Дата документу Справа № 324/663/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 324/663/16-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/602/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 190 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзв`язку),
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Пологи Запорізької області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 07.02.2011 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 2) 25.11.2011 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст.185 ч.3 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01.07.2014 року згідно ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.06.2014 року на підставі ст.3 ЗУ «Про амністію у 2014 році»,
визнано винним за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки; за ч. 2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.
Згідно ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно міру покарання ОСОБА_7 визначено у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
ОСОБА_7 визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 262 ч.1, 263 ч.1 КК України, і виправдано.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк покарання у виді позбавлення волі, призначеному за даним вироком, строк попереднього ув`язнення з 16 березня 2016 року по 21 грудня 2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в загальній сумі 1624 (одна тисяча шістсот двадцять чотири)грн. 38коп.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою. Постановлено строк відбування покарання засудженому відраховувати з 16 березня 2016 року.
Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання, вказує на те, що має на утриманні двох братів-інвалідів, характеризується позитивно, вину визнав повністю, допомагав слідству у розкритті злочинів, розкаявся, викрадене майно потерпілим повернуто, цивільний позов не заявлено. Просить вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити більш м`яке покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора та потерпілих, які вважав вирок суду законним та обґрунтованим та заперечували проти задоволення апеляції, провівши дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо фактичних обставин справи, доведеності вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оскаржуються. Суд у вироку обгрунтував свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікації його дій.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував характер дій винного, суспільну небезпеку вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних умисних злочинів проти власності, на час вчинення злочинів перебував під адміністративним наглядом, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, також враховано думку потерпілих, які і в суді апеляційної інстанції заявили, що ОСОБА_7 завдану їм шкоду не відшкодував, а тому заслуговує покарання, призначене судом.
Також судом при призначенні покарання визнано в якості обставин, що пом`якшують його, повне визнання вини та щире каяття.
Всі обставини справи, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, в повній мірі враховані судом при призначенні йому покарання.
На думку колегії суддів, вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконано.
Згідно з приписами ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) при розгляді справ суди застосовують положення Конвенції та практику цього суду як джерело права.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував на необхідності досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, дотримання при необхідному втручанні держави у такі права принципів законності і пропорційності. Як зазначено Європейським судом у рішенні від 16 жовтня 2008 року у справі «Ізмайлов проти Росії», для того, щоби втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи (п. 38 рішення).
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку у зв`язку із суворістю призначеного покарання за доводами апеляційної скарги.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали безумовні підстави для зміни чи скасування вироку, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, залишити без змін.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22 грудня 2016 року по 18 квітня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим ОСОБА_7 - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:1. 2. 3.