Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1099/16-к
Провадження № 1-кп/506/8/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
за участю сторони обвинувачення
прокурора ОСОБА_5
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
АДРЕСА_1 , громадянина України, інваліда ІІІ групи,
раніше судимого:
- 02.08.2001 року Одеським апеляційним судом за ст.142 ч.3, ст.93 п.
"А,І", ст.17, ст.93 п."А,Г,І", ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до
позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією майна;
- 08.07.2014 року Роздільнянським районним судом Одеської області за
ст.ст.75, 76, 263 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
у скоєнні злочинів, передбачених ст.187 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Красноокнянського районного суду знаходиться кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.187 КК України.
23 червня 2017 року у судовому засіданні представником потерпілої ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_6 , було подано клопотання потерпілої ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 з посиланням на те,що обвинувачений раніше судимий за вчинення тяжких злочинів,відбував покарання у місцях позбавлення волі ,знов обвинувачується у тяжкому злочині,направленому проти життя та власності потерпілої та її сім`ї , із застосуванням зброї; крім того, обвинувачений представляє загрозу для суспільства, отже, існують обґрунтовані ризики вчинення ним інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на потерпілого, свідків, можливого переховування від суду.
На думку потерпілої , вищевказані ризики підтверджуються тим, що обвинуваченому загрожує тяжке покарання у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні; у обвинуваченого немає міцних соціальних зв`язків в місці його проживання, відсутня родина і утриманці, немає постійного місця роботи ,наявні судимості і саме тому, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим вищеозначених ризиків, передбачених ст..177 КК України ,потерпіла просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Представник потерпілої підтримав вказане клопотання.
Прокурор вважав, що клопотання не підлягає задоволенню, так як відсутні будь-які ризики ,передбачені ст.177 КПК України ,однак, якщо суд буде вважати за необхідне все ж застосувати запобіжний захід, то не суворіше домашного арешту.
Обвинувачений та захисник заперечували проти обрання будь-якого запобіжного заходу, так як правових підстав для його обрання немає, а обвинувачений щоразу, на відмінність від потерпілої ,з`являється за викликом до суду, визнає свою вину у інкримінованих йому злочинах, не ухилявся та не ухиляється ні від органів досудового розслідування ,ні від суду , жодним чином не впливає ні на свідків, ні на потерпілу, працює, має постійне місце проживання.
Вислухавши думки учасників судового процесу, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 331 КПК України , під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Таким чином,виходячи із аналізу ст.194 КПК України, незалежно від того,що клопотання про обрання запобіжного заходу заявлено потерпілою, саме на прокурора покладається обов`язок доведення всіх обставин, передбачених частиною першою вказаної статті.
Разом з тим, прокурор не підтримав клопотання потерпілої ,а його думка щодо обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту не обґрунтована будь-якими доказами.
Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ,нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені .
Таким чином, на думку суду, клопотання потерпілої не містить обґрунтованих ризикив, які б слугували підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурором не доведено жодних обставин, окрім обґрунтованої підозри , які визначені ст.194 КПК України.
До того ж, судом прийнято до уваги ,що обвинувачений, чітко розуміючи неминучість суворого покарання у разі доведеності його винуватості у інкримінованому йому злочині , ні від органів досудового слідства ,ні від суду не ухилявся; жоден із допитаних свідків не повідомляв про будь-який тиск зі сторони обвинуваченого; обвинувачений є інвалідом 3-ї групи, має постійне місце проживання, працює, посередньо характеризується за місцем проживання.
Тому у задоволенні клопотання потерпілої ,як такого ,що не підтверджене будь-якими доказами, слід відмовити.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.194 КПК України ,суд вважає за необхідне зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду , та роз`яснити про наслідки невиконання вказаного зобов`язання, що тягне за собою можливість обрання запобіжного заходу, до найсуворішого тримання під вартою.
Керуючись ст..ст. 29 Конституції України, ст.ст.177, 178, 183, 196, 309.331,372, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Відмовити потерпілій ОСОБА_9 в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3