Справа № 346/1778/17
Провадження № 1-кп/346/214/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Коломия кримінальне провадження № 1-кп/346/214/2017 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корнич, Коломийського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше судимого 03.11.2012 року Городенківським районним судом Івано- Франківської області за ч.5 ст.27, ч.2 ст. 189 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць 13 днів та 21.07.2015 Коломийським міськрайоним судом Івано-Франківської області за 198 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 8 місяців, не одруженого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.1 КК України ,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 ч.1, а саме незаконне придбання, перевезення та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 19 квітня 2017 року справу було призначено в підготовче судове засідання.

Щодо обвинуваченого було обрано запобіжний захід у виді взяття під вартою ухвалою Івано-Франкеівського міського суду .Термін дії ухвали до 21 квітня 2017 року.

В підготовче судове засіданні від прокурора поступило клопотання про продовження запобіжного заходу для обвинуваченого - тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки термін тримання під вартою закінчується 21 квітня 2017 року.

Прокурор в судовому засіданні наголосив на необхідності продовження строків тримання під вартою обвинуваченого,оскільки вчинений злочин є середньої тяжкості, обвинувачений не працює, може ухилитись від суду, незаконно впливати на свідків ,у обвинуваченого відсутнє нерухоме чи рухоме майно, був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення, за яке санкція відповідної статті 309 ч.1 КК України ,за якою обвинувачується ОСОБА_4 ,передбачає 3 роки позбавлення волі.
Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які подане клопотання заперечили і просять змінити запобіжний захід на домашній арешт, суд приходить до наступних висновків.

При направленні обвинувального акта до суду запобіжний захід щодо обвинуваченого є незмінним у межах строку, визначеного ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування (якщо згідно з вимогами глави 18 КПК вид запобіжного заходу передбачає обов`язок слідчого судді визначити термін його дії). Запобіжний захід, обраний або продовжений слідчим суддею на стадії досудового розслідування, може бути продовжений, змінений лише у підготовчому судовому засіданні.
У випадку, коли після направлення обвинувального акта до суду першої інстанції та до проведення підготовчого судового засідання строк застосування запобіжного заходу закінчився, запобіжний захід вважається таким, що припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який такий запобіжний захід був обраний.
Відповідно до положень ч.3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Під час розгляду таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II КПК. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим. Враховуючи наведене, у ч.3 ст. 315 КПК вміщено норму, яка чітко регулює питання продовження запобіжних заходів у кримінальному провадженні, строк застосування яких не обмежений (наприклад, застава, особиста порука тощо). Щодо застосування запобіжних заходів, що обмежені терміном дії (домашній арешт, тримання під вартою тощо), визначеним ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, судам необхідно враховувати, що обрання, продовження дії таких запобіжних заходів під час підготовчого судового засідання здійснюється за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК.
Щодо обрання або продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час підготовчого провадження судам під час застосування положень ч. З ст. 315 КПК необхідно враховувати практику ЄСПЛ, відповідно до якої водночас із визначеннями законних випадків тримання особи під вартою та процесуальних гарантій обрання і продовження застосування таких запобіжних заходів однозначно визнається неправильним «автоматичне» продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тому за відсутності відповідних клопотань сторін суд під час підготовчого судового засідання уповноважений поставити перед сторонами провадження питання щодо запобіжного заходу (для якого КПК передбачає обмежений строк дії), оскільки суд на цій стадії процесу відповідає за дотримання розумних строків розгляду.
У п.30 рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України» цей міжнародний судовий орган встановив, що новий Кримінальний процесуальний кодекс України чітко та точно не врегульовує питання щодо тримання особи під вартою у період після закінчення досудового розслідування та до початку судового розгляду. Також зазначено, що чинне кримінальне процесуальне законодавство (ст. 331 КПК) надає суду право вирішувати питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою протягом двомісячного строку з дня надходження обвинувального акта до суду, навіть якщо вже закінчився строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою, постановленої слідчим суддею під час досудового розслідування.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі, і «автоматичного» продовження застосування У п.30 рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України» цей міжнародний судовий орган встановив, що новий Кримінальний процесуальний кодекс України чітко та точно не врегульовує питання щодо тримання особи під вартою у період після закінчення досудового розслідування та до початку судового розгляду. Також зазначено, що чинне кримінальне процесуальне законодавство (ст. 331 КПК) надає суду право вирішувати питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою протягом двомісячного строку з дня надходження обвинувального акта до суду, навіть якщо вже закінчився строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою, постановленої слідчим суддею під час досудового розслідування.
У ч. З ст. 331 КПК врегульовано питання продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового розгляду, що здійснюється за правилами глави 28 розділу IV КПК. Таким чином, положення ч. З ст. 331 КПК не застосовуються під час здійснення підготовчого провадження, процесуальний порядок якого визначено главою 27 розділу IV КПК.
Крім цього, є правова позиція Європейського суду з прав людини щодо продовження строків тримання під вартою викладена у рішенні Єлоєв проти України, справа №17283/02, рішення від 06.11.2008 року, згідно якої: після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого (п.60).
Дана думка висловлена в Інформаційному листі ВССУ № 9 -3167/0/4-16 від 30.12.2016. Вказівки касаційної інстанції є обов`язковими для суду першої інстанції.
У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.У відповідності до ст.9 КПК України - суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року,Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на ім`я Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Таким чином суд в даному випадку зобов`язанаий застосувати рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України» як джерело права.
При вирішенні заявленого клопотання суд бере до уваги той факт,що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується за ст.309 ч.1 КК України, санкція якої передбачає призначення найсуворішого покарання - позбавлення волі на трок 3(три) роки, відповідно суд має право застосувати інший вид запобіжного заходу,враховуючи п.30 рішення ЄСПЛ «Чанєв проти України».
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.9,331,439 ч.2 КПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року ст.1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року,Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», п.30 рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України», суд, -

У Х В А Л И В :
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений ухвалою Івано-Франківського міського суду у вигляді тримання під вартою скасувати та замінити на на домашній арешт цілодобово з носінням електронного засобу контролю, звільнивши з-під варти в залі суду негайно.

Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_4 наступні обовязки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) з`являтися на виклик до органу дізнання, досудового слідства, прокурора або суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, суду;

3) повідомляти службову особу або орган, у провадженні якого знаходиться кримінальна справа, суд, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками по справі;

Роз`яснити ОСОБА_4 що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, повязаних із виконанням покладених на нього зобовязань.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обовязків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу становить 60 днів.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору після її проголошення та направити начальнику УВП-12 м. Івано-Франківська.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1