Справа № 761/2832/17
Провадження № 1-кс/761/1935/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5
розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000026 від 11 лютого 2016р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 258-5, ч. 2 ст. 200 КК України, -

встановив:
Старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим процесуальним прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 11 січня 2016р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 258-5, ч. 2 ст. 200 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно ОСОБА_4 , що було вилучене 19 січня 2017р. в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: пластикові банківські картки «PrivatBank», «PLATINUM MasterCard», № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_8 ; пластикової банківської картки «ABLV», «VISA Electron», № НОМЕР_2 , «MARCO SHIPPING», видана на ім`я ОСОБА_8 ; пластикової банківської картки «ABLV», «VISA», № НОМЕР_3 , «MARCO SHIPPING S.A.», видана на ім`я ОСОБА_8 .

Клопотання мотивоване тим, що з квітня 2014р. і по цей день, громадянином України ОСОБА_4 за попередньою змовою із громадянином України ОСОБА_9 та невстановленим родичем, мешканцем м. Донецьк, який на даний час обіймає керівну посаду у так званому «МВД ДНР», тобто являється представником терористичної організації, ведеться незаконна діяльність направлена на отримання прибутку злочинним шляхом та подальшого фінансування діяльності терористичних організацій.

Так, для реалізації свого злочинного умислу, вищевказаними особами зареєстровано дві компанії з однаковими назвами, українську ТОВ «Марко Шипінг С.А.» (основні види діяльності - послуги по технічному та комерційному управлінню судами (суховантажами і контейнеровозами), фрахтування та брокерські послуги) та панамську «Marco Shipping S.A.» (основні види діяльності - фрахтування та брокерські послуги, міжнародна оптова торгівля різною продукцією: вугіль, металопрокат, добрива, зернові). Вказане надає зловмисникам змогу підміняти відповідні документи та використовувати реквізити та розрахункові рахунки офшорної компанії «двійника» «Marco Shipping S.A.» для ведення забороненої та незаконної діяльності із суб`єктами та компаніями Російської Федерації та отримання неоподаткованого прибутку, який в подальшому обготівковується в конвертаційних центрах. В подальшому частину вказаних грошових коштів ОСОБА_4 у готівковій формі в іноземній валюті перевозить в м. Донецьк, де передає своєму вищевказаному близькому родичу для потреб так званої «ДНР».

Також встановлено, що протягом останнього року ОСОБА_4 неодноразово виїжджав на територію підконтрольну так званій «ДНР», та використовував грошові кошти отриманні незаконним шляхом для придбання зброї, військового екіпірування та можливого фінансування терористичних актів на українській території.

Згідно з відповіддю Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки СБ України від 19 січня 2017р. встановлено, що з метою отримання прибутку злочинним шляхом та подальшого фінансування діяльності терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР» громадянином України ОСОБА_4 використовуються наступні платіжні картки: «PrivatBank» № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_8 ; банку «ABLV» № НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_8 ; банку «ABLV» № НОМЕР_3 , видана на ім`я ОСОБА_8 .

19 січня 2017р. на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2017р. старшим слідчим в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 винесено постанову про визнання речовим доказом вищевказаного майна, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження, а також мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні слідчий, який входить до групи слідчих ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засідання заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки вважає що воно є необґрунтованим, відсутні конкретні підстави для арешту майна, визначених КПК України, відсутні належні докази щодо відношення майна до матеріалів кримінального провадження, а також зазначене клопотання подано з пропуском процесуальних строків.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження № 0000026, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні клопотання про накладення арешту, слідчий суддя враховує наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, розумні строки.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Також, однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Як вбачається із матеріалів клопотання, речі, виявлені та вилучені 19 січня 2017р. в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000026, та є такими, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що дане майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 11 лютого 2016р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 258-5, ч. 2 ст. 200 КК України, у зв`язку з чим вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, за таких обставин.

Доводи представника ОСОБА_5 , щодо пропуску строків звернення органу досудового розслідування з вказаним клопотанням, то слідчим суддею вони оцінюються критично, оскільки клопотання подано 20 січня 2017р., шляхом поштового відправлення.

Керуючись ст. ст. 167, 170, 171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив :
Клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000026 від 11 лютого 2016р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 258-5, ч. 2 ст. 200 КК України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно ОСОБА_4 , що було вилучене 19 січня 2017р. в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-Пластикові банківські картки «PrivatBank», «PLATINUM MasterCard», № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_8 ;
-пластикової банківської картки «ABLV», «VISA Electron», № НОМЕР_2 , «MARCO SHIPPING», видана на ім`я ОСОБА_8 ;
-пластикової банківської картки «ABLV», «VISA», № НОМЕР_3 , «MARCO SHIPPING S.A.», видана на ім`я ОСОБА_8 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя :