Справа № 738/195/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/486/2017
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.11.2013 року у відповідність до Закону України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_6 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області із клопотанням про приведення вироку, яким його засуджено у відповідність до Закону України 1492-VІІІ від 07.09.2016 року „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених, відповідно до ч. 3, 4 ст. 68 КК України та змінити призначене йому покарання на строк 10 років позбавлення волі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2017 року клопотання засудженого ОСОБА_6 частково задоволено та приведено вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року у відповідність до Закону України 1492-VІІІ від 07.09.2016 року щодо змін в ст. 68 ч. 4 КК України. Визначено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 15 п.п. 4,6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 54 КК України 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю та позбавленням права спеціального звання „лейтенант міліції; за ч. 3 ст. 152 ч. 3 КК України 10 (десять) років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 187 КК України 10 (десять) років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 364 КК України 6 (шість) років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 (три) роки та конфіскацією майна, яке є його власністю; за ч. 1 ст. 366 КК України 3 (три) роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом складання покарань, остаточно до відбуття ОСОБА_6 покарання визначено у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 (три) роки, з позбавленням спеціального звання „лейтенант міліції.

В іншій частині вирок суду залишено в тій же редакції.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про застосування вимог ч. 3, 4 ст. 68 КК України та привести вирок у відповідність до Закону України 1492-VІІІ від 07.09.2016 року та визначити остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі.

При обґрунтуванні вимог апеляційної скарги засуджений погоджується із висновками суду першої інстанції щодо правильності застосування вимог ч. 3 ст. 68 КК України при приведенні вироку щодо нього в частині засудження за ч. 2 ст. 15 п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначенні покарання у виді 10 років позбавлення волі. Разом з тим посилається на невірне застосування судом положень ч. 2 ст. 70 КК України при призначенні остаточного покарання шляхом складання призначених покарань та зазначає, що суд мав призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, яке було визначене вироком суду, яким його засуджено.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги засудженого та просили задовольнити її з викладених підстав; думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу частково, дослідивши матеріали кримінального провадження, матеріали особової справи засудженого, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Менського районного суду Чернігівські області з клопотанням у порядку ст. 537, 539 КПК України про застосування до нього вимог ч. 3 ст. 68 КК України, мотивуючи тим, що Законом України 1492-VІІІ від 07.09.2016 року доповнено статтю 68 КК України частиною 4, згідно якої довічне позбавлення волі за замах на злочин не застосовується, що дає підстави для призначення покарання із застосовуванням ч. 3 ст. 68 КК України не більше двох третин максимального строку покарання -15 років, тобто вважає, що йому має бути призначене покарання у розмірі 10 років позбавлення волі.

Відповідно до п. 14 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених було внесено зміни до ст. 68 КК України, доповнено частиною 4, якою передбачено, що довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених у статтях 437-439, частині 1 статті 442 та статті 443 цього Кодексу. Що фактично пом`якшило кримінальну відповідальність осіб у разі вчинення замаху на злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Виходячи із даних положень, максимальна санкція ч. 2 ст. 115 КК України за замах на даний злочин становить 15 років позбавлення волі, а дві третини даного строку, відповідно - 10 років позбавлення волі. Тому судом першої інстанції цілком обґрунтовано приведено вирок у цій частині у відповідність новому закону та визначено ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 15 п.п. 4, 6, 9, 12, ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком 10 років.

Разом з тим, застосовуючи принцип складання покарань відповідно до ст..70 КК України та визначаючи остаточне основне покарання у виді 15 років позбавлення волі суд належним чином не мотивував своє рішення.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилась ухвала Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2014 року, якою було приведено вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року щодо ОСОБА_6 у відповідність чинному законодавству та звільнено ОСОБА_6 від покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України у редакції, що діяла до набрання чинності Законом від 21.02.2014 року та змінене покарання за ч. 3 ст. 364 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років на обмеження волі строком на 3 роки та звільнено засудженого за цією статтею від додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Також, вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року ОСОБА_6 за ст..366 ч.1 КК України призначене покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, однак в ухвалі про приведення вироку у відповідність суд першої інстанції не вказав строк додаткового покарання. Судом апеляційної інстанції вказані порушення не можуть бути усунуті, оскільки таким чином погіршується становище засудженого, а з цього приводу апеляційні скарги не подавались.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, виходячи зі змісту положень статті 412 КПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при розгляді кримінального провадження, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що безумовно тягне за собою скасування рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки допущені порушення не можуть бути усунуті в суді апеляційної інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2017 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_6 частково задоволено та приведено вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року у відповідність до Закону України 1492-VІІІ від 07.09.2016 року щодо змін в ст. 68 ч. 4 КК України - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4