Кримінальне провадження №522/586/16-к
УХВАЛА
04 листопада 2016 року колегія суддів Приморського районного суду м. Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
за участю захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
за участю обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця мешкання не має, останній час тимчасово мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 19.03.1991 року Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 19, 141 ч. З КК України до 3.6 років позбавлення волі;
- 22.06.1992 року Лисичанським міським судом Луганської області за ст.86 ч.2 142 ч.2, 140 ч.3, 183 ч.1, 215-3 ч.2, 42,43 КК України до 12 років позбавлення волі; 04.06.2002 року за переглядом вироку засуджений за ст. 187 ч.2, 185 ч.3, 393 ч.1, 289 ч.2 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений по відбуттю строку покарання 06.06.2002 року;
- 29.08.2003 року Прилукським міським судом Чернігівської області за 1 ч. 3 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений умовно-достроково 30.12.2006 року;
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч 4 ст. 187 КК України, -
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньо - технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, -
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, уродженки м. Києва, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованої мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимої,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
13.07.2016 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015144 від 15.12.2015 року, відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України.

Розглядаючи питання щодо продовження строків тримання обвинувачених під вартою прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, залишились, а саме, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілих, один з яких є похилого віку, вчиняти інші кримінальні правопорушенні.
Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та просили змінити раніше обрані обвинуваченим запобіжні заходи на більш м`який.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, колегія суддів враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особи обвинувачених дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, докази у даному кримінальному провадженні ще не досліджувались судом, тому є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , можуть переховуватись від суду та скоїти інші кримінальні правопорушення, вчиняти тиск на свідків та потерпілих.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що необхідність продовження строку дії відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим є забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені можуть переховуватись від суду та скоїти інші кримінальне правопорушення, вчинити тиск на свідків та потерпілих.

Застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинувачених та їх майновий стан, вважаю за необхідне не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України, оскільки злочин було скоєно із застосування насильства.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, колегія суддів приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 потрібно продовжити так як ризики, які суд приймав до уваги при обранні вказаного запобіжного заходу, ще мають місце.

Керуючись ст. ст. 314-316, 318-380 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Одеському слідчому ізоляторі УДДВП в Одеській області на 60 діб, тобто до 03.01.2017 року.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Одеському слідчому ізоляторі УДДВП в Одеській області на 60 діб, тобто до 03.01.2017 року.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в Одеському слідчому ізоляторі УДДВП в Одеській області на 60 діб, тобто до 03.01.2017 року.

Строк дії ухвали суду обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 04.11.2016 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_12

Суддя: ОСОБА_3
04.11.2016