Справа № 615/429/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.05.2017 м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотинівка Коростенського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, що офіційно не працює, раніше судимий:

1)31.08.1994 року Охтирським районним судом Сумської області за ч.2 ст.215-3 КК України (в редакції 1960 року) на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, звільнений 08.12.1995 року за відбуттям строку покарання;

2)30.04.1996 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ст.100, ч.1 ст.142, ст.17-ч.1 ст.117, ч.2 ст.140, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) на 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, звільнений 03.08.2001 року на підставі ст.5 ЗУ «Про амністію» від 05.07.2001 року;

3)07.08.2002 року Золочівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.153, ч.2 ст.186, 70 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнений 23.12.2006 року за відбуттям строку покарання;

4)20.04.2007 року Гадяцьким районним судом Полтавської області з урахуванням ухвали Апеляційного суду Полтавської області за ч.1 ст.187 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, звільнений 14.11.2011 року на підставі постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 04.11.2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 6 днів;

5)30.01.2013 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст.152, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України на 6 років позбавлення волі, звільнений 20.01.2017 року на підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.01.2017 року згідно ст.81 КК України умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 22 дні;

зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в:

05.03.2017 року близько 13:00 год. ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, знаходячись на ґрунтовій дорозі, яка веде від залізничної станції Пирогово до с. Буцьківка Валківського району Харківської області шляхом погроз застосування насильства, реалізуючи свій злочинний умисел здійснив напад на ОСОБА_4 , схопивши її правою рукою за шию, повалив на землю та почав душити, при цьому погрожуючи вбити, вирвав з руки ОСОБА_4 жіночу сумку, вартістю 120 грн., з особистими речами потерпілої: мобільний телефон марки «Samsyng Е 250» з зарядним пристроєм до нього, вартістю 200 грн., компактна пудра 60 грн., дитячий крем «Антошка» - 10 грн., жіноча косметичка 10 грн., розчіска 10 грн., книга «Золоті поради господарки» - 35 грн., прищепки для штор в кількості 22 шт. 10 грн., окуляри 70 грн., футляр для окулярів 20 грн., жіночий гаманець 90 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 35 грн. та два долара США, що станом на 03.03.2017 року згідно курсу НБУ становить 54,18 грн. Таким чином, ОСОБА_6 заволодів майном потерпілої ОСОБА_4 на загальну суму 724,18 грн., після чого з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку та викраденими речами розпорядилися на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що раніше проживав в с. Пересічне Дергачівського району Харківської області, де перебував у цивільному шлюбі. Після звільнення мав намір продовжувати проживати в с. Пересічне, але вирішив забрати свої речі з с. Литовка Охтирського району Сумської області. По дорозі пропустив зупинку станції ЖД Люботин, тому заїхав до станції Пирогово. Вказав, що дійсно вчинив злочин за викладених вище обставин, але пояснити свій вчинок не зміг, можливо в зв`язку з тим, що не вистачало грошей на проїзд до м. Суми. Просив призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, не пов`язане з позбавленням волі.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини, його винуватість у вчиненні розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, як окремо, так і в їх сукупності.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що вийшовши з магазину на станції Пирогово та направляючись додому, у зазначений вище час назустріч їй йшов пристойно одягнений чоловік, який порівнявшись з нею, несподівано схватив за шию. Потерпіла декілька разів повідомила ОСОБА_6 , що не має цінних речей та грошей, просила відпустити. Від несподіванки сумку міцно тримала в руках. Коли останній повалив її на землю та почав душити, відпустила сумку, після чого чоловік вихватив сумку та зник у невідомому напрямку. Вказала, що обвинувачений міг просто попросити грошей, а не душити. На даний час після цього курйозного випадку боїться ходити по вулиці. Просила призначити покарання на розсуд суду у відповідності до закону.

Під час огляду місця події від 05.03.2017 року в лісосмузі, що розташована в 150 м від залізничної станції Пирогово с. Буцьківка Валківського району Харківської області, на стежці виявлені сліди чоловічого взуття.

В цей же день в ході огляду місця події в лісосмузі неподалік с. Огульці виявлено чоловіка, який представився, як ОСОБА_6 . На землі знаходилися жіноча шкіряна сумка з однією ручкою через плече у відчиненому стані, в середині якої знаходяться наступні речі: книга «Золоті поради господині», жіноча розчіска для волосся, футляр з окулярами, пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 на імя ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , косметичка з ліками, набір зажимів для штор, гаманець жіночий червоного кольору з банківськими картками. Як пояснив ОСОБА_6 дану сумку він забрав у невідомої жінки біля залізничної станції, назву якої вказати не зміг, оскільки був проїздом.

Під час пред`явлення особи для впізнання потерпіла ОСОБА_4 05.03.2017 року в присутності понятих впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка 05.03.2017 року на залізничній станції Пирогово здійснила напад шляхом застосування насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я, заволоділа її жіночою сумочкою і речами. При цьому потерпіла заявила, що впізнає обвинуваченого по одежі, по зросту, по коротко стриженій зачісці, кольору волосся та очей.

В ході пред`явлення речей для впізнання 05.03.2017 року потерпіла впізнала свій мобільний телефон «Samsyng Е 250» по кольору, марці та зовнішньому вигляді.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 20-Важ/17 від 21.03.2017 року на тілі ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не встановлено.

Під час слідчого експерименту 05.03.2017 року потерпіла в присутності понятих показала всі обставини, які мали місце неподалік станції Пирогово та механізм намагання спричинити їй тілесні ушкодження невідомим чоловіком, який напав на неї та заволодів її жіночою сумкою з грошима, мобільним телефоном, банківськими картками, документами та іншими речами.

Викрадені речі оглянуті в присутності понятих 09.03.2017 року, на підставі постанови слідчого від 30.03.2017 року визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3170 від 29.03.2017 року ринкова вартість жіночої сумки становить 120 грн., мобільного телефону марки «Samsyng Е 250» з зарядним пристроєм до нього 200 грн., компактної пудри 60 грн., дитячого крему «Антошка» - 10 грн., жіночої косметички 10 грн., розчіски 10 грн., книги «Золоті поради господарки» - 35 грн., прищепки для штор в кількості 22 шт. 10 грн., окуляри 70 грн., футляр для окулярів 20 грн., жіночий гаманець 90 грн., а всього, ОСОБА_6 заволодів майном потерпілої ОСОБА_4 на загальну суму 635 грн.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що в гаманці потерпілої знаходились грошові кошти в сумі 35 грн. та два долара США. Не заперечував, що станом на 03.03.2017 року еквівалент 2 доларів США згідно курсу НБУ становить 54,18 грн.

Аналізуючи приведені докази, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину усіма дослідженими в судовому засіданні доказами, як окремо, так і в їх сукупності.

Дії ОСОБА_6 , які виразилися в розбої, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, суд кваліфікує за ч.1 ст.187 КК України.

Судом досліджені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем реєстрації не проживає. За словами родичів виїхав в м. Харків на заробітки. В лютому 2017 року звільнився з місць позбавлення волі. Зі слів односельців ОСОБА_6 являє собою загрозу для суспільства, тримає оточуючих в постійному страху своєю непередбачуваною поведінкою, постійно зловживає спиртними напоями. До сільської ради надходили скарги в усній формі від жителів села на його неадекватну поведінку. На обліку лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, в тому числі, які посягають на життя та свободу особи.

З листа Військового комісара Охтирського ОМВК № 510 від 29.03.2017 року вбачається, що ОСОБА_6 на військовому обліку не перебуває, інформація щодо проходження строкової військової служби відсутня. Згідно обліково-алфавітної книги призовників 1973 року народження був засуджений Тростянецьким райсудом Сумської області 31.08.1994 року по ч.2 ст.215-3 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі в ІМК загального режиму.

За даними паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 ОСОБА_6 з 09.08.2001 року зареєстрований в АДРЕСА_1 , розлучений. Станом на 31.12.2012 року право власності на дане домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого Бакирівською сільською радою 13.04.1993 року.

Як вбачається з ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.01.2017 року, за період відбування покарання в Бердичівському виправному центрі (№ 108) ОСОБА_6 характеризується позитивно, порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, працевлаштований робітником їдальні установи, до праці ставиться сумлінно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості.

Згідно Акту судово-наркологічної експертизи № 60 від 16.03.2017 року даних про наркологічну і алкогольну залежність у ОСОБА_6 не виявлено, лікування не потребує.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 225 від 20.03.2017 року ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне, психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, обвинувачений виявляв ознаки вказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, у відповідності до положень ст.66 КК України суд враховує щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання, передбаченою ст.67 КК України, суд враховує рецидив злочину.

При призначенні виду та міри покарання, суд, виходячи з вимог ст.65 КК України, враховує встановлені обставини кримінального провадження, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, зокрема, неодноразові вчинення аналогічних корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.187 КК України.

Оскільки ОСОБА_6 вчинив новий злочин протягом умовно-дострокового звільнення, суд розцінює його дії як порушення умов застосування ст.81 КК України та призначає покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Суд не вбачає підстав для застосування при призначенні покарання положень ст.ст.69,75 КК України, оскільки ОСОБА_6 вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, що з урахуванням його особи свідчить про відсутність обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Обов`язок по відшкодуванню понесених судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи, виходячи з положень ст.124 КПК України, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України суд зобов`язаний при ухваленні вироку прийняти рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді від 07.03.2017 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк застосування якого продовжено до 16.06.2017 року на підставі ухвали суду від 18.04.2017 року. Обвинуваченого затримано в порядку ст.208 КПК України 05.03.2017 року.

Враховуючи визначену обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили продовжити відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до положень Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та ч.5 ст.72 КК України суд вважає необхідним зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання засудженим з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на викладене, з урахуванням строку затримання обвинуваченого ОСОБА_6 з 05.03.2017 року, суд приходить до висновку про необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення з 05.03.2017 року до моменту постановлення вироку із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що відповідає вимогам Закону.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним за ч.1 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_6 покарання частково приєднати невідбуту частину за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.01.2013 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили продовжити у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 05.03.2017 року.

Зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 в період з 05.03.2017 року по 15.05.2017 року з розрахунку один день перебування в Харківській установі виконання покарань (№27) за два дні відбування покарання.

Речові докази у кримінальному провадженні: особисті речі ОСОБА_4 , що передані на зберігання потерпілій залишити в її розпорядженні; документи ОСОБА_6 зберігати в матеріалах кримінального провадження; його особисті речі, що знаходяться на зберіганні в камері схову Валківського ВП ГУНП в Харківській області передати обвинуваченому, а при відмові - знищити.

Зняти арешт, накладений ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 07.03.2017 року, з грошових коштів та повернути власнику - потерпілій ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати в кримінальному провадженні за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3170 від 29.03.2017 року на загальну суму 99 грн. на р/р 0005, код доходів 24060300, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1