Провадження № 1-кс/760/9325/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , детектива ОСОБА_3

розглянувши клопотання детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , погоджене з начальником першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 09.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про арешт майна.

Дане клопотання мотивоване тим, що детективами та старшими детективами Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000166 від 09.03.2017 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 369 України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що громадянин Угорщини ОСОБА_7 є бізнесменом російського походження, який займається, в тому числі, купівлею-продажем сільськогосподарської продукції на міжнародному ринку. Він є власником компаній «Fedcominvest Europe Sarl» (Монако), «Fedcominvest Monaco Sam» (Монако) та інших; засновником компаній ТОВ «ТІС-Зерно», ТОВ «ТІС-Міндобриво», ТОВ «ТІС-Руда», ТОВ «ТІС-Контейнерний термінал», ТОВ «Федкомінвест-Україна», ТОВ «ТІС-Вугілля», ТОВ «Трансінвестсервіс», ТОВ «ТІС - 14 причал», ТОВ «ТІС 15 причал», ТОВ «АТІС».

Під час здійснення своєї діяльності, пов`язаної із купівлею-продажем сільськогосподарської продукції, бажаючи збільшити обсяги товарообороту у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на здійснення обіцянки та надання неправомірної вигоди службовим особам ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі за текстом ПАТ «ДПЗКУ») за продаж підконтрольним ОСОБА_8 підприємствам сільськогосподарської продукції (ячмінь, пшениця) на економічно вигідних для останнього умовах.

З цією метою у квітні 2014 року у місті Юрмала (Латвійська Республіка) ОСОБА_7 , представляючись власником багатьох підприємств та особою, яка займається купівлею-продажем сільськогосподарської продукції у різних країнах світу, зустрівся та познайомився з ОСОБА_9 , який на той час обіймав посаду голови правління ПАТ «ДПЗКУ». У подальшому між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відбулися зустрічі у травні 2014 року у передмісті міста Піза (Італійська Республіка) та у липні 2014 року у передмісті міста Київ. Також на вказаних зустрічах був присутній громадянин Російської Федерації ОСОБА_11 , якого ОСОБА_7 представив ОСОБА_9 як свою довірену особу, уповноважену вести переговори щодо господарських взаємовідносин підприємств, підконтрольних ОСОБА_8 .

У період з квітня по липень 2014 року ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи службове становище ОСОБА_9 , запропонував останньому за неправомірну вигоду продати наявну в ПАТ «ДПЗКУ» сільськогосподарську продукцію (ячмінь, пшениця) підконтрольним ОСОБА_8 підприємствам на економічно вигідних для останнього умовах.

ОСОБА_9 , будучи службовою особою державного підприємства, погодився на злочинну пропозицію ОСОБА_6 та у подальшому вони домовились про розмір неправомірної вигоди, час, місце і спосіб її надання.

Так, згідно досягнутих між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 злочинних домовленостей неправомірна вигода повинна була надаватися ОСОБА_10 за укладення та виконання контрактів на поставку сільськогосподарської продукції між ПАТ «ДПЗКУ» та підконтрольним ОСОБА_8 підприємством LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр) за цінами нижчими від ринкових, а також на вигідних для ОСОБА_6 умовах оплати, а саме із застосуванням форми оплати у вигляді документарного інкасо (CAD), яка надавала фактичну можливість ОСОБА_8 перепродати поставлену продукцію до моменту оплати та не містила для ПАТ «ДПЗКУ» гарантій такої оплати.

З метою надання видимості законності операції щодо передачі неправомірної вигоди ОСОБА_7 та ОСОБА_9 домовилися, що один із контрактів на поставку сільськогосподарської продукції підконтрольному ОСОБА_8 підприємству LIRTAVIS ENTERPRISES LTD буде виконано із залученням підприємства-посередника, підконтрольного ОСОБА_9 , яке повинно було укласти одночасно два правочини (контракти): один з ПАТ «ДПЗКУ» щодо купівлі сільськогосподарської продукції, а інший - з підконтрольним ОСОБА_8 підприємством LIRTAVIS ENTERPRISES LTD щодо продажу цієї ж продукції на тих же, окрім ціни, умовах. Водночас, різниця між загальною вартістю обох контрактів (суми оплати) була неправомірною вигодою, яка повинна залишитися на закордонних рахунках підконтрольного ОСОБА_9 підприємства-посередника. При цьому, і ОСОБА_7 , і ОСОБА_9 усвідомлювали, що залучене ОСОБА_9 підприємство не буде виконувати жодних дій, пов`язаних із фактичною поставкою сільськогосподарської продукції, крім здійснення фінансових операцій, необхідних для оформлення та отримання грошових коштів як неправомірної вигоди працівниками ПАТ «ДПЗКУ» за продаж сільськогосподарської продукції. За домовленістю ОСОБА_6 та ОСОБА_9 розмір неправомірної вигоди визначався виходячи з загальних об`ємів майбутньої поставки ПАТ «ДПЗКУ» підконтрольним ОСОБА_8 підприємствам сільськогосподарської продукції з розрахунку 1 долар США за кожну тонну такої сільськогосподарської продукції.

Усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел він не в змозі, ОСОБА_7 залучив до вчинення злочину представника за довіреністю LIRTAVIS ENTERPRISES LTD ОСОБА_12 , фінансового директора ТОВ «Трансінвестсервіс» ОСОБА_11 та заступника директора з фінансових питань ТОВ «ТІС-Зерно» ОСОБА_13 , дії яких у подальшому ОСОБА_14 координував та направляв. Про залучення вказаних осіб до вчинення злочину ОСОБА_7 довів до відома ОСОБА_9 .

У свою чергу ОСОБА_9 довів до відома ОСОБА_6 , що при укладанні та виконанні контрактів на поставку ПАТ «ДПЗКУ» сільськогосподарської продукції підконтрольному ОСОБА_8 підприємству будуть приймати участь довірені ОСОБА_9 особи, а саме: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а виступати посередником між ПАТ «ДПЗКУ» та LIRTAVIS ENTERPRISES LTD для оформлення та отримання працівниками ПАТ «ДПЗКУ» раніше обумовленої неправомірної вигоди буде підприємство SOMERTON BUSINESS LIMITED (Гонконг).

25.07.2014 ОСОБА_15 , діючи згідно досягнутих із ОСОБА_9 злочинних домовленостей, реалізуючи злочинний умисел, перебуваючи у приміщенні ПАТ «ДПЗКУ» за адресою: місто Київ, вулиця Саксаганського, 1, у присутності ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та інших осіб, усвідомлюючи, що реальним покупцем товару є підконтрольне Федоричеву Олексію підприємство LIRTAVIS ENTERPRISES LTD, надав вказівку начальнику відділу виконання (супроводу) зовнішньоекономічних договорів управління зовнішньоекономічної діяльності департаменту закупівель та зовнішньоекономічної діяльності ПАТ «ДПЗКУ» ОСОБА_18 , яка не була обізнана про злочинні наміри учасників злочину, підготувати проект зовнішньоекономічного контракту між ПАТ «ДПЗКУ» і SOMERTON BUSINESS LIMITED щодо продажу ячменю для кормових цілей третього класу обсягом 75 000,000 метричних тон за ціною 209 доларів США за метричну тонну загальною вартістю 15 675 000 доларів США. Одразу після підготовки зазначеного проекту контракту він був підписаний від імені ПАТ «ДПЗКУ» ОСОБА_19 та від імені SOMERTON BUSINESS LIMITED ОСОБА_17 .

Одночасно з цим, в тому ж місці, між SOMERTON BUSINESS LIMITED і LIRTAVIS ENTERPRISES LTD був підписаний аналогічний контракт NO FB-Y250714 щодо продажу ячменю для кормових цілей третього класу обсягом 75 000,000 метричних тон вже за ціною 217,85 доларів США за метричну тонну, тобто на 8,85 доларів США дорожче, загальною вартістю 16 338 750 доларів США. Вказаний контракт від імені LIRTAVIS ENTERPRISES LTD підписав представник за довіреністю LIRTAVIS ENTERPRISES LTD ОСОБА_12 , який при цьому виконував вказівку ОСОБА_6 та усвідомлював свою злочинну роль у реалізації домовленостей ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . При цьому п.6.1 вказаного контракту передбачалось, що оплата за товар здійснюється протягом 5 банківських днів по пред`явленню оригіналів документів згідно пункту 7 в банк Покупця.

Під час підписання зазначених вище контрактів у приміщенні ПАТ «ДПЗКУ» за адресою: місто Київ, вулиця Саксаганського, 1 знаходилася довірена особа ОСОБА_6 фінансовий директора ТОВ «Трансінвестсервіс» ОСОБА_11 , який протягом усього періоду підготовки та реалізації злочинної схеми щодо надання неправомірної вигоди, проводив від імені ОСОБА_6 переговори з представниками ПАТ «ДПЗКУ» щодо узгодження злочинних дій.

У підготовці та підписанні проектів вищевказаних контрактів між ПАТ «ДПЗКУ», SOMERTON BUSINESS LIMITED та LIRTAVIS ENTERPRISES LTD, виконуючи вказівки ОСОБА_6 , також приймав участь ОСОБА_13 , який усвідомлював свою роль у наданні неправомірної вигоди службовим особам ПАТ «ДПЗКУ».

На виконання вищевказаного контракту у період з 26.07.2014 по 29.07.2014 ПАТ «ДПЗКУ» згідно документарних інструкцій, наданих нібито SOMERTON BUSINESS LIMITED, а насправді підконтрольним Федоричеву Олексію підприємством LIRTAVIS ENTERPRISES LTD, завантажило на морське судно PEACE ARK 75 400,995 метричних тон ячменю третього класу.

Таким чином, з урахуванням фактичної кількості поставленого товару різниця між загальною вартістю обох контрактів у розмірі 667 298,81 доларів США, що станом на 25.07.2014 згідно офіційного курсу іноземних валют НБУ складало 7 842 627,41 грн., повинна була залишитися на рахунках компанії SOMERTON BUSINESS LIMITED, відкритих у закордонних банківських установах, як неправомірна вигода. При цьому розмір неправомірної вигоди у 12 877 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян (станом на 01.01.2014), та, відповідно до примітки 1 статті 368 КК України, становить особливо великий розмір.

Під час вчинення злочину, який полягав у обіцянці надати голові правлінні ПАТ «ДПЗКУ» ОСОБА_9 неправомірну вигоду за укладення та виконання контрактів між ПАТ «ДПЗКУ» та підприємством LIRTAVIS ENTERPRISES LTD на поставку сільськогосподарської продукції, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на розтрату зерна, яке буде поставлятися ПАТ «ДПЗКУ» за такими контрактами.

Усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел, направлений на розтрату зерна, він не в змозі, ОСОБА_7 залучив до вчинення злочину представника за довіреністю LIRTAVIS ENTERPRISES LTD ОСОБА_12 , фінансового директора ТОВ «Трансінвестсервіс» ОСОБА_11 та заступника директора з фінансових питань ТОВ «ТІС-Зерно» ОСОБА_13 , дії яких у подальшому ОСОБА_14 координував та направляв.

Так, 25.07.2014 у приміщенні ПАТ «ДПЗКУ» на виконання домовленостей між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо поставки підконтрольним ОСОБА_8 підприємствам сільськогосподарської продукції, було укладено два пов`язані договори: між ПАТ «ДПЗКУ» і SOMERTON BUSINESS LIMITED №EXP250714 та між SOMERTON BUSINESS LIMITED і LIRTAVIS ENTERPRISES LTD NO FB-Y250714, предметом яких була одна й та сама сільськогосподарська продукція.

Відповідно до п.4.2 вищевказаного контракту NO FB-Y250714, укладеного між SOMERTON BUSINESS LIMITED і LIRTAVIS ENTERPRISES LTD, сторони цього контракту домовилися, що датою переходу права власності на кожну партію Товару вважається дата повної сплати за цю партію.

При цьому, відповідно до умов вказаного договору NO FB-Y250714 ОСОБА_12 як представник та підписант за довіреністю компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD був особою, якій вищевказане зерно обсягом 75 000,000 метричних тон було фактично ввірене.

Однак, 25.07.2014 ОСОБА_12 як представник за довіреністю LIRTAVIS ENTERPRISES LTD, виконуючи злочинну вказівку ОСОБА_6 , усвідомлюючи свою злочинну роль та розуміючи, що відповідно до п. 4.2 договору NO FB-Y250714 право власності на зерно обсягом 75 000,000 метричних тон належить ПАТ «ДПЗКУ», підписав розроблений та підготовлений за участі ОСОБА_13 та ОСОБА_20 договір №2507/1 від 25.07.2014 між LIRTAVIS ENTERPRISES LTD та FEDCOMINVEST EUROPE SARL щодо продажу того самого ячменю для кормових цілей третього класу обсягом 75 000,000 метричних тон.

Таким чином, використовуючи підготовлені працівниками ПАТ «ДПЗКУ» товарно-супровідні документи на вищевказаний товар та зафрахтоване за контрактом з ПАТ «ДПЗКУ» морське судно «Peace Ark», сільськогосподарська продукція була перепродана та доставлена визначеному ОСОБА_10 кінцевому покупцю.

У подальшому, у період серпня жовтня 2014 року, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел на розтрату зерна, яке належить ПАТ «ДПЗКУ», ОСОБА_7 , користуючись досягнутими з ОСОБА_9 домовленостями та надаючи вказівки співучасникам злочину ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , організував укладання та виконання наступних контрактів між ПАТ «ДПЗКУ» та підконтрольним йому, тобто ОСОБА_8 , підприємством LIRTAVIS ENTERPRISES LTD:

№ п/пРеквізити контрактуНазва товаруКількість (метричні тонни)Ціна (долари США)Загальна вартість контракту (долари США)Фактично поставлено ПАТ «ДПЗКУ» (метричні тонни)Загальна вартість контракту з урахуванням фактичної поставки (долари США)Фактично надійшло оплати від LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (долари США)Сума заборгованості, яка не оплачена LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (долари США)
1.№ ЕХР15082014-1 від 15.08.2014Ячмень 3-го класу200 тис. метричних тон210 доларів США42 млн доларів США127 736,7 метричних тон26 824 712,67 доларів США7 660 000 доларів США19 164 712,6 доларів США
2.№ ЕХР100914-1 від 10.09.2014пшениця 4-го та/або 5-го та/або 6-го класу21 тис. метричних тон180 доларів США3,78 млн. доларів США22 127,9 метричних тон3 983 038,20 доларів СШАвідсутня3 983 038,20 доларів США
3.№ ЕХР011014-1 від 01.10.2014Ячмень 3-го класу50 тис. метричних тон200 доларів США10 млн доларів США57 000 метричних тон11 400 000,00 доларів СШАвідсутня11 400 000,00 доларів США
4.№ ЕХР021014-1 від 02.10.2014Ячмень 3-го класу100 тис. метричних тон205 доларів США20,5 млн доларів США50 019 метричних тон10 253 918,99 доларів СШАвідсутня10 253 918,99 доларів США

Під час підписання зазначених вище контрактів переговори від імені ОСОБА_6 щодо узгодження дій із представниками ПАТ «ДПЗКУ» вів фінансовий директора ТОВ «Трансінвестсервіс» ОСОБА_11 , який виконував вказівки ОСОБА_6 та реалізовував спільну злочинну схему щодо розтрати належного ПАТ «ДПЗКУ» майна.

У підготовку проектів вищевказаних контрактів між ПАТ «ДПЗКУ» і LIRTAVIS ENTERPRISES LTD брав участь ОСОБА_13 , який при цьому також виконував вказівку ОСОБА_6 та усвідомлював, що цим сприяє в розтраті майна, яке належить ПАТ «ДПЗКУ».

Надалі ОСОБА_12 , продовжуючи виконувати спільний злочинний умисел усіх співучасників злочину, спрямований на розтрату зерна, яке належить ПАТ «ДПЗКУ», одночасно із укладенням вищевказаних контрактів між ПАТ «ДПЗКУ» та LIRTAVIS ENTERPRISES LTD, підписав розроблені та підготовлені за участі ОСОБА_11 та ОСОБА_13 чотири контракти між LIRTAVIS ENTERPRISES LTD та FEDCOMINVEST EUROPE SARL №150814/1-L від 15.08.2014, №1009-14-L від 10.09.2014, №011014/1-L від 01.10.2014 та №021014-1-L від 02.10.2014 щодо продажу сільськогосподарської продукції.

У подальшому, використовуючи підготовлені працівниками ПАТ «ДПЗКУ» товарно-супровідні документи та зафрахтовані за контрактами з ПАТ «ДПЗКУ» морські судна «Tonic Sea», «Corrina», «Front Runner», «Annoula», «Naias», належна ПАТ «ДПЗКУ» сільськогосподарська продукція була перепродана та доставлена визначеним ОСОБА_10 кінцевим покупцям.

При цьому ОСОБА_12 , як і у випадку укладення контракту NO FB-Y250714 від 25.07.2014, усвідомлював, що право власності на зерно обсягом 295807,795 метричних тон належить ПАТ «ДПЗКУ», і тим самим він, підписуючи контракти №150814/1-L від 15.08.2014, №1009-14-L від 10.09.2014, №011014/1-L від 01.10.2014 та №021014-1-L від 02.10.2014, вчиняє розтрату належного ПАТ «ДПЗКУ» зерна.

Внаслідок укладання контракту NO FB-Y250714 від 25.07.2014, а також контрактів №150814/1-L від 15.08.2014, №1009-14-L від 10.09.2014, №011014/1-L від 01.10.2014 та №021014-1-L від 02.10.2014, що привело до розтрати належного ПАТ «ДПЗКУ» зерна, кінцевим вигодонабувачем цього майна стала компанія FEDCOMINVEST EUROPE SARL, яка належить організатору вчинення злочину ОСОБА_8 .

Зазначені вище злочинні дії ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 призвели до завдання ПАТ «ДПЗКУ» збитків у вигляді розтрати належного ПАТ «ДПЗКУ» зерна - ячменю кормового 3 класу в кількості 273679,805 тон та пшениці 5 класу в кількості 22127,99 тон, загальною вартістю 60560477,82 доларів США, що станом на 02.10.2014 згідно офіційного курсу іноземних валют НБУ складало 784 915 550 гривень, що підтверджується висновками експерта №49/7 від 22.12.2015, №50/7 від 21.12.2015, №52/7 від 31.12.2015, №53/7 від 21.12.2015, №51/7 від 22.12.2015.

Кримінально-правова кваліфікація дій ОСОБА_6 - ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 369 КК України.

07.02.2017 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Угорщини, уродженця м. Красногорськ РФ, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а саме - в обіцянці службовій особі надати їй неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах того, хто обіцяє та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, та злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме - в організації розтрати чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене в особливо великих розмірах та за попередньою змовою групою осіб та вжито заходів для його вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Так, 31.05.2017 на виконання запиту №10-145/4580 від 07.02.2017 щодо вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 до Національного антикорупційного бюро України надійшло повідомлення від слідчого судді Суду першої інстанції Королівства ОСОБА_21 про те, що ОСОБА_7 відмовляється від отримання будь-яких документів.

Таким чином, на теперішній час наявні достатні підстави вважати, що у подальшому суд відповідно до Кримінального кодексу України може призначити ОСОБА_8 покарання у виді конфіскації майна.

Встановлено, що ОСОБА_7 є власником часток у статутному капіталі ряду юридичних осіб.

Так, відповідно до витягів з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_8 належать частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Тіс-міндобрива» () в розмірі 51 875 049,00 гривень.

З огляду на викладене, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України майно ОСОБА_6 підлягає арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а тому детектив просив клопотання задовольнити.

Заслухавши пояснення детектива, дослідивши докази якими останній обґрунтовує клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 4 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 96-2 КПК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_7 є підозрюваним у кримінальному провадження і в подальшому до нього може бути застосована конфіскація як вид покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України встановлено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У ч. 1 ст. 111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частина 3 ст. 111 КПК України визначає, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

У главі 11, зокрема, в ч. 1 ст. 135 КПК України визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У частині 7 цієї статті передбачено, що повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

З матеріалів справи вбачається, що місцезнаходження ОСОБА_6 відомо та він проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру НАБ України був направлений запит про міжнародну правову допомогу до компетентних органів Королівства Монако.

Разом з тим, запит про міжнародну правову допомогу взагалі не містить відомостей щодо його направлення запитуваній стороні в Князівство Монако.

Згідно поданого клопотання вбачається, що 31.05.2017 на виконання запиту №10-145/4580 від 07.02.2017 щодо вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 до Національного антикорупційного бюро України засобами електронного зв`язку надійшло повідомлення від слідчого судді Суду першої інстанції Королівства Монако ОСОБА_22 про те, що ОСОБА_7 відмовляється від отримання будь-яких документів.

Разом з тим, дану відповідь не можна вважати належним повідомленням про вручення чи неможливість вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 та як наслідок його виконання, оскільки вона була надіслана засобами електронного зв`язку та не завірена у передбаченому законом порядку.

Крім того, з матеріалів клопотання вбачається, що 19.06.2017 року до НАБУ надійшов лист Інтерполу в Князівстві Монако, відповідно до якого запит про міжнародну правову допомогу виконано, матеріали за результатами виконання запиту надіслані до запитуючої сторони.

Проте, на день розгляду клопотання про арешт майна від Компетентних органів Князівства Монако матеріалів за результатами виконання запиту про міжнародну правову допомогу не надходило.

З наведеного вбачається, що в такому випадку ОСОБА_8 у порядку передбаченому статтями 276-279 КПК України, не повідомлено про підозру в спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень ( ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 278 КПК України).

Таким чином, матеріали поданого клопотання не містять доказів того, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні, що є обов`язковою умовою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що посилання сторони обвинувачення на те, що майно ОСОБА_6 підлягає арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання є передчасним.

З огляду на наведене, клопотання не підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171, 173, 175, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , погоджене з начальником першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 09.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 369 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: