шлях виправлення не відповідають фактичним обставин справи.Посилається на те, що він працевлаштований, стягнень не має, на час розгляду справи мав два заохочення, а в даний час має три заохочення, виключно позитивно характеризується за місцем відбуття покарання, визнає вину у вчиненні злочину, після розгляду справи в суді він подав заяву про стягнення з нього коштів за цивільним позовом.Зазначає, що суд не врахував позицію представника установи, який не заперечував проти задоволення його заяви про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання.
Заслухавши доповідача, засудженого та захисника про задоволення апеляційної скарги засудженого, прокурора, який вважав ухвалу суду законною і обгрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Стаття 81 КК України передбачає підстави та умови застосування щодо засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З матеріалів судового провадження видно, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 30.11.2015 року ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 24.02.2016 року вирок суду першої інстанції залишено без змін, та зараховано засудженому строк попереднього ув`язнення у період з 13.10.2014 року по 24.02.2016 року до строку відбування покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України.
Суд першої інстанції, розглядаючи в порядку ст. 539 КПК України заяву засудженого ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, враховуючи вимоги ст. 81 КК України відмовив у задоволенні заяви, оскільки засуджений за час відбування покарання лише став на шлях виправлення, проте застосування до нього пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є, передчасним.
Такий висновок суду узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах судового провадження, які свідчать про те, що ОСОБА_8 має шість непогашених судимостей за попередніми вироками, в минулому неодноразово умовно-достроково звільнявся з місць позбавлення волі, проте належних висновків для себе не зробив, довіру суду не виправдовував та знову скоював аналогічні корисливі злочини.Засуджений позитивно характеризується лише нетривалий період відбування покарання у Райківській ВК №73, проте за період знаходження в місцях позбавлення волі з 13.10.2014 року по 10.03.2016 року характеризується посередньо, жодного заохочення не отримував, ОСОБА_8 працевлаштований лише незначний проміжок часу, має лише два заохочення отриманні безпосередньо перед зверненням з клопотанням до суду.
Крім того, як встановлено матеріалами справи, питання про застосування до ОСОБА_8 заміни невідбутої частини покарання більш м?яким та питання про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання розглядалось комісією установи 22.06.2016 року де засудженому було відмовлено у задоволенні його заяв про внесення подання до суду, як такому, що не став на шлях виправлення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Доводи на які посилається засуджений в апеляційній скарзі не є підставами для скасування ухвали районного суду і задоволення його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 376 ч.2 КПК України колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року щодо нього без зміни.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді: