АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009483 від 07.08.2016, по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Високопілля Валківського району Харківської області, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 року ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів визначено, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено на нього обов`язки, визначені у ст.76 КК України.
По справі вирішено питання про речові докази.
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 06.08.2016 р. приблизно в 05 годині, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , з метою таємного викрадення чужого майна з проникненням у житло, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через відчинене вікно квартири на другому поверсі проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав належне ОСОБА_9 майно, а саме: мобільний телефон «Samsung Galaхy SM-J320Н» вартістю 3852,90 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 20 грн., із захисною плівкою «Dengos» вартістю 27 грн., картою пам`яті «Kingston 64 GB» вартістю 495 грн., з налаштованим набором програм «Android Платінум» вартістю 1234,2 грн., навігаційною картою України вартістю 159,9грн., антивірусною програмою «Adguard Mobile» вартістю 45грн., антивірусною програмою «ESET Mobile Security» вартістю 159,9 грн., мобільний телефон «Samsung» червоно-чорного кольору вартістю 200 грн. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Lifecell» вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 15 грн., мобільний телефон «Samsung» чорного кольору вартістю 250 грн. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Lifecell» вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 15 грн., а всього майна загальною вартістю 6533,9 грн., та зник з викраденим майном з місця вчинення злочину.
Крім цього, 08.08.2016 р. приблизно в 08.30 годин ОСОБА_8 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 , з метою повторного відкритого викрадення чужого майна, підбіг до потерпілої ОСОБА_10 та рукою зірвав з її шиї золотий хрестик 585 проби вагою 1,211 г вартістю 847,7 грн. і зник з викраденим майном з місця вчинення злочину.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що зібраними у справі доказами не доводиться винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Вважає, що показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не можуть бути належними та достатніми доказами на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у викраденні майна з квартири ОСОБА_9 .
Крім цього, вважає недопустимими доказами протокол огляду від 09.08.2016 року щодо добровільної видачі свідком ОСОБА_11 мобільного телефону, оскільки у ньому не зазначено номер кримінального провадження, в рамка якого проводився огляд, а сама слідча дія відбувалася за відсутності понятих. Щодо недопустимості протоколу впізнання свідком ОСОБА_13 обвинуваченого за фотознімками від 30.09.2016 року зазначає, що дана слідча дія також проводилась без понятих, а протокол складений слідчим з порушенням вимог КПК України.
Неналежним доказом вважає і протокол огляду місця події від 06.08.2016, оскільки він не містить даних, які б вказували причетність ОСОБА_8 до вчинення даного злочину.
З огляду на те, що представленими стороною обвинувачення винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, не доводиться, його дії щодо пограбування ОСОБА_14 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.186 КК України.
За наслідком апеляційного розгляду просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України закрити, визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, на підставі ст.105 КК України звільнити його від покарання, застосувавши примусовий захід виховного характеру у виді застереження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та законного представника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши за клопотанням учасників судового провадження матеріали кримінального провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд першої інстанції обґрунтував наданими стороною обвинувачення наведеними у вироку доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що 06.08.2016 року, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , приблизно о 04 годині чув шум на балконі, однак не придав цьому уваги. Вранці виявив відсутність свого мобільного телефону на тумбі в кімнаті, а також двох мобільних телефонів, які знаходились в кухні на столі. Вікно на кухні було відчинене. В подальшому йому було повернуто мобільний телефон «Samsung Galaхy SM-J320Н», який був без захисної плівки, чохла, сім-кратки, флеш-картки, та мав пошкодження;
- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що вранці в літню пору 2016 року, точної дати не пам`ятає, біля комп`ютерного клубу біля ТЦ «Фестивальний», що знаходиться по пр.Маяковського в місті Києві, він придбав у ОСОБА_8 мобільний телефон «Samsung Galaхy», який був не новий, в гарному стані. Деякий час користувався даним мобільний телефоном. Потім адміністратор клубу повідомив його, що даний мобільний телефон є краденим. Звернувся до управління поліції, де йому підтвердили, що придбаний ним мобільний телефон «Samsung Galaхy» був викрадений. Він видав вказаний телефон працівникам поліції, та телефон повернули його власнику;
- даними протоколу огляду від 09.08.2016 р., згідно якого ОСОБА_11 добровільно видав мобільний телефон «Samsung» білого кольору, імеі: НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 ;
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.09.2016, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав по фотознімку ОСОБА_8 як особу, яка 07.08.2016р. приблизно в 09.00 годин по пр. Маяковського, 26 в м. Києві продав йому мобільний телефон «Samsung Galaхy J3» за гроші в сумі 800 грн.;
- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що під час прогулянки з ОСОБА_8 та ще одним хлопцем на ім`я ОСОБА_15 бачив, як ОСОБА_8 заліз на карниз балкону одного з будинків по вул. Беретті в м. Києві. Він злякався та з ОСОБА_15 побігли з вказаного місця. Приблизно через 10 хвилин після цього вони знову зустріли ОСОБА_8 біля ломбарду, що знаходиться біля ТЦ «Фестивальний» по пр.Маяковського в м.Києві, в руках у якого бачив мобільний телефон білого кольору. З ОСОБА_8 був незнайомий чоловік, який ходив до ломбарду;
- даними чеку магазину №35 про придбання мобільного телефону марки «Samsung Galaхy SM-J320Н» вартістю 3852,90 грн., із захисною плівкою «Dengos» вартістю 27 грн., картою пам`яті «Kingston 64 GB» вартістю 495 грн., набором програм «Android Платінум» вартістю 1234,2 грн., навігаційною картою України вартістю 159,9 грн., антивірусною програмою «Adguard Mobile» вартістю 45 грн., антивірусною програмою «ESET Mobile Security» вартістю 159,9 грн.
Оцінивши всі наведені вище докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними, достовірними та допустимими, які у своїй сукупності доводять висунуте ОСОБА_8 обвинувачення у тому, що він 06.08.2016р. таємно проник до квартири потерпілого ОСОБА_9 та викрав належне потерпілому майно.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість як доказу даних протоколу пред`явлення свідку ОСОБА_11 особи для впізнання за фотознімками від 30.09.2016 року, оскільки даний протокол слідчої дії складений слідчим у відповідності до вимог ст.ст.104, 228 КПК України, містить дані, за якими ознаками свідок впізнав серед представлених йому осіб за фотознімком ОСОБА_8 як особу, яка продала йому мобільний телефон 07.08.2016 року. Дані протоколу підтверджені підписами свідка та двох понятих, які були присутні під час впізнання, що заперечується захисником. Факт проведення впізнання за фотознімками та його результати повністю підтверджені також показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 .

Із дотриманням вимог КПК України складено і протокол огляду від 09.08.2016 року, під час якого свідок ОСОБА_11 добровільно видав придбаний ним у ОСОБА_8 мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_9 . Допитаний в суді першої інстанції свідок підтвердив викладені у протоколі обставини та пояснив, що телефон «Samsung Duоs» він придбав саме у обвинуваченого ОСОБА_8 , однак, дізнавшись, що телефон може бути викраденим, звернувся до поліції. Огляд проводився у присутності двох понятих та потерпілого.
Судом першої інстанції також обґрунтовано покладено в основу обвинувального вироку показання свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що бачив, як ОСОБА_8 залазив на карниз будинку АДРЕСА_2 , де розташована квартира потерпілого, а через деякий час бачив в руках обвинуваченого мобільний телефон, який він передав невстановленій особі, яка віднесла його до ломбарду.

Визнаючи показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 належними та допустимими доказами, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що вони є послідовними та логічними, узгоджуються як між собою, так і з викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами провадження та в сукупності з іншими доказами доводять причетність ОСОБА_8 до викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 , пов`язаного із проникненням у житло.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки вони не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 злочину, пов`язаного із пограбуванням потерпілої ОСОБА_14 та правова кваліфікація дій обвинуваченого за ст.186 КК України, учасниками судового провадження не оспорюється та не оскаржуються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Судом також в цій частині обвинувачення вірно кваліфіковані дії ОСОБА_8 по ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, як за кожен злочин окремо, так і за сукупністю злочинів, суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносять до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є неповнолітнім, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, навчається, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, дані про умови життя та виховання.

Колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано та на законних підставах, призначивши ОСОБА_8 за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КПК України звільнив обвинуваченого від його відбування з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Оскільки обвинувачений вчинив злочини, які відносяться до категорії тяжких, він не підлягає звільненню від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, як про це просить захисник у поданій апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вирок суду, ухвалений щодо ОСОБА_8 , законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_________________ ________________ _______________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3