Справа № 152/402/17
В И Р О К
іменем України
06 квітня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
представника Шаргородського
РВ з питань пробації ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пеньківка Шаргородського району, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого: 31.05.2001 року Тиврівським районним судом Вінницької області за ч.ч.2, 3 ст.140, ч.1 ст.145 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з відстрочкою виконання вироку на два роки; 19.11.2001 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185, ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців; 26.02.2007 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки; 25.03.2010 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.ч.1, 2 ст.309, ч.2 ст.315, ч.2 ст.317, ч.ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.296, ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років; звільненого 20.01.2016 року з Херсонської ВК по відбуттю строку покарання,

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення крадіжок, зокрема востаннє, 25.03.2010 року вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за ч.ч.1, 2 ст.309, ч.2 ст.315, ч.2 ст.317, ч.ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.296, ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років, та маючи непогашену в передбаченому законом порядку судимість за вчинення крадіжок, повторно скоїв умисні злочини, пов`язані з таємним та відкритим викраденням чужого майна, а саме: в середині вересня 2016 року у вечірній час, приблизно о 22 годині вечора, перебуваючи в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 вирішив вчинити крадіжку чужого майна. З цією метою обвинувачений ОСОБА_4 зайшов на подвір`я домоволодіння ОСОБА_7 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , підійшов до приміщення літньої кухні та умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зірвавши навісний замок на дверях, проник в приміщення літньої кухні, де виявив і викрав п`ятилітрове відро вартістю 20 грн., 50 курячих яєць вартістю одного 2,5 грн. на суму 125 грн., банку кави «Якобс Монарх» масою 190 г. вартістю 190 грн., пачку цигарок «Ротманс» вартістю 20 грн., а всього майна та продуктів на загальну суму 355 грн., після чого залишив місце крадіжки і розпорядився викраденим на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_7 на загальну суму 355 грн.
Продовжуючи вчиняти злочини, 05.11.2016 року приблизно о 01 годині обвинувачений ОСОБА_4 з метою крадіжки прийшов на подвір`я домоволодіння ОСОБА_8 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , та, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, через вікно проник у житловий будинок, де в одній із кімнат виявив морозильну камеру, з якої викрав дві качки вагою по 3 кг кожна, вартістю 70 грн. за 1 кг. на загальну суму 420 грн., після чого залишив місце крадіжки та розпорядився викраденим на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_8 на загальну суму 420 грн.
Також, продовжуючи вчиняти злочини, 16.12.2016 року приблизно о 23 годині обвинувачений ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи по вул. Є. Казьмірова в с. Юхимівка, помітив жителя села ОСОБА_9 , котрий ішов до власного домогосподарства та ніс у руках пакет. Побачивши ОСОБА_9 з пакетом у руці, обвинувачений ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_9 та умисно, з корисливих мотивів, повторно, вихопив із рук потерпілого пакет, в якому знаходилося дві пляшки горілки «Пшенична» об`ємом 0,5 л. вартістю 40 грн. кожна та пляшка наливки «Полунична» об`ємом 0,5 л. вартістю 20 грн., після чого побіг від потерпілого у іншому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_9 на загальну суму 100 грн.
До того ж, продовжуючи вчиняти злочини, 01.01.2017 року приблизно о 01 годині обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку ОСОБА_10 , що знаходиться на АДРЕСА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вирішив викрасти мобільний телефон, належний ОСОБА_10 . Скориставшись відсутністю ОСОБА_10 , пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, викрав зі стола в одній із кімнат будинку належний ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Нокія 1280» вартістю 200 грн. із стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 20 грн., після чого залишив місце крадіжки та розпорядився викраденим на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_10 на суму 220 грн.
Після цього, продовжуючи вчиняти злочини, 01.01.2017 року приблизно 01 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки зайшов у домогосподарство ОСОБА_11 , що знаходиться на АДРЕСА_3 , підійшов до вхідних дверей будинку та умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав електричну гірлянду довжиною 10 м. вартістю 200 грн., яка знаходилася над вхідними дверима, залишив місце крадіжки та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_11 на суму 200 грн.
Крім того, продовжуючи вчиняти злочини, 11.01.2017 року приблизно о 23 годині обвинувачений ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки зайшов на подвір`я храму Пресвятої Богородиці, що знаходиться на вул. Є. Казьмірова, 40, в с. Юхимівка, підійшов до дерева ялини, з якої умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів зняв та викрав електричну гірлянду довжиною 10 м. вартістю 200 грн., що належить настоятелю храму ОСОБА_12 , після чого залишив місце крадіжки і розпорядився викраденим на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_12 на суму 200 грн.
Також, продовжуючи вчиняти злочини, обвинувачений ОСОБА_4 , знаючи, що йому 19.01.2016 року постановою Суворівського районного суду м. Херсон було встановлено адміністративний нагляд строком на один рік із обмеженнями у вигляді: заборони виїздити в особистих справах за межі району за місцем проживання керівництва райвідділу органу внутрішніх справ та відвідування місць вживання спиртних напоїв (ресторанів, барів, кафе, де спиртні напої продаються на розлив); зобов`язано до проходження реєстрації в райвідділі органу внутрішніх справ за місцем проживання один раз на тиждень, порушуючи встановлені щодо нього обмеження, 14.01.2017 року умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, не отримавши дозволу керівництва Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, самовільно залишив місце проживання АДРЕСА_1 , де він проживає, виїхавши на громадському транспорті за межі Шаргородського району, поїхавши у м. Жмеринка Вінницької області, де перебував до 17.01.2017 року, тобто протягом трьох днів.
Після цього, продовжуючи вчиняти злочини, 27.01.2017 року приблизно о 20 годині обвинувачений ОСОБА_4 з метою крадіжки чужого майна прийшов на подвір`я домогосподарства ОСОБА_13 , що знаходиться на АДРЕСА_4 , та умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до господарської будівлі, відкрив незамкнені двері, проник у приміщення, звідки викрав велосипед вартістю 2000 грн., залишивши місце крадіжки. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_13 на суму 2000 грн.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 06.03.2017 року, визнав повністю, щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що дійсно був неодноразово засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів і має непогашену судимість. З місць позбавлення волі він звільнився в січні 2016 року. В середині вересня 2016 року у вечірній час він проходив біля будинку ОСОБА_7 , що знаходиться на АДРЕСА_2 , неподалік від його місця проживання, і вирішив вчинити крадіжку з приміщення літньої кухні. На подвір`ї він знайшов металеву монтировку, якою зірвав замок на вхідних дверях, зайшов у приміщення та викрав відро, у якому знаходиося 50 курячих яєць, а також викрав банку кави та пачку цигарок. Все викрадене він відніс до себе додому і використав у власних цілях.
Також, обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що на початку листопада 2016 року він вирішив вчинити крадіжку з будинку своєї сусідки ОСОБА_8 . Переконавшись, що в будинку нікого немає, він 05.11.2016 року в нічний час прийшов до будинку, ножем вийняв кватирку у вікні, через отвір проник у будинок, де в морозилці холодильника виявив дві заморожені патрані качки, які викрав. Качки заніс додому та протягом певного часу з`їв.
До того ж, обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що 16.12.2016 року приблизно о 23 годині він повертався додому і зустрів на вул. Казьмірова свого односельчанина та сусіда ОСОБА_9 . Вони привіталися один з одним, порозмовляли. ОСОБА_9 запитав, чи він не бажає випити спиртного. Він сказав, що пригостить ОСОБА_9 . У руках ОСОБА_9 ніс пакет. Він вихопив у нього з рук цей пакет, в якому було дві пляшки горілки та пляшка наливки, і побіг додому. Спиртне вжив у себе вдома.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що 01.01.2017 року о 01 годині він прийшов до свого сусіда ОСОБА_10 , котрий проживає в АДРЕСА_3 , щоб привітати з Новим роком. Сусід пригостив його горілкою. Разом вони розпивали спиртні напої. При цьому, в іншій кімнаті він поставив на зарядку свій мобільний телефон. Через певний час він пішов у іншу кімнату, щоб забрати свій телефон. На столі він також побачив телефон ОСОБА_10 , який викрав, скориставшись тим, що потерпілий перебував у іншій кімнаті і за ним не спостерігав.
Також, обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що вийшовши із викраденим телефоном із будинку ОСОБА_10 , він, будучи в стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 01 годині 30 хвилин зайшов на подвір`я своєї сусідки ОСОБА_11 , що знаходиться в АДРЕСА_5 , підійшов до дверей будинку і, пересвідчившись, що за ним ніхто не спостерігає, зняв електричну гірлянду довжиною 10 м. Викрадений у ОСОБА_10 телефон та у ОСОБА_11 електричну гірлянду приніс до себе додому і використовував у власних цілях.
До того ж, обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 11.01.2017 року приблизно о 23 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи біля церкви, що знаходиться на вул. Казьмірова, 40, у с. Юхимівка, зайшов на подвір`я і з дерева ялини зняв та викрав електричну гірлянду довжиною 10 м., яку приніс до себе додому.
Також, обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що йому після звільнення з місць позбавлення волі, з Херсонської колонії, Суворівським районним судом м. Херсона, було встановлено адміністративний нагляд строком на один рік з певними обмеженнями, зокрема, не виїздити за межі району без дозволу керівництва поліції. Проте, 14.01.2017 року він порушив адміністративний нагляд і виїхав у м. Жмеринка до своєї дівчини, з якою недавно познайомився. При цьому, за дозволом у відділення поліції він не звертався, так як вважав, що йому не нададуть такий дозвіл.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що 27.01.2017 року приблизно о 20 годині він перебував у с. Пеньківка і повертався додому в с. Юхимівка. По дорозі він проходив повз домогосподарство ОСОБА_13 , з яким не був знайомий. Він зайшов на подвір`я домогосподарства ОСОБА_13 , підійшов до приміщення літньої кухні, двері в яку не були закриті на замок, проник у приміщення, звідки викрав велосипед, яким поїхав до себе додому. Велосипед він тримав у себе вдома, але через певний час його хтось викрав у нього.
Також, обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що він виявляє жаль з приводу вчинених ним злочинів, запевняє суд, що виправить свою поведінку і не вчинятиме злочинів у подальшому, у зв`язку із чим просить його суворо не карати, зокрема, не позбавляти волі.
Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованих йому злочинах, які передбачені ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.395 КК України і викладені в обвинувальному акті від 06.03.2017 року.
Прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечують щодо здійснення судового розгляду за правилами, передбаченими ч.3 ст.349 КПК України.
Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 в заявах до суду просили судовий розгляд проводити у їх відсутності, не заперечують щодо розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України (а.с.15-21).
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованих йому злочинах, які передбачені ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.395 КК України і викладені в обвинувальному акті від 06.03.2017 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , викладені в заявах до суду, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_4 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 06.03.2017 року, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені: ч.2 та ч.3 ст.185 КК України, тобто крадіжки (таємне викрадення чужого майна), вчинені повторно, та крадіжки (таємне викрадення чужого майна), вчинені повторно і з проникненням у інше приміщення та житло; ч.2 ст.186 КК України, тобто грабіж (відкрите викрадення чужого майна), вчинений повторно; ст.395 КК України, тобто самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, зокрема, будучи раніше судимим за вчинення крадіжок 25.03.2010 року вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за ч.ч.1, 2 ст.309, ч.2 ст.315, ч.2 ст.317, ч.ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.296, ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років, та маючи непогашену в передбаченому законом порядку судимість за вчинення крадіжок, повторно скоїв умисні злочини, пов`язані з таємним та відкритим викраденням чужого майна, а саме: в середині вересня 2016 року у вечірній час, приблизно о 22 годині вечора, перебуваючи в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зірвавши навісний замок на дверях, проник в приміщення літньої кухні домоволодіння ОСОБА_7 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , звідки викрав п`ятилітрове відро вартістю 20 грн., 50 курячих яєць вартістю одного 2,5 грн. на суму 125 грн., банку кави «Якобс Монарх» масою 190 г. вартістю 190 грн., пачку цигарок «Ротманс» вартістю 20 грн., а всього майна та продуктів на загальну суму 355 грн., заподіявши збитку ОСОБА_7 на суму 355 грн., тобто вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України крадіжку, вчинену повторно, з проникненням у інше приміщення.
Продовжуючи вчиняти злочини, 05.11.2016 року приблизно о 01 годині обвинувачений ОСОБА_4 , пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, через віконний отвір проник до житлового будинку ОСОБА_8 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , де в одній із кімнат виявив морозильну камеру, з якої викрав дві качки вагою по 3 кг. кожна, вартістю 70 грн. за 1 кг. на загальну суму 420 грн., заподіявши збитку ОСОБА_8 на суму 420 грн., тобто вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України крадіжку, вчинену повторно, з проникненням у житло.
Також, продовжуючи вчиняти злочини, 16.12.2016 року приблизно о 23 годині обвинувачений ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи по АДРЕСА_1 , помітив жителя села ОСОБА_9 , котрий ішов до власного домогосподарства та ніс у руках пакет. Побачивши ОСОБА_9 з пакетом у руці, обвинувачений ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_9 та умисно, з корисливих мотивів, повторно, вихопив із рук потерпілого пакет, в якому знаходилося дві пляшки горілки «Пшенична» об`ємом 0,5 л. вартістю 40 грн. кожна та пляшка наливки «Полунична» об`ємом 0,5 л. вартістю 20 грн., після чого побіг від потерпілого у іншому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши збитку ОСОБА_9 на загальну суму 100 грн., тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України грабіж (відкрите викрадення чужого майна), повторно.
До того ж, продовжуючи вчиняти злочини, 01.01.2017 року приблизно о 01 годині обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку ОСОБА_10 , що знаходиться на АДРЕСА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, скориставшись тим, що ОСОБА_10 перебував у іншій кімнаті, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, викрав зі стола в одній із кімнат будинку належний ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Нокія 1280» вартістю 200 грн. із стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 20 грн., заподіявши збитку ОСОБА_10 на суму 220 грн., тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України крадіжку (таємне викрадення чужого майна), повторно.
Після цього, продовжуючи вчиняти злочини, 01.01.2017 року приблизно 01 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав електричну гірлянду довжиною 10 м. вартістю 200 грн., яка знаходилася над вхідними дверима будинку ОСОБА_11 , що знаходиться на АДРЕСА_3 , заподіявши збитку ОСОБА_11 на суму 200 грн., тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України крадіжку (таємне викрадення чужого майна), повторно.
Крім того, продовжуючи вчиняти злочини, 11.01.2017 року приблизно о 23 годині обвинувачений ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки зайшов на подвір`я біля храму Пресвятої Богородиці, що знаходиться на АДРЕСА_6 , підійшов до ялини, з якої умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів зняв та викрав електричну гірлянду довжиною 10 м. вартістю 200 грн., що належить настоятелю храму ОСОБА_12 , після чого залишив місце крадіжки і розпорядився викраденим на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_12 на суму 200 грн., тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України крадіжку (таємне викрадення чужого майна), повторно.
Також, продовжуючи вчиняти злочини, обвинувачений ОСОБА_4 , знаючи, що йому 19.01.2016 року постановою Суворівського районного суду м. Херсон було встановлено адміністративний нагляд строком на один рік із обмеженнями у вигляді: заборони виїздити в особистих справах за межі району за місцем проживання без дозволу керівництва райвідділу органу внутрішніх справ та відвідування місць вживання спиртних напоїв (ресторанів, барів, кафе, де спиртні напої продаються на розлив); зобов`язано до проходження реєстрації в райвідділі органу внутрішніх справ за місцем проживання один раз на тиждень, порушуючи встановлені щодо нього обмеження, 14.01.2017 року, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, не отримавши дозволу керівництва Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, самовільно залишив місце проживання АДРЕСА_1 , де він проживає, виїхавши за межі Шаргородського району, зокрема, у м. Жмеринка Вінницької області, де перебував до 17.01.2017 року, тобто протягом трьох днів, вчинивши злочин, передбачений с.395 КК України.
Після цього, продовжуючи вчиняти злочини, 27.01.2017 року приблизно о 20 годині обвинувачений ОСОБА_4 з метою крадіжки чужого майна прийшов на подвір`я домогосподарства ОСОБА_13 , що знаходиться на АДРЕСА_4 , та умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до господарської будівлі, відкрив незамкнені двері, проник у приміщення, звідки викрав велосипед вартістю 2000 грн., залишивши місце крадіжки. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_13 на суму 2000 грн., тобто вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України крадіжку (таємне викрадення чужого майна), повторно, з проникненням у інше приміщення.
Отже, обвинувачений ОСОБА_4 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинені злочини за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.395 КК України.
При цьому, суд виходить також із того, що, відповідно до ч.1 ст.32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, а відповідно до примітки до ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.33 КК України, сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено.
До того ж, суд враховує роз`яснення, що містяться в абз.2 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4.06.2010 року за №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», відповідно до яких, якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК України повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана із проникненням у житло). А якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатися у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 вчинив крадіжку, вчинену повторно, яка поєднана з проникненням у інше приміщення в середині вересня 2016 року з літньої кухні домогосподарства ОСОБА_7 ; крадіжку, вчинену повторно, яка поєднана з проникненням у житло 05.11.2016 року з житлового будинку ОСОБА_8 ; крадіжку, вчинену повторно з проникненням у інше приміщення 27.01.2017 року з господарської будівлі домогосподарства ОСОБА_13 , тобто три злочини, що мають дві кваліфікуючі ознаки, і охоплюються ч.3 ст.185 КК України.
Відтак, суд вважає, що три крадіжки в середині вересня 2016 року з літньої кухні домогосподарства ОСОБА_7 ; 05.11.2016 року з житлового будинку ОСОБА_8 ; 27.01.2017 року з господарської будівлі домогосподарства ОСОБА_13 , які вчинені ОСОБА_4 , повністю охоплюються кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України, як вчинення крадіжки (таємного викрадення чужого майна), повторно, поєднаної з проникненням у інше приміщення та житло, і окремо кваліфікувати кожну крадіжку за частиною 3 ст.185 КК України правових підстав немає.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив крадіжку повторно 01.01.2017 року приблизно о 01 годині мобільного телефона, перебуваючи в будинку ОСОБА_10 ; крадіжку, вчинену повторно, 01.01.2017 року електричної гірлянди, що знаходилася зовні на дверях житлового будинку ОСОБА_11 ; крадіжку, вчинену повторно, 11.01.2017 року електричної гірлянди, що належала ОСОБА_12 з дерева ялини з подвір`я храму Пресвятої Богородиці, тобто три злочини, що мають одну кваліфікуючу ознаку, і охоплюються ч.2 ст.185 КК України.
Відтак, суд вважає, що три крадіжки 01.01.2017 року приблизно о 01 годині крадіжку мобільного телефона, перебуваючи в будинку ОСОБА_10 ; крадіжку, вчинену повторно, 01.01.2017 року електричної гірлянди, що знаходилася зовні на житловому будинку ОСОБА_11 ; крадіжку, вчинену повторно, 11.01.2017 року електричної гірлянди, що належала ОСОБА_12 з дерева ялини з подвір`я храму Пресвятої Богородиці, повністю охоплюються кваліфікацією за ч.2 ст.185 КК України, як вчинення крадіжки (таємного викрадення чужого майна), повторно, і окремо кваліфікувати кожну крадіжку за частиною 2 ст.185 КК України правових підстав немає.
Така правова позиція висловлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №5-757км13.
Крім того, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 вчинив крадіжки чужого майна та грабіж, маючи не погашену в передбаченому законом порядку судимість за вироком Шаргородського районного суду від 25.03.2010 року за вчинення, в тому числі, крадіжок, тобто повторно (а.с.90-91).
Також, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, грабіж (відкрите викрадення чужого майна), вчинений повторно, оскільки судом встановлено, що злочин був спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілого, тому повинен нести кримінальну відповідальність за ч.2 ст.186 КК України.
Такий висновок суду ґрунтується на нормах ст.186 КК України та роз`ясненнях, що містяться в абзаці 2 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року за №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», з яких вбачається що грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.
Крім того, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст.395 КК України, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тому повинен нести кримінальну відповідальність за ст.395 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Виходячи з норми ст.12 КК України, вчинені ОСОБА_4 злочини, що передбачені ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.186 КК України, є тяжкими злочинами; злочини, що передбачені ч.2 ст.185 КК України, є злочинами середньої тяжкості; злочин, що передбачений ст.395 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
ОСОБА_4 щиро покаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочинів. Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж всього досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину, надав показання, які відповідають обставинам, встановленим під час досудового розслідування і викладеним у обвинувальному акті від 06.03.2017 року, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває (а.с.93), за місцем проживання характеризується негативно (а.с.92).
Відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, що складена представником персоналу органу пробації Шаргородського районного відділу з питань пробації Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 04.04.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив умисні тяжкі, середньої тяжкості та невеликої тяжкості злочини, але щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину; обвинувачений не має власного житла, проживає одиноко у будинку, що належав покійній бабусі, його дохід становлять тимчасові заробітки, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Шаргородської ЦРЛ не перебуває, не виявляє агресії щодо оточуючих людей, часто вживає спиртні напої. Також, обвинувачений не заперечує злочинності своїх дій, розуміє, що вчинив злочин, але висловлює бажання до змін способу свого життя, заперечує можливість вчинення злочинів у подальшому. Ризик повторного вчинення злочину оцінюється як дуже високий. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий. Відповідно до висновку укладача досудової доповіді представника Шаргородського районного відділу з питань пробації Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_6 , виправлення обвинуваченого не можливе без обмеження чи позбавлення його волі (а.с.41-43).
З урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи ОСОБА_4 , соціально-психологічної характеристики обвинуваченого представником органу пробації, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, з врахуванням думок потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , які в заявах до суду зазначили, що не мають претензій до обвинуваченого і при призначенні покарання покладаються на вирішення суду, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах ізоляції від суспільства та призначення останньому покарання за ч.ч.2, 3 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, яке, відповідно до ч.1 ст.63 КК України, полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
За вчинення злочину, передбаченого ст.395 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді арешту.
При цьому покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити за правилами, встановленими ст.70 КК України, тобто за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та за правилами, встановленими п.п. «а» п.1 ч.1 ст.72 КК України, якою передбачено, що при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
При цьому, суд призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.
Оцінюючи доводи в судових дебатах прокурора про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням та сторони захисту про те, що при призначенні покарання обвинуваченому слід застосувати ст.75 КК України і звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, суд приходить до наступного висновку.
Насамперед, суд констатує, що відповідно до положень статей 30, 41 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла; кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема, ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України встановлюють кримінальну відповідальність за таємне та відкрите викрадення чужого майна.
Відтак, виходячи з норми ст.12 КК України, вчинені ОСОБА_4 злочини, передбачені ч.3 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, є суспільно небезпечними та тяжкими, а злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України злочинами середньої тяжкості.
Щире каяття обвинуваченого та активне сприяння ним розкриттю злочинів не знижує ступеню винуватості ОСОБА_4 , а також ступеню тяжкості та суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, є лише пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами.
Таким чином, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочинів, як пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини, позитивно характеризують його особу після вчинення злочину, але, на переконання суду, не змінюють того, що вчинені ним злочини є тяжкими та середньої тяжкості, суспільно небезпечними, які порушують конституційні права потерпілих.
Тому, суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання і не знаходить підстав для застосування ст.75 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання.
При цьому, суд вважає таке рішення справедливим та достатнім для досягнення мети покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Зазначене вище узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якими встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, обраного ухвалою слідчого судді у виді домашнього арешту, підстав для його зміни немає.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Електричну гірлянду білого кольору, електричну гірлянду чорного кольору, мобільний телефон «Нокія 1280», що визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів кримінального провадження (а.с.54, 64, 59) і знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Шаргородського ВП до вирішення кримінальної справи, слід, відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, повернути законним володільцям відповідно, ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 .
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.395 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, за якою засудити до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Його ж визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за якою засудити до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки чотири місяці.
Його ж визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, за якою засудити до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців.
Його ж визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, за якою засудити до покарання у виді арешту строком на чотири місяці.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки чотири місяці, врахувавши, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
Обраний ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 22.02.2017 року запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити незмінним до набрання цим вироком суду законної сили.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вираховувати з дня звернення вироку до виконання.
Речові докази: електричну гірлянду білого кольору повернути потерпілому ОСОБА_12 , електричну гірлянду чорного кольору повернути потерпілій ОСОБА_11 , мобільний телефон «Нокія 1280» повернути потерпілому ОСОБА_10 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1