АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 06 вересня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА :
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 години 02 жовтня 2017 року з визначенням застави у сумі 128 000 грн. та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також, що існують ризики того, що він, як особа, яка раніше неодноразово засуджена за вчинення корисливих злочинів і яка офіційно не працює, залишаючись на волі та, враховуючи тяжкість покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, зможе ухилятися від органів досудового розслідування та суду; відсутність у нього постійного місця роботи підтверджує той ризик, що для підтримання своєї життєдіяльності він і надалі зможе вчиняти корисливі злочини, аналогічні тому, у якому йому пред`явлено підозру.
В апеляційній скарзі з доповненнями до неї підозрюваний просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з доповненнями посилається, що ухвала слідчого судді є незаконною і обраний вид запобіжного заходу є занадто суворим. Зазначає про порушення вимог процесуального закону під час його затримання працівниками поліції, зокрема, про порушення права на захист. Так, посилається, що при його затриманні не був залучений захисник. Також, вважає, що слідчий суддя не звернув уваги на суперечності в його показаннях та показаннях свідка ОСОБА_9 , який, на його думку, дав неправдиві показання. Стверджує, що висновки слідчого судді про наявність ризиків, є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу підозрюваного, просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою, пояснення слідчого, вивчивши клопотання та надані до нього матеріали, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з клопотання та наданих до нього матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за фактом таємного викрадення майна, яке належить ОСОБА_10 , було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2017 року під № 0002346.

05 серпня 2017 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали в межах своєї компетенції слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого СВ ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області від 05 серпня 2017 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, який відноситься до категорії тяжких, про що ОСОБА_11 вручено повідомлення про підозру, яка ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах, а саме: вилучених речових доказів, допитах свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , протоколі огляду місця події від 04 серпня 2017 року, протоколах пред`явлення особи для впізнання від 04 серпня 2017 року, при проведенні яких свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_12 за сукупністю ознак впізнали ОСОБА_7 як особу, яка намагалася викрасти речі зі складу, що належить потерпілій ОСОБА_10 .

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (п. 55 Рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний, як особа, яка раніше вже неодноразово засуджена за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працює, залишаючись на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжити вчинення інших корисливих злочинів, оскільки у підозрюваного відсутнє постійне місце роботи, а отже відсутнє джерело доходів.

Що стосується доводів підозрюваного ОСОБА_7 про порушення його право на захист при проведенні досудового розслідування, а саме під час його затримання, повідомленні йому про підозру, його допиті, колегія суддів не вважає їх слушними з наступних підстав.

Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_7 було затримано 04 серпня 2017 року в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, при цьому йому було роз`яснені його процесуальні права та обов`язки, в тому числі і мати захисника.

Згідно доручення Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області на вимогу слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 04 серпня 2017 року затриманому ОСОБА_11 було призначено захисника адвоката ОСОБА_8 , у присутності якого з 20 години 45 хвилин по 21 години 30 хвилин 04 серпня 2017 року було складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Повідомлено про підозру ОСОБА_11 також було проведено за участю захисника ОСОБА_8 .

Таким чином, колегія суддів не приймає за обґрунтовані доводи ОСОБА_7 про порушення його права на захист при проведенні досудового розслідування.

Доводи ОСОБА_7 про те, що на досудовому слідстві він не відмовлявся від дачі пояснень по справі також не відповідають дійсності.

Наявними матеріалами підтверджується, що 04 серпня 2017 року ОСОБА_7 відмовився від пояснень по справі, користуючись ст. 63 Конституції України.

При повідомленні ОСОБА_11 про підозру 05 серпня 2017 року, останній зазначив в протоколі, що визнає свою вину в тому, що він проник в приміщення складу, але нічого з нього не брав.

При допиті його в якості підозрюваного 05 серпня 2017 року ОСОБА_7 власноручно вказав, що не відмовлявся від дачі пояснень по справі, його слідчий та прокурор 04 та 05 серпня 2017 року не допитували, а застосування положень ст. 63 Конституції України було помилковим.

Однак, ніяких пояснень щодо кримінального правопорушення, чи інших заяв та клопотань підозрюваним ОСОБА_7 надано не було.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи підозрюваного, що слідчим йому не було надано можливості давати пояснення по справі.

Це саме стосується і доводів апеляційної скарги підозрюваного щодо того, що слідчий приховав факт спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень свідком ОСОБА_9 , а також те, що свідок ОСОБА_9 ввів слідство в оману, заявивши про вчинення крадіжки з його складу. На думку колегії суддів, такі твердження підозрюваного являються його стратегією захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
При розгляді клопотання слідчим суддею з додержанням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ у справі Харченко проти України, розглянуто можливість застосування щодо підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої визначено вмотивовано з урахуванням дійсних обставин вчиненого правопорушення та положень ч. 4 ст. 182 КПК України.
З огляду на викладене зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких підозрюваний просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 184, 193, 194, 196 - 198, 309, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4