У Х В А Л А

22 травня 2017 року смт. Слобожанське

Слідчий суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши погоджене з прокурором місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області клопотання слідчого Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про тимчасовий доступ до речей, за матеріалами досудового розслідування, внесеного 21 квітня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000597, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Слідчий Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з клопотанням про тимчасовий доступ до речей.

В обґрунтування свого клопотання слідчий зазначив, що 21.04.2017 року до Дніпровського РВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області поштою надійшла заява від директора TOB " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ОСОБА_2 , щодо підробки невідомою особою підписів пайщиків-орендавців відносно 16 земельних ділянок, розташованих на території Дніпровського району Дніпропетровської області.

21.04.2017 року слідчим СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області дані відомості внесено до ЄРДР за № 0000597, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що директор TOB « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) та TOB « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 , будучи службовою особою юридичної особи приватного права, зловживаючи своїми повноваженнями, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, використовуючи свої повноваження всупереч інтересам юридичної особи приватного права, у невстановлений час, вніс до офіційних документів - договорів оренди земельних ділянок (паїв), розташованих у с. Волоське Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, а також до додаткових угод до них завідомо неправдиві відомості шляхом підробки підписів від імені пайщиків - орендодавців таких земельних ділянок щодо начебто пролонгації строку дії цих договорів, чим спричинив тяжкі наслідки дійсному орендарю вказаних земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - TOB « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно письмових пояснень від 13 квітня 2017 року власників 7-ох земельних ділянок, розташованих у с.Волоське Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, а саме від ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що у жовтні-листопаді 2015 року між ними, як власниками земельної ділянки, тобто виступаючи орендодавцем, з однієї сторони, та TOB « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в особі директора, як орендарем, з іншої сторони, були укладені договори оренди земельної ділянки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані у с. Волоське Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області;

В теперішній час вказані договори оренди не можуть бути зареєстровані за орендарем - TOB « ІНФОРМАЦІЯ_1 », оскільки у державному реєстрі мається державна реєстрація за TOB « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та TOB « ІНФОРМАЦІЯ_3 », засновником яких є ОСОБА_3 ;

На даний час ніяких цивільно-правових відносин з TOB « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та TOB « ІНФОРМАЦІЯ_3 », засновником яких є ОСОБА_3 , у них немає.

Також останнім невідомо, за яких обставин TOB « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та TOB « ІНФОРМАЦІЯ_3 » зареєстрували договори оренди їх земельних ділянок, які передані в оренду TOB « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документі перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

За змістом вказаної процесуальної норми надання розпорядження щодо вилучення речей і документів можливе лише за умови доведення стороною кримінального провадження існування реальної загрози зміни або знищення документів. Переконливих доказів на користь існування такої загрози слідчим у клопотання не наведено.

Відповідно до вимог п.п. 2, 3 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотання слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст. 160 КПК України, в клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів крім іншого, зазначаються, речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що застосування заходів процесуального примусу мають винятковий характер, такі можуть застосовуватися лише у разі відмови особи, залученої до сфери кримінального провадження, добровільно виконати свій процесуальний обов`язок. З цього випливає висновок про те, що застосуванню процесуального примусу, в тому числі і надання тимчасового доступу до речей та документів, має передувати пропозиція виконати вимогу закону.

При зверненні до суду з клопотаннями про тимчасовий доступ до речей слідчим не враховано, що збирання доказів, в тому числі і речових, відбувається через інститут слідчих дій (зокрема, вилучення в ході огляду, проведення обшуку). У даному випадку неправильне розуміння слідчим положень кримінального процесуального закону фактично зумовлює підміну слідчих дій заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті слідчий суддя зазначає, що вказані речі можуть бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що суду не надано доводів відмови володільця надати слідчому доступ до речей, вказаних в клопотанні, беручи до уваги те, що клопотання не відповідає вимогам КПК України, оскільки в клопотанні слідчий не надав значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, не довів неможливість іншим способом довести зазначених в клопотанні обставин, не зазначив доказів на підтвердження неможливості отримання речей та документів без застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в матеріалах клопотання відсутні всі документи підтверджуючі обставини справи, не зазначено інших підстав для подання клопотання окрім на основі заяви про вчинення кримінального правопорушення, тому суд приходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання відсутні.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.ст. 132, 160, 163 КПК України, тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 132, 159-166 КПК України,

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про тимчасовий доступ до речей, за матеріалами досудового розслідування, внесеного 21 квітня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000597, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого про тимчасовий доступ та вилучення речей оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1