АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11сс/778/705/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
7 грудня 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження №0004759 відомості внесені до ЄРДР 08.10.2016 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжі, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку)

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 .
До апеляційного суду звернувся захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , із апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Процесуальне рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані матеріали кримінального провадження доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , інкримінованого йому кримінального правопорушення, надані докази дають підстави вважати, що існує ризик, передбачений ст.177 КПК України, та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_6 скасувати, та обрати його підзахисному запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що висунута ОСОБА_6 підозра є необґрунтованою, при цьому посилається на висновки експерта. На думку апелянта, суд при постановленні оскаржуваної ухвали не взяв до уваги обставини, які мають враховуватися відповідно до ст.178 КПК України. Підчас розгляду клопотання не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Звертав увагу, що суд не визначив розмір застави, як того вимагає ч.3 ст.183 КПК України.

За ухвалою слідчого судді, до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що 08.10.2016, приблизно о 17 годині 53 хвилин, ОСОБА_6 , біля будинку №6 по вул. Нижньодніпровській в м. Запоріжжі, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, завдав один удар рукою в обличчя ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілому перелом виличної кістки зліва, забійну, рану лівої виличної області, струс головного мозку, гематому вік, екзофтальм os, защемлення зорового нерву, враження окорухових нервів, що призвело до повної відсутністі зору на лівому оці.

30.10.2016 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 про те, що він підозрюється у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.121 КК України, а саме умисному заподіяння тяжкого тілесного ушкодження. В зв`язку з відсутністю ОСОБА_6 за місцем своєї реєстрації та у м. Запоріжжі, повідомлення про підозру вручено його матері ОСОБА_12 , яка повідомила, що її син упродовж останніх шести місяців з нею не проживає, де він мешкає їй не відомо. 09.10.2016 її син дзвонив їй з невідомого номеру телефону та повідомив, що до неї повинні прийти працівники поліції, так як він побив невідомого чоловіка. Свого номеру мобільного телефону та адреси тимчасового мешкання не вказав.

Слідчий зазначав, що вина ОСОБА_6 незважаючи на невизнання вини, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами. Вбачає, що існують ризики можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду; можливість знищити, сховати або спотворити речі які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливості незаконно впливати на потерпілого, а також ризик вчинення нового злочину.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити; потерпілого ОСОБА_11 , та його представника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити підозрюваного під вартою, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, і наполягав на законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вищезазначена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні надав пояснення підозрюваний ОСОБА_6 , прокурор, слідчий, захисник. Слідчий суддя належним чином з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, один із заявлених у клопотанні ризиків існував.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді і вважає, що на стадії розгляду клопотання слідчим суддею, існував один заявлений ризик. Матеріалами провадження доведено, що підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину і наступного покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. На існування цього ризику також вказує той факт, що після дачі пояснень 08.10.2016, ОСОБА_6 до слідчого не з`являвся, на телефонний номер, який зазначив в поясненні не відповідав, за вказаною в поясненні адресою не мешкав, внаслідок чого був оголошений у розшук. Підчас розгляду клопотання слідчим суддею ОСОБА_6 не заперечував, що ще до поміщення його в лікарню йому було відомо про відкриття та розслідування кримінального провадження, проте він до слідчого не прибув, по зареєстрованому місцю проживання підозрюваний не з`являвся. Підозрюваний не з`явився до слідчого і після виписки з лікувальної установи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, та підтверджено доказами ризик можливого незаконного впливу на потерпілого. Так потерпілим ОСОБА_11 17.11.2016 в органи поліції була подана заява про те, що на його мобільні телефони телефонували невідомі, погрожували розправою, якщо він не забере заяву стосовно ОСОБА_6 . Потерпілий у зв`язку з такими погрозами звернувся із заявою до начальника СВ Вознесенівського ВП, де виклав інформацію за якою, 06.12.2016 року в будівлі Апеляційного суду невідома особа через його адвоката погрожувала йому і чинила на представника потерпілого тиск. Про ці події потерпілий повідомив колегію суддів.

Доводи захисника щодо необґрунтованості підозри за ч.1 ст.121 КК України, і посилання в цьому контексті на висновок експерта колегія суддів вважає безпідставними і передчасними. За висновком експерта, тілесні ушкодження, отримані потерпілими, окрім травми лівого очного яблука, кваліфіковані як тілесні ушкодження середнього і легкого ступеня. При цьому експерт не мав можливості встановити тяжкість тілесного ушкодження травми лівого очного яблука потерпілого, ним діагностовано зниження функцій правого ока та відсутність функцій лівого, що в свою чергу підпадає під ознаки інкримінованого злочину. За висновком експерта встановлення тяжкості завданого тілесного ушкодження можливе після спливу трьох місяців з дня отримання травми.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу ("Murrey v. the United Kingdom"). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати "обґрунтованим", залежить від усіх обставин справи ("Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom"). На переконання колегії суддів висунута ОСОБА_6 підозра за ч.1 ст.121 КК України на теперішній час є обґрунтованою.

Доводи апелянта щодо відсутності визначення розміру застави частково є обґрунтованими. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не визначив розмір застави.

У відповідності з вимогами ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177, 178 цього кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Як встановлено, ОСОБА_6 підозрюється у вчинення саме такого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя мав право не визначати розмір застави. Відсутність про це вказівки в ухвалі не є грубим процесуальним порушенням, яке дає підстави для скасування прийнятого рішення.

Захисник зазначав, що ОСОБА_6 офіційно працює, однак на підтвердження вказаних доводів будь-яких доказів не надав. На підприємство, яке зазначалося стороною захисту, як місце роботи підозрюваного, слідчим робився запит, проте відповідь на нього надано не було. Доводи про міцні соціальні зв`язки - перебування у цивільному шлюбі і те, що ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину базуються, лише на поясненнях самого ОСОБА_6 і ОСОБА_13 , і навіть якщо вони відповідають дійсності, самі по собі не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З огляду на те, що питання остаточної кваліфікації дій підозрюваного на стадії вирішення питання про заходи забезпечення кримінального провадження не вирішується, є передчасними заяви захисника про перекваліфікацію дій підозрюваного.

У випадку зміни кваліфікації дій підозрюваного, захистом може ініціюватися питання щодо зміни чи скасування запобіжного заходу.

Колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів викладених в апеляційній скарзі захисником ОСОБА_8 щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження доказів, які б вказували на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою 60 днів, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4