Справа № 135/2050/16-к
Провадження у справі № 1-в/135/1/17
У Х В А Л А
іменем України
11.01.2017 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника засудженого ОСОБА_5
представника Ладижинської
ВК УДПтС України
у Вінницької області ОСОБА_6 ,
медичного працівника
Ладижинської
ВК УДПтС України
у Вінницької області ОСОБА_7 ,
представника від спостережної
комісії ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, клопотання ОСОБА_4 про звільнення від покарання за хворобою,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від покарання, яке призначене вироком колегією суддів Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2013 року та змінене ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 30 січня 2014 року в частині призначеного покарання.

Клопотання мотивоване тим, що у нього погіршився стан здоров`я та йому поставлені певні невиліковні діагнози і ще ряд інших хронічних захворювань.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали, посилаючись на обставини, викладені у ньому, та просили задовольнити вимогу щодо його звільнення від покарання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявленого клопотання, оскільки порушено процедуру подання відповідного клопотання та відсутні правові підстави для його задоволення.

Представник Ладижинської ВК УДПтС України у Вінницької області (№39) та начальник медичної частини Ладижинської ВК УДПтС України у Вінницької області (№39) у судовому засіданні клопотання засудженого не підтримали, посилаючись на те, що він дійсно має тяжкі захворювання, проте, чи відносяться вони до переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання встановлюється висновком спеціальної лікарської комісія, якого не має у матеріалах клопотання. Хвороби ОСОБА_4 не перешкоджають відбуванню ним покарання, тому, вважають за необхідне, відмовити в задоволенні клопотання засудженого. Разом з тим зазначили, що заявку щодо проведення даним засудженим медичного огляду та постановлення відповідного висновку уже направлено до спеціальної лікарської комісії і засуджений очікує своєї черги, після чого засуджений зможе повторно звернутися із відповідним клопотанням, до якого долучити висновок.

Представник спостережної комісії при виконавчому комітеті Ладижинської міської ради ОСОБА_8 зазначив, що не заперечує проти задоволення клопотання, але засуджений має бути звільнений від покарання за хворобою тільки після того як буде висновок про це спеціальної комісії.

Вивчивши матеріали клопотання з додатками, матеріали особової справи засудженого, вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог ст.537 та ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, зокрема питання про звільнення від покарання за хворобою, подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання за наявності підстав, передбачених ст.84 КК України.
Зокрема, ст. 539 КПК України передбачає, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.
Разом з тим, положеннями ст.84 КК України передбачено, що особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8 факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.
Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання затверджений спільним Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України 18.01.2000 N 3/6.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання у Ладижинській ВК №39. Засуджений вироком колегії суддів Октябрського районного суду м. Полтави від 04.10.2013року за ст. 115 ч. 1 КК України до 13 (тринадцяти) років позбавлення волі, з відбуттям покарання у кримінально виконавчій установі.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 30.01.2014року вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 04.10.2013року стосовно ОСОБА_4 в частині призначеного покарання змінено. Призначене ОСОБА_4 пом`якшено та зазначено, що ОСОБА_9 слід вважати визнаним винним та засудженим за ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 10 (десять) років. З резолютивної частини вироку суду виключено вказівку про відбування засудженим покарання.

Початок строку:25.12.2012року; кінець строку: 25.12.2022року.

Прибув до Ладижинської виправної колонії №39 із СІЗО м. Полтави 06.04.2014року.

Відповідно до виписки із амбулаторної карти засудженого ОСОБА_4 видно, що засуджений по прибуттю в Ладижинську виправну колонію № 39 пройшов профілактичний медичний огляд з лабораторним та рентгенологічним обстеженням та взятий на диспансерний огляд. З 26.06.2015 року по 07.03.2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні в міжобласній лікарні при Стрижавській ВК №81 та пройшов ЛКК, де йому були встановлені діагнози певних хвороб. У задовільному стані був виписаний на етап в Ладижинську ВК №39 для подальшого відбування покарання.

21.03.2016 р. прибув з міжобласної багатопрофільної лікарні при Стрижавській ВК №81, після чого пройшов профілактичний огляд. Встановлено діагнози невиліковних хвороб. Взятий під диспансерний нагляд.

З моменту прибуття по даний час знаходиться під диспансерним наглядом лікарів медичної частини. Отримує симптоматичне лікування. Стан здоров`я засудженого ОСОБА_4 задовільний.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням роз`яснень п.5 Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 р. №8, законним приводом до розгляду питання про звільнення від відбуття покарання засудженого, який захворів на тяжку хронічну хворобу, є подання начальника виправно-трудової установи чи слідчого ізолятора, спецчастини яких обслуговують лікарні для засуджених. При цьому у поданні повинні бути наведені такі відомості про особу засудженого: яким судом, коли, за яким законом його було засуджено; міра покарання; відбутий строк останнього; дані про його поведінку за весь час відбування покарання; відомості про минулі судимості; ступінь відшкодування збитків, заподіяних злочином фізичним, юридичним особам і державі; хвороба, якою він страждає, - а також сформульовано прохання про звільнення засудженого від дальшого відбуття покарання у зв`язку з тим, що він захворів на тяжку хворобу; до подання додаються копія вироку, особова справа засудженого та висновок спеціальної лікарської комісії; на вимогу суду можуть направлятись також інші матеріали, які мають значення для вирішення питання про звільнення засудженого.

У наданих матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_4 відсутній висновок спеціальної лікарської комісії, не додано його засудженим і до клопотання, стан здоров`я задовільний та не перешкоджає подальшому відбуванню покарання.

А тому суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки воно подане до суду поза межами вищезазначеної встановленої законом процедури та відповідних документів, що є обов`язковою умовою для звернення до суду.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що після проведення медичного огляду, та винесення заключного діагнозу спеціальною лікарською комісією, він вправі буде повторно звернутись із даним клопотанням до суду, якщо із таким поданням не звернеться начальник установи виконання покарань.

Керуючись ст. 84 КК України, ст.ст. 152,154 КВК України, на підставі ст. ст. 537,539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення від покарання за хворобою відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7(семи) днів з моменту її проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд Вінницької області.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя