Справа № 466/5141/17
У Х В А Л А
07 серпня 2017року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові у режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисиничі, Пустомитівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, -

установив:

вироком Буського районного суду Львівської області від 14.07.2015р. ОСОБА_4 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України із застосуванням ст.ст. 71, 75 КК України та засуджений до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 2 місяці 15 днів. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12.11.2015р. вищевказаний вирок змінено та ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку покарання 12.11.2015р. Кінець строку покарання 12.12.2017р.

18 липня 2017 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву підтримав, просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він вчинив злочин середньої тяжкості та відбув більш як 1/2 строку покарання.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку, що є підстави для відмови у задоволенні заяви, так як на засудженого накладалось дисциплінарне стягнення, жодного разу не заохочувався, що виключає застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від покарання.

Перевіривши представлені матеріли, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, заслухавши пояснення засудженого, висновок прокурора, який не підтримав заяву, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст.81 КК України умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений за умисний злочин середньої тяжкості до позбавлення волі. За час відбування покарання в установі один раз допустив порушення режиму відбування покарання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності, жодного разу не заохочувався.

Наведене, на думку суду, не свідчить про те, що засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

З урахуванням наведеного суд вважає, що ОСОБА_4 не надав достатніх доказів того, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до виконання своїх обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити у зв`язку з його безпідставністю.

На ухвалу протягом семи діб з дня її проголошення прокурор має право подати апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова, а засуджений протягом семи діб з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1