АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000474 від 06 березня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року,

за участю сторін у кримінальному провадженні:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому основне покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави вартість проведених авто технічних експертиз у розмірі 2816 грн. 32 коп.

На вказаний вирок суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому із застосуванням ст. 75 КК України покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

На обґрунтування доводів щодо суворості покарання посилається на те, що суд, при призначенні покарання не врахував, що ОСОБА_6 має тісні соціальні зв`язки, приймає активну участь у адаптації осіб, які вживали наркотичні засоби, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілим, щиро розкаявся, має позитивні характеристики за місцем проживання, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, його відношення до вчиненого, наявність обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ч.1 ст.66 КК України, а саме щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, а тому є підстави призначити більш м`який вид основного покарання із іспитовим строком.
Іншими учасниками судового провадження вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Судом визнано доведеним, що 06.03.2016 року, близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «LEXUS IS», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Богатирській у місті Києві зі сторони міста Вишгорода Київської області, у напрямку вулиці Полярної у місті Києві зі швидкістю 118,1 - 126,0 км/год., грубо порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3 «б», 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме, наближаючись до зупинки громадського транспорту «Сади», розташованій справа від проїзної частини по ходу його руху, будучи неуважним та не стежачи за дорожньою обстановкою, перевищуючи дозволену у населених пунктах безпечну швидкість руху, чим позбавив себе можливості безпечно контролювати керований ним автомобіль, не врахував дорожню обстановку, змінив напрямок руху, виїхав за межі проїзної частини, де зіткнувся з павільйоном зупинки громадського транспорту «Сади», в якому знаходились ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , внаслідок чого здійснив наїзд на останніх.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , отримав тяжкі тілесні ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), від яких помер на місці дорожньо-транспортної пригоди, а ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Потерпілі в судове засідання не з`явились, хоча повідомлені про час та місце розгляду кримінального провадження у встановленому законом порядку.
Заслухавши суддю, доводи обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів уважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Висновки суду першої інстанції щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у порушенні вимог Правил дорожнього руху України, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої одна людина загинула, а інша отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження за ч.2 ст.286 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не заперечувалися також і обвинуваченим, досліджувалися судом за його згодою та згодою інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння ОСОБА_6 та іншими учасниками кримінального провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і у суді апеляційної інстанції, а тому доведеність винуватості обвинуваченого та юридична оцінка його злочинних дій відповідно до положень ст. 404 КПК Українине є предметом апеляційного розгляду.
Дії ОСОБА_6 за вказаними ознаками вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України.

Доводи захисника обвинуваченого про суворість призначеного покарання у виді обмеження волі та можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Судом першої інстанції враховано усі пом`якшуючі покарання обставини, зокрема, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, та дані про особу обвинуваченого, який працює, до кримінальної відповідальності та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, активно приймає участь у громадській діяльності, тобто ті обставини, з якими обвинувачений пов`язує свої апеляційні вимоги, та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, а саме у виді обмеження волі, тобто більш м`яке покарання ніж передбачено ч.2 ст. 286 КК України..
Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_6 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65, 68 КК України, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів також не убачає підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_6 та звільнення його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України. Суд першої інстанції достатньо обґрунтував свою позицію щодо відсутності підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, не встановлено.
Вирок суду відносно ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його зміни чи скасування.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 425, 426 КПК України, колегія суддів, -,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ упродовж трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3