АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
особи, щодо якої закрито
кримінальне провадження ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 р.,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 від 23 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження №000088, відомості про яке внесені 30 травня 2016 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 від 23 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження №000088, а кримінальне провадження повернути до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для проведення досудового розслідування, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставина кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначав, що слідчий суддя неповно дослідив обставини кримінального провадження та доводи його скарги, не надав належну оцінку фактичним обставинам справи, а тому дійшов помилкового висновку щодо законності постанови про закриття кримінального провадження.
Апелянт зазначав, що слідчим суддею не було взято до уваги неповноту проведеного слідчим досудового розслідування, та недотримання слідчим вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, а також неналежного обґрунтування слідчим підстав закриття кримінального провадження.
У судове засідання ОСОБА_8 не з`явився, про день та час розгляду апеляційної скарги був належним чином повідомлений, надіслав на адресу Апеляційного суду міста Києва клопотання, у якому просив проводити апеляційний розгляд у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, особи, відносно якої закрито кримінальне провадження та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, та матеріали кримінального провадження №000088, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
З матеріалів, наданих судом першої інстанції, убачається, що 09 листопада 2016 року ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 від 23 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження №000088, та повернути кримінальне провадження до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для проведення досудового розслідування.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 від 23 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження №000088, слідчий суддя виходив з того, що слідчим в ході досудового розслідування допитано свідка ОСОБА_6 , досліджено письмові докази, які стосувалися предмету досудового розслідування, та яким надано належну правову оцінку. Крім того, скаржник зазначав про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України, однак з відповідною заявою про кримінальне правопорушення ОСОБА_8 не звертався.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Прийняття такого процесуального рішення можливе лише після повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин та безпосередньої оцінки отриманих фактичних даних слідчими органами.
Як убачається із матеріалів кримніального провадження, на виконання ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 травня 2016 року за №000088 внесені відомості за заявою ОСОБА_8 за фактом завідомо неправдивого повідомлення предствником ТОВ «Сівер Україна» ОСОБА_6 органу досудового розслідування про вчинення злочину державним реєстратором Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві ОСОБА_10 , з попередньою правовою кваліфікацією такого кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 383 КК України.
У ході досудового розслідування слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , у провадженні якого перебували матеріали кримінального провадження №000088, допитав свідка ОСОБА_6 , яка показала, що 12 червня 2015 року між нею та ТОВ «Сівер Україна» укладений договір про надання юридичних послуг, у ході виконання якого вона дослідила ряд судових рішень про встановлення права власності, які надавали достатні підстави вважати, що державний реєстратор Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві ОСОБА_10 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 367 КК України.
Також слідчим долучено до матеріалів провадження письмові докази, які стосувалися предмету досудового розслідування: копію ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2015 року, якою зобов`язано компетентних осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримніальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_6 від 24 вересня 2015 року; заяву ОСОБА_6 від 24 вересня 2015 року про кримінальне правопорушення; копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31 січня 2015 року №0001083 про внесення відомостей за заявою ОСОБА_11 про кримінальне правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України; копію постанови старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України у м. Києві ОСОБА_12 від 24 червня 2015 року про визнання ОСОБА_6 представником потерпілого ТОВ «Сівер Україна» у кримінальному провадженні №0001083; копію постанови старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС Україниу м. Києві ОСОБА_12 від 15 лютого 2015 року про визнання ТОВ «Сівер Україна» потерпілим у кримінальному провадженні №0001083; копію договору на представлення юридичних послуг адвоката від 12 червня 2015 року, укладеного між ТОВ «Сівер Україна» в особі директора ОСОБА_13 та ОСОБА_6 ; копію рішенння Господарського суду міста Києва від 22 липня 2013 року; копію рішення Вищого господарського суду України від 16 лютого 2014 року; копію листа начальника Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 04 квітня 2006 року № 12378; копію інформаційної довідки виконуючого обов`язки начальника Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 11 лютого 2015 року № НЖ-2015№192; копію листа начальника Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 12 грудня 2006 року № 43342; копію листа заступника начальника Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 07 липня 2015 року № 8671; копію витягу з реєстру права власності на нерухоме майно; копію рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2007 року; копію ухвали Верховного Суду України від 09 квітня 2008 року; копію ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 09 листопала 2006 року.
Оцінивши та проаналізувавши усі зібрані матеріали та не встановивши достатніх даних, які б свідчили про наявність в діях представника ТОВ «Сівер Україна» ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, слідчий дійшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження.
Відповідне процесуальне рішення слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України.
Розглядаючи скаргу ОСОБА_8 на вказану постанову відповідно до вимог ст. 303 КПК України, слідчий суддя дав належну оцінку доказам у кримінальному провадженні і дійшов умотивованого висновку про те, що рішення про закриття кримінального провадження з наведених підстав є законним, а доводи скарги безпідставними, оскільки досудове слідство у справі проведено з достатньою повнотою, а зібрані у справі докази не підтверджують наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.
Як убачається зі скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, фактично наведені ним доводи про неповноту та однобічність досудового розслідування зводяться до загальних формулювань, та спростовуються сукупністю зібраних органом досудового розслідування доказів, яким слідчий дав належну оцінку.
Посилання ОСОБА_8 у скарзі на необхідність допиту ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки скаржник не зазначив, які саме обставини, викладені у його заяві про вчинення кримінального правопорушення, вони можуть підтвердити.
Крім того, чинним КПК України не передбачено вичерпний перелік дій, обов`язкових для вчинення слідчим у ході досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення, у тому числі не встановленого чіткого обов`язку сторони обвинувачення (органу досудового розслідування, слідчого) щодо допиту конкретних осіб.

Як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя, інших переконливих доводів, які б свідчили про те, що шляхом проведення додаткових слідчих та процесуальних дій будуть встановлені достатні дані, які б виключали підстави для закриття кримінального провадження, ОСОБА_8 не наведено.
Крім того, як у скарзі до слідчого судді, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_8 наводив доводи про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 357 КК України, у той час як із заявами про внесення до Єдиного реєстру відомостей про кримінальні правопорушення за відповідними статтями ОСОБА_8 не звертався.
З огляду на наведене та враховуючи, що по справі колегією суддів не встановлено будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які є безумовними підставами для скасування рішення слідчого судді, апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.
Інші наведені у апеляційній скарзі доводи висновків слідчого судді не спростовують.
Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 303, статтями 304, 306, 307, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 р. без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді :

________________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3