Справа № 147/1352/16-к
Провадження № 1-кп/147/19/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2017 року смт Тростянець
Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із слідчим ізолятором Вінницької УВПУДПС України у Вінницькій області кримінальне провадження, внесене 24.06.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 про обвинувачення
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Славна Липовецького району Вінницької області, мешканця з реєстрацією АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, раніше судимого
-08.12.2008 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-30.11.2009 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений згідно постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 28.05.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 26 днів,
-14.06.2013 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 395, 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Звільнений згідно постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 03.03.2016 року умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 19 днів,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,
сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
15.06.2016 року близько 06.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку своєї дівчини ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, переслідуючи корисливі мотиви, шляхом вільного доступу з шафи вчинив крадіжку виробів із золота ОСОБА_5 , а саме золотої каблучки, вагою 2,405 г., золотого ланцюжка, вагою 1,64 г. та двох золотих сережок, вагою 3,24 г, на загальну суму 9 252,88 грн. з розрахунку вартості 1271,00 грн. за 1 г. золота. Після чого з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 9 252,88 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєнні інкримінованому йому злочині визнав, за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся, суду показав, що з потерпілою до часу крадіжки проживав разом у її будинку близько трьох місяців. 15.06.2016 року о 06.00 год. збирався на роботу, та знаючи де зберігаються золоті вироби, викрав їх. Думки про викрадення золота були раніше, однак, тільки тоді вчинив крадіжку. Золото викрав з тим, щоб розрахуватись по боргам. Про те, що взяв золото співмешканку не повідомив. Цього ж дня поїхав до м. Ладижин, де у ломбарді здав золото за 3500,00 грн. На отримані гроші купив мобільний телефон «Бравіс», решту грошей залишив собі. У подальшому був затриманий працівниками поліції.
Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що дійсно у червні 2016 року співмешкала із ОСОБА_3 у її будинку. 15.06.2016 року ОСОБА_3 пішов на роботу та більше не повернувся. 19.06.2016 року, коли збиралась із батьками на святковий захід, вирішила одягнути золото. У місці, де воно зберігалось, тобто у серванті, його не було. Відразу запідозрила ОСОБА_3 . Викрадені золоті каблучку, ланцюжок, пару сережок після свідчень у поліції ОСОБА_3 викупила у ломбарді в м. Ладижин. Щодо міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.
Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, враховуючи при цьому визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
ОСОБА_3 вчинив злочин середньої тяжкості будучи звільненим умовно-достроково, раніше неодноразово судимий, повністю визнав вину в скоєному, щиро розкаявся, шкоду потерпілій не відшкодовано.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.
Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.
Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
Тому, суд вважає необхідним виключити з обвинувачення вмінену органом досудового розслідування обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів, оскільки дана обставина є кваліфікуючою ознакою злочину, за якою обвинувачується ОСОБА_3 .
Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, і необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.
ОСОБА_3 неодноразово засуджувався за умисні злочини, належних висновків для себе він не зробив та знову скоїв умисний злочин в період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, тому на переконання суду, відсутні підстави для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.
ОСОБА_3 , будучи неодноразово судимим, останній раз Іллінецьким районним судом Вінницької області 14.06.2013 року до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 11.03.2016 року Крижопільским райсудом умовно достроково на 6 місяців 19 днів від покарання у виді позбавлення волі.
Тому, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання, призначеного попереднім судом ОСОБА_3 .
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, зокрема, вироби із золота, що належать потерпілій ОСОБА_5 підлягають поверненню їй, ак майно, придбане ОСОБА_3 за рахунок коштів, отриманих від продажу викраденого майна, відповідно до пункту п`ятого частини дев`ятої згаданої статті підлягає конфіскації в дохід держави.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винуватим ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком невідбутої частини покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 14.06.2013 року, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 у рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази по справі, а саме:
золоті каблучку, ланцюжок, пару сережок, що передані на зберігання ОСОБА_5 залишити їй же;
мобільний телефон «Bravis», IMEI НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Тростянецького ВП Бершадського ВП конфіскувати в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя