ЄУН 331/2366/16-к
Провадження № 1-кп/331/33/2017

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2017 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, -
В провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України.
На розсуд учасників процесу поставлено питання доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , вважали за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 2 місяці.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м"який, просив врахувати, що на момент затримання він мав постійне місце проживання та роботи, під час перебування на випробувальному терміні порушень порядку відбування покарання не здійснював, має позитивні характеристики, тому він може перебувати на волі та виконувати покладені на нього обов"язки під час судового розгляду справи.
Захисник ОСОБА_4 підтримав думку свого підзахисного.
Заслухавши думку прокурорів, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає необхідним продовжити термін дії обраного раніше запобіжного заходу з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ст.. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, при цьому вчинив декілька епізодів злочинних дій у період випробувального терміну, будучи засудженим за вчинення корисливого злочину на території Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, при цьому інкриміновані йому на теперішній час злочини пов"язані із посягання не тільки на власність громадян, а і на здоров"я потерпілих, що свідчить про наявність ризику, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність, оскільки є схильним до незаконного збагачення, тому його перебування на волі створить ризик небезпеки повторення вчинення ним аналогічних злочинів. Оцінивши надані обвинуваченим документи щодо його характеристик та наявності місця проживання, суд вважає, що на сьогодні вказані факти не переконують суд у тому, що обвинувачений, перебуваючи на волі, не вчинить посягання на охоронювані законом права та свободи пересічних громадян, тому існує велика імовірність того, що ризик повторного вчинення ОСОБА_5 злочинів може справдитися.
Крім того, суд вважає, що у даному провадженні наявні ризики того факту, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочинів, у тому числі і щодо посягання на життя та здоров"я потерпілих, свідки, заявлені стороною обвинувачення до сьогодні не допитані.
Також судом врахована тривалість перебування ОСОБА_5 під вартою, яка викликана об"єктивними причинами (необхідністю об"єднати в одне провадження три обвинувальні акти та зміною складу суду), що не свідчить про порушення права обвинуваченого на особисту свободу.
Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про доцільність продовження у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому підстав для обрання більш м"якого запобіжного заходу немає.
Керуючись ст.ст. 183, 331, 350 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у СІЗО № 10 м. Запоріжжя на 2 місяці, тобто до 04 вересня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1