Справа № 522/4882/17
Провадження № 1-кп/522/938/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі

Судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000083 від 13.02.2017 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, німця, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , водія відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу роти матеріально-технічного забезпечення Військової академії (м. Одеса), солдата, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

15 березня 2016 року ОСОБА_5 уклав контракт про проходження військової служби строком до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію та в цей же день наказом Начальника 184 навчального центру (по особовому складу) №21-К прийнятий на військову службу за контрактом та призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти вищезазначеної військової частини.

15 березня 2016 року ОСОБА_5 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №66 зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори та резервістів під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 15 березня 2016 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.

29 березня 2016 року ОСОБА_5 наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №48-РС призначено на посаду водія відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу роти матеріально-технічного забезпечення Військової академії ( АДРЕСА_3 ).

Згідно вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

21 грудня 2016 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, діючи умисно та всупереч вищезазначених вимог закону, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, самовільно залишив розташування Військової академії ( АДРЕСА_3 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від проходження військової служби до 30 грудня 2016 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

30 грудня 2016 року солдат ОСОБА_5 усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, діючи умисно та всупереч вищезазначених вимог закону, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, повторно самовільно залишив розташування Військової академії ( АДРЕСА_3 ) та ухилявся від проходження військової служби до 04 січня 2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

04 січня 2017 року солдат ОСОБА_5 усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, діючи умисно та всупереч вищезазначених вимог закону, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, повторно самовільно залишив розташування Військової академії ( АДРЕСА_3 ) та ухилявся від проходження військової служби до 08 січня 2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

08 січня 2017 року солдат ОСОБА_5 усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, діючи умисно та всупереч вищезазначених вимог закону, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, повторно самовільно залишив розташування Військової академії ( АДРЕСА_3 ) та ухилявся від проходження військової служби до 12 січня 2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

12 січня 2017 року солдат ОСОБА_5 усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, діючи умисно та всупереч вищезазначених вимог закону, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, повторно самовільно залишив розташування Військової академії ( АДРЕСА_3 ) та ухилявся від проходження військової служби до 16 січня 2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

16 січня 2017 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до розташування Військової академії ( АДРЕСА_3 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані:

- за ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками самовільного залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

26 квітня 2017 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, сприяти виявленню та припиненню інших відомих подібних кримінальних правопорушень. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 10200 (десять тисяч двісті) гривень. Крім того, згідно умов даної угоди обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та підтримав вищезазначену угоду. При цьому пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

Згідно вимог ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Дослідивши угоду про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , суд переконавшись що, укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого ОСОБА_5 , тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, встановивши правильне розуміння обвинуваченою змісту та наслідків укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. А також перевіривши її на відповідність вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідає вимогам КПК України та закону, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 407 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, очевидна неможливість визнання взятих на себе умов угоди відсутня, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим, суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Керуючись ст.ст. 468-470, 472, 474, 475 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості, укладену 26.04.2017 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000083 від 13.02.2017 року затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 10200 (десять тисяч двісті) гривень.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляція в Апеляційний суд Одеської області через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя місцевого Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .

26.04.2017