Ухвала іменем україни 23 березня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000518, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2015 року таухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 05 квітня 2016 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канева Черкаської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
який визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

встановив:

у касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 стверджує про незаконність засудження за ч. 1 ст.164 КК України та просить судові рішення щодо нього скасувати, призначивши новий розгляд провадження в суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог зазначає про відсутність в матеріалах провадження доказів його злісного ухилення від сплати аліментів із урахуванням того, що частину заробітку він періодично перераховував на утримання неповнолітніх дітей, а також передав потерпілій транспортний засіб, який нею був реалізований у рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів. Вказує на об`єктивні, на його думку, обставини, які перешкоджають йому систематично сплачувати аліменти в повному обсязі. Додатково указує, що органами досудового розслідування безпідставно оголошено йому про підозру в злісному ухиленні від сплати аліментів за рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2015 року, оскільки заборгованість на той момент сукупно не становила суму виплат за 6 місяців відповідних платежів. Звертає увагу на формальність розгляду провадження судом апеляційної інстанції і невідповідність ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України.

Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2015 року ОСОБА_5 , який раніше не судимий,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік із покладанням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ст.76 КК України

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 05 квітня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні касаційної скарги, перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.
Згідно з рішення Канівською міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2013 року ОСОБА_5 зобов`язаний був сплачувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі по 1/6 частині, на кожну дитину, від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 серпня 2013 року і до повноліття дітей. Заборгованість по сплаті аліментів за період часу з 09 вересня 2013 року по 01 вересня 2015 року складала 13723 грн. 25 коп.
Згідно з рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2015 року ОСОБА_5 зобов`язаний був сплачувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 лютого 2015 року і до закінчення навчання - 30 червня 2016 року. Заборгованість по сплаті аліментів за період часу з 10 березня 2015 року по 01 вересня 2015 року, складала 2590 грн 80 коп.

ОСОБА_5 , будучи дієздатним, офіційно попередженим державною виконавчою службою Канівського міськрайонного управління юстиції про необхідність своєчасної сплати аліментів та про притягнення його до кримінальної відповідальності, знаючи про обов`язок виплачувати аліменти ОСОБА_7 , не був працевлаштований на постійній основі, про тимчасові заробітки державну виконавчу службу Канівського міськрайонного управління юстиції не повідомляв, в Канівському міськрайонному центрі зайнятості на обліку не перебував, аліменти в добровільному порядку не сплачував, тобто злісно ухилявся від сплати аліментів, у зв`язку з чим його заборгованість по сплаті аліментів за період часу з 09 вересня 2013 року по 01 вересня 2015 року склала 16340 грн. 05 коп.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК України касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у тій частині, в якій вони були оскаржені.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Суд при ухваленні вироку, відповідно до вимог ст. 368 КПК України вирішує у тому числі й питання про наявність в діянні кримінального правопорушення та про кримінально-правову кваліфікацію цього діяння.
Статтею 164 КК України передбачена кримінальна відповідальність за ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за шість місяців відповідних платежів.
З матеріалів провадження вбачається, що обвинувальний акт вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України не відповідає, оскільки в ньому органом досудового розслідування не вказано які дії, вчинені ОСОБА_5 , свідчили б про його злісне ухилення від сплати аліментів.
При цьому органом досудового розслідування ОСОБА_5 оголошено про підозру в ухиленні від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та двічі враховано період часу з 10 березня 2015 року по 01 вересня 2015 року та відповідно штучно збільшено розмір його заборгованості по сплаті аліментів.

Одночасно в матеріалах провадження відсутні дані про попередження ОСОБА_5 про кримінальну відповідність за невиконання рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2015 року.
Окрім того, орган досудового розслідування не перевірив наявність у ОСОБА_5 можливості надавати допомогу по утриманні дітей. Суд першої інстанції, постановляючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_5 не зважив на те, що останній періодично перераховував кошти на утримання дітей, проте в сумах менших ніж нараховано державним виконавцем у зв`язку з відсутністю постійного місця роботи та постійного заробітку.
При цьому матеріалами провадження підтверджено офіційне перерахування ОСОБА_5 у рахунок сплати аліментів 1400 грн, отриманих від нерегулярних, тимчасових прибутків.
Одночасно належним чином не було перевірено твердження ОСОБА_5 про передачу ним потерпілій транспортного засобу в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів, який остання реалізувала за 34000 грн.
Допущені порушення, які викладені вище, перешкодили місцевому суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, на що не звернув увагу суд апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого підлягає задоволенню, а вирок та ухвала суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 - скасуванню з призначенням нового розгляду провадження в суді першої інстанції.
При новому судовому розгляді провадження щодо ОСОБА_5 суду належить повно й всебічно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, дослідити обставини провадження, наявні докази, дати їм належну оцінку і постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

постановив:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2015 року таухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 05 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

______________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3