Справа № 128/583/17
Іменем України
05 липня 2017 року Вінницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
за участю потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
представника потерпілого: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
за ч. 2 ст. 125 КК України, -
28.07.2016 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись на території проїзної частини вулиці Молодіжної, поблизу перехрестя вулиць Молодіжної Цукрозаводська в смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій та маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_4 та наніс йому удар правою рукою в район обличчя та удар лівою ногою в район обличчя, після чого, діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій та маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_5 та наніс йому три удари кулаками правої та лівої рук в район обличчя.
Згідно висновку експерта № 1177 від 29.07.2016 року, ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця та саден на обличчі, забитої рани слизової ділянки нижньої губи, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Згідно висновку експерта № 1176 від 29.07.2016 року, ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забитої рани на верхній губі справа, саден в проекції правого ліктьового суглобу, які згідно висновку експерта належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що 28 липня минулого року, в післяобідній час, коли він їхав до себе додому в смт. Вороновиця по вул. Молодіжній, його «підрізав» на автомобілі потерпілий ОСОБА_8 . Коли він вийшов зі свого автомобіля, то побачив, що за кермом був неповнолітній ОСОБА_5 , а його батько ОСОБА_4 сидів поряд. З приводу даної ситуації почалася сварка, так як він почав з`ясовувати відносини. Вони сварилися з ОСОБА_8 старшим, обоє висловлювалися нецензурною лайкою і він наніс ОСОБА_4 один удар, після якого той впав, а його син напав ззаду. Він відштовхував їх обох, так як ОСОБА_9 намагався вдарити його. Вважає, що дана ситуація була спричинена також неправомірними діями обох потерпілих, йому можливо потрібно було вести себе більш спокійно, але він не міг володіти собою. Після даних подій вони не спілкувалися з Фадєєвими, заподіяну шкоду він не відшкодовував, оскільки вважає її неспівмірною з дійсною та наслідками ушкодження. За даних обставин, просив суд його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що в кінці липня минулого року, він вчив сина керувати автомобілем, і проїжджаючи в смт. Вороновиця по вул. Молодіжній, його син обминав пішохода, не порушував правил дорожнього руху. Однак, з автомобіля, який рухався позаду них, вийшов обвинувачений ОСОБА_7 , почав кричати, лаятися, вдарив його, після чого він впав. Коли піднявся з землі, то побачив, що син лежав позаду автомобіля, у нього була розірвана губа; тоді він зателефонував в поліцію та викликав «швидку». Стверджує, що після даних подій у нього стався струс головного мозку, він довго лікувався, витрачав кошти на це, не мав можливості поїхати у відпустку, також заплатив адвокатові 5000 грн. за надання правової допомоги. За даних обставин просить задоволити цивільний позов, який він пред`явив до обвинуваченого; у вирішенні питання щодо призначення покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що літом минулого року батько навчав його керувати автомобілем, і коли вони їхали в смт. Вороновиця, він зупинився, батько вийшов з автомобіля та почав пояснювати ОСОБА_7 , що вони об`їжджали жінку, але той одразу вдарив батька в голову, від чого він впав. Коли він сам підійшов до задньої частини автомобіля, обвинувачений почав йти до нього та вдарив і його. У нього було пошкоджено губу, нижню щелепу, в зв`язку з чим і на даний час він лікується, тому просив покарати ОСОБА_7 згідно закону та задоволити його цивільний позов.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням доказів, характеризуючих особу обвинуваченого і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_7 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу винного, те що він раніше несудимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання; невідшкодування заподіяної шкоди, думку потерпілих щодо міри покарання ОСОБА_7 , згідно якої вони покладається на розсуд суду.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: визнання вини та активне сприяння в розкритті злочину.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді громадських робіт.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
Вирішуючи питання щодо цивільних позовів потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, суд виходить з того, що відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Згідно норм КПК України в ред. 2012 року, цивільний позов у кримінальній справі може бути пред`явлено лише на двох стадіях: під час досудового розслідування кримінального правопорушення, а також під час підготовчого судового засідання. У випадку пред`явлення цивільного позову під час судового розгляду кримінальної справи суд залишає позов без розгляду, що не позбавляє особу пред`явити той же позов у порядку цивільного судочинства (ч.7 ст. 128 КПК України).
Оскільки цивільні позови подані через канцелярію суду 30.05.2017 року, тобто, після проведення підготовчого судового засідання 21.04.2017 року, тому їх слід залишити без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком 150 годин.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином залишити без розгляду.
Роз`яснити потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їх право звернення до суду з позовами про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином в порядку цивільного судочинства.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: