Справа № 548/178/17
Провадження №1-кп/548/39/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2017 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської обл., мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не депутата, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, інвалідності не має, в порядку ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ст.345 ч.2 КК України,
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
24.11.2016 в дений час капітан поліції ОСОБА_5 , який з 16.03.2016 перебуває на посаді інспектора Хорольського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, тобто згідно положень ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» являється працівником правоохоронного органу, перебуваючи на службі та виконуючи свої службові обов`язки, на виконання доручення начальника Хорольського ВП ГУ НП в Полтавській області та на підставі офіційного звернення директора Хорольської гімназії Хорольської районної ради Полтавської області, разом із медичною сестрою даного навчального закладу ОСОБА_6 на службовому автомобілі марки «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 здійснював супроводження малолітніх учнів гімназії до Лубенського дитячого протитуберкульозного обласного санаторію.
Того ж дня близько 18-ої год., повертаючись із м. Лубни у м. Хорол, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , щоб випити кави, зупинилися біля торговельних кіосків, які знаходяться поруч з АЗС «ВОГ» (с. Глибока Долина, вул. Глибокодолинська, 27А, Хорольського району Полтавської області) неподалік а/д Київ-Харків-Довжанський, де в той час в стані алкогольного сп`яніння також перебував ОСОБА_4 .
У подальшому ОСОБА_4 , побачивши неподалік кіосків службовий автомобіль Хорольського ВП ГУ НП в Полтавській області марки «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , у салоні якого на той час перебували ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підійшов до автомобіля, відчинив праву передню дверцю та в грубій формі, висловлюючись нецензурними та образливими словами, вказав інспектору Хорольського ВП ГУНП ОСОБА_5 , який сидів за кермом, що він, як працівник поліції, зобов`язаний відвезти його додому.
Керуючись вимогами ст. 41 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якої поліцейське піклування може здійснюватися щодо особи, яка перебуває у публічному місці і внаслідок сп`яніння втратила здатність самостійно пересуватися і має наслідком передання такої особи у спеціальний лікувальний заклад чи до місця проживання та враховуючи, що ОСОБА_4 на той час добре самостійно пересувався, інспектор Хорольського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 правомірно відмовив виконати вимогу ОСОБА_4 , на що останній відчинив водійську дверцю та став ногами бити по ній, пошкодивши її, а у подальшому, взявши металевий рекламний щит, який був розміщений біля кіоску ПП ОСОБА_7 , вдарив ним кілька разів по даху службового автомобіля Хорольського ВП ГУ НП в Полтавській області, пошкодивши дах цього автомобіля.
Після цього, не реагуючи на ОСОБА_5 , який вийшов з автомобіля та намагався заспокоїти ОСОБА_4 , останній, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та достовірно знаючи, що ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс йому правою ногою один удар по лівій гомілці, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин та синця на лівій гомілці, які згідно висновку експерта № 250 від 28.11.2016 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому злочині визнав повністю, прохав суд суворо його не карати, в скоєному щиро розкаявся.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про розгляд справи відповідно до вимог ст.349 КПК України, тобто не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений вину свою визнав повністю, розкаявся і обставини ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 також вважає, що не слід досліджувати фактичні обставини справи, так як він свою вину визнає повністю та згоден з обвинуваченням, і усвідомлює, що не зможе їх оскаржити в апеляційному суді.
Учасникам судового процесу роз`яснено, що суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинуваченийта інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку. А тому суд за клопотанням і згодою учасників судового провадження обмежився дослідженням доказів: допитом обвинуваченогота дослідженням його характеризуючих даних.
Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язківє вірною.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст.345 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне повне відшкодування завданих збитків та усунення заподіяної моральної шкоди.
Обставиною, яка обтяжує відповідно ст.67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Беручи до уваги викладене, дані про особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення не є тяжким злочином, та те що потерпілий ОСОБА_5 не наполягав на суворій мірі покарання для обвинуваченого, а наявність таких обставин, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне повне відшкодування завданих збитків та усунення заподіяної моральної шкоди помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку, про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ч.1 ст.69 КК України, тобто перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.345 КК України, а саме: до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1020 грн.
Під час досудового розслідування до обвинуваченого не було застосовано запобіжного заходу і на даний час немає ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу може ухилятися від виконання вироку, тому до нього не слід застосувати запобіжний захід.
Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.31, 176-179, 369 371, 373 376, 394, 395 КПК України, ч.2 ст.345КК України, суд,-
ОСОБА_4 , за ч.2 ст.345 КК України з одночасним застосуванням ст. 69 КК України до штрафу на прибуток держави в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1020 грн.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.
Відповідно до ст.100 КПК речові докази по даному кримінальному провадженню металевий рекламний щит, що належить ПП ОСОБА_7 , який переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області, - передати у власність ПП ОСОБА_7 анулювавши схоронну розписку.
Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області, за виключення оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.

Головуючий: