Справа № 522/4803/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2017 року Місто Одеса
З клопотання слідчого вбачається, що на початку 2016 року (більш точна дата слідством не встановлена), ОСОБА_5 , з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ, шляхом вчинення корисливих умисних злочинів, спрямованих на незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичних засобів, обіг яких обмежений, розробив план злочинної діяльності для вчинення тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів на території міста Одеси та Одеської області.
Згідно розробленого плану, збут наркотичних засобів здійснювався за допомогою абонентських номерів мобільних телефонів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та інших, за якими можна замовити наркотичний засіб «метадон», що були поширені ОСОБА_5 серед постійних набувачів наркотичних засобів, який мав необхідні знайомства в колі осіб, з числа наркозалежних.
З метою отримання грошових коштів від потенційних клієнтів за оплату на придбання наркотичного засобу, здійснювалось перераховування коштів через термінали «Приват банка» на банківські рахунки, зареєстровані на осіб, які були не обізнані про злочинні наміри ОСОБА_5 .
Наркотичні засоби, обіг яких обмежений, при невстановлених слідством обставинах, ОСОБА_5 , у невстановленій кількості придбавав в Дніпропетровській та Запоріжській областях у невстановлених слідством осіб, які в подальшому перевозив в м. Одесу на автомобілі «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_3 та інших транспортних засобах, де фасував та зберігав за місцем свого мешкання, з метою подальшого збуту.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут наркотичних засобів, обіг яких обмежений, на території міста Одеси та Одеської області, ОСОБА_5 в різний проміжок часу втягнув у злочинну діяльність, в якості безпосередніх виконавців: ОСОБА_6 , та інших невстановлених осіб, яким довів план злочинної діяльності, пов`язаний із незаконним збутом наркотичних засобів, та які, переслідуючи корисливі мотиви, дали свою добровільну згоду.
Згідно розробленої схеми, ОСОБА_5 видавав певну кількість наркотичного засобу ОСОБА_6 та невстановленим особам, які повинні були в різний час доби, сховати наркотичний засіб в різних місцях міста Одеси. Надалі, при надходженні замовлення на абонентські номери № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що були визначені ОСОБА_5 , як номери замовлень від клієнтів на придбання наркотичного засобу «метадон», ОСОБА_6 та невстановлені особи, в телефонному режимі, повідомляли покупцям реквізити номеру банківського рахунку, на який повинні перерахуватися грошові кошти за замовлення. Після надходження грошових коштів на номер банківської карти та отримавши підтвердження оплати, ОСОБА_6 та невстановлені особи, в телефонному режимі повідомляли клієнта про місце схову ними замовленого наркотичного засобу.
До вказаних кримінальних правопорушень причетні громадяни України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та інші невстановлені особи.
В ході проведення обшуків за місцем мешкання підозрюваних, виявлені та вилучені банківські карти «Приватбанк» та «Ощадбанк», за допомогою яких виконуються грошові операції, та перерахування грошових коштів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, а саме оплата клієнтами отримання від замовлень. Так в ході досудового розслідування встановлені банківські карти ПАТ «Ощадбанк», якими користуються вказані фігуранти, а саме: банківські карти № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 .
Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити його в повному обсязі.
Розглянувши клопотання слідчого, заслухавши думку слідчого, вивчивши надані до клопотання матеріали, вважаю необхідним клопотання задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України: «Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення».
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 задовольнити.
Зобов`язати службових осіб вказаної банківської установи негайно заарештувати кошти на рахунках, про що зробити відмітку в ухвалі суду із вказівкою дати й часу її надання в банківську установу, а також дати, часу її виконання й суми арештованих коштів.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Копію ухвали про арешт майна направити слідчому та прокурору.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1