Єдиний унікальний номер 725/4364/16-к
Номер провадження 1-кп/725/193/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2017 Першотравневий районний суд м.Чернівців
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000741 від 18.05.2016 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не працюючого, раніше неодноразово судимого: останній раз: 26.11.2013 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ст.185 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнився по відбуттю покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 у травні 2016 року вчинив умисний злочин при наступних обставинах:
Так, 18 травня 2016 року о 01 год. 45 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в лісосмузі біля річки Прут неподалік магазину, що по вул. Гагаріна, 70 м. Чернівці, умисно, протиправно, повторно, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_5 та із застосуванням до останнього насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось у заподіянні потерпілому декількох ударів дерев`яною палицею по різним частинам тіла, поваливши останнього на землю та подолавши його опір, відкрито заволодів його чоловічою сумкою, в якій знаходився одяг, загальною вартістю 1600 гривень, а також мобільним телефоном марки «Bravis», вартістю 1700 гривень з сім картою Київстар, вартістю 20 гривень, на рахунку якої було 09 грн. 50 коп.
З викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3329 грн. 50 коп.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково. Суду показав, що того дня він дійсно йшов поблизу ріки «Прут», де побачив незнайомих йому чоловіка та жінку, які займалися непристойностями. Його це обурило, він підійшов до чоловіка і зробив йому зауваження, після чого між ними виникла бійка. Він першим наніс удар потерпілому. В подальшому, він забрав сумку ОСОБА_5 і пішов. Про те, що в сумці був телефон він дізнався пізніше, однак не повернув його, а користувався ним приблизно один тиждень.
Свідок ОСОБА_6 суду показала, що проживає спільно з обвинуваченим ОСОБА_4 . Одного дня у травні 2016 року чоловік приніс додому сумку, в якій була світла куртка та телефон і сказав, що ці речі йому подарували.
Свідок ОСОБА_7 суду показав, що суду показав, що був запрошений в якості понятого до участі в проведенні слідчих дій. В його присутності була проведено слідчий експеримент 27.08.2016 року, під час якого ОСОБА_4 добровільно без будь-якого примусу показував як відбувались події під час вчинення злочину.

Крім показів обвинуваченого та свідків, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, дослідженими та проаналізованими судом, а саме:

-Витягом з ЄРДР № 0000741 від 18.05.2016 року про надходження заяви про кримінальне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_5 повідомив, що 18.05.2016 року біля 01 год. 45 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у лісосмузі біля річки Прут, застосовуючи до нього насильство, яке виразилось у завданні йому декількох ударів палицею, відкрито заволодів його чоловічою сумкою, в якій знаходився одяг та мобільний телефон (а.с.2 );

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.05.2016 року, з якого вбачається, що 18.05.2016 року ОСОБА_5 повідомив про відкрите викрадення його сумки, в якій знаходився його одяг та мобільний телефон (а.с.8);

-Протоколом огляду місця події від 18.05.2016 року, в ході якого було оглянуто берег річки «Прут», де виявлено дерев`яну палицю, а також відрізок ствола дерева, поруч з яким знаходяться чотири камені (а.с.9-10);

-Протоколом огляду предмету від 18.05.2016 року, в ході якого було оглянуто картонну коробку від мобільного телефону марки «Bravis Trend» з наявними на боковій стороні коробки етикетки з написами: ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , інструкцію по експлуатації мобільного телефону марки «Bravis Trend» та гарантійний талон на мобільний телефон марки «Bravis Trend» з мокрою печаткою магазину «Фокстрот» (а.с.22-23);

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2016 року, в ході чого ОСОБА_5 заявив, що серед пред`явлених фотозображень чотирьох осіб чоловічої статі, він впізнав особу зображену на фото №2 ОСОБА_4 як особу, яка 18.05.2016 року, завдавши йому декілька ударів, заволоділа його майном (а.с.28-29);

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2016 року, в ході чого ОСОБА_8 заявила, що серед пред`явлених фотозображень чотирьох осіб чоловічої статі, він впізнав особу зображену на фото №3 ОСОБА_4 як особу, яка 18.05.2016 року, перебуваючи біля річки Прут, побила та відкрито викрала майно її знайомого ОСОБА_5 (а.с.35-36);

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.08.2016 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 показав як 18.05.2016 року до нього підійшов ОСОБА_4 та наніс декілька ударів палицею по різним частинам тіла, від яких він впав на землю, після чого останній забрав його сумку (а.с.45-52);

-Протоколом добровільної видачі та огляду від 17.06.2016 року, в ході якого ОСОБА_4 добровільно видав мобільний телефон марки «Bravis», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору (а.с.55);

-Протоколом огляду предмету від 18.06.2016 року, під час якого було оглянуто мобільний телефон марки «Bravis», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору (а.с.56-57);

-Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 26.06.2016 року, в ході якого ОСОБА_5 впізнав телефон, який було вилучено в ОСОБА_4 як свою власність (а.с.62-63);

-Протоколом добровільної видачі та огляду від 08.09.2016 року, в ході якого ОСОБА_4 добровільно видав чорну спортивну сумку, в якій знаходилась біла кофта (а.с.64);

-Протоколом огляду предмету від 08.09.2016 року, під час якого було оглянуто спортивну дорожню сумку чорного кольору та одяг (а.с.65-66);

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.08.2016 року, в ході якого ОСОБА_4 показав як 18.05.2016 року, перебуваючи біля річки Прут зустрів ОСОБА_5 , де між ними виник конфлікт, в ході якого він завдав декілька ударів останньому та забрав його мобільний телефон та сумку (а.с.88-96).

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.186 ч.2 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він відкрито викрав чуже майно (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Часткове визнання вини обвинуваченим суд розцінює як спосіб захисту власних інтересів. Аналізуючи досліджені судом докази, що надані сторонами обвинувачення та захисту, суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого про те, що він не мав наміру викрадати мобільний телефон потерпілого з огляду на таке:
Так, відповідно до роз`яснень, що містяться у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України N10 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику в справах про злочини проти власності ", грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. Грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186 КК і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК не потребують.

Як було встановлено судом, з показів обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6 , досліджених письмових доказів, ОСОБА_4 дійсно відкрито, застосовуючи насильство до потерпілого, заволодів його мобільним телефоном та іншими речами, при цьому продовжував користуватися зазначеним мобільним телефоном майже місяць, хоча мав реальну можливість повернути телефон власнику.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження кваліфікація дій обвинуваченого за ст.186 ч.2 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення те, що даний злочин відноситься до категорії тяжких, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий, по місцю проживання характеризується позитивно.

Суд також враховує, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого.

Наведені вище обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, відсутність претензій з боку потерпілої особи, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливістьпри призначенні покарання обвинуваченому за ст.186 ч.2 КК України застосувати вимоги ст.69 КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті, оскільки даний вид покарання буде достатнім виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Також, суд, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції, суд вважає, що ступінь небезпечності ОСОБА_4 для суспільства перевищує положення принципу поваги до особистої свободи, а тому суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України.
Таку міру суд вважає необхідною не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України і за його вчинення призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Речовий доказ: картонну коробку від мобільного телефону марки «Bravis Trend», яка передана на зберігання до камери речових доказів Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області повернути власнику ОСОБА_5 .
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Bravis», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору, який зберігається в камері зберігання речових доказів Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Речовий доказ: спортивну дорожню сумку з одягом, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області повернути потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1