Справа № 495/1906/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України - ОСОБА_3 , слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України - ОСОБА_4 , підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання старшого слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Плафтіївка, Саратського району, Одеської області, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , поза штатом окремих взводів 2 самохідно-артлерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдат

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
17.03.2016 року старший слідчий військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.

В клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, тобто з вказаного часу в державі настав особливий період.

14 лютого 2015 року на виконання вищезазначеного Указу Комишан ОСОБА_7 , призваний по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №61 (по стройовій частині) від 10 березня 2015 року солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду - поза штатом окремих взводів 2 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .

В подальшому, ТВО командира військової частини НОМЕР_1 №104 від 24 квітня 2015 року солдату ОСОБА_5 надано щорічну основну відпустку у АДРЕСА_1 на 28 діб по 21 травня 2015 року.

Проте, 21 травня 2015 року солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від проходження військової служби на певний час, не з`явився вчасно на службу з відпустки без поважних причин в умовах особливого періоду та ухиляється від проходження служби по теперішній час.
Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, відомості про яке внесене 16.06.2015 до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань за №0000436, переховувався від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати злочинну діяльність.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:
1) особисте зобов`язання;
2) особиста порука;
3) застава;
4) домашній арешт;
5) тримання під вартою.
Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного вважаю, що прокурором цілком доведені обставини передбачені п.п. 1 та 2 ч.1 ст. 194 КПК України, але ж не доведено, те, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною йому покидати місце свого проживання цілодобово, за винятком необхідності виконання покладеного на нього обов`язку, строком до 19.05.2016 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок з`являтися до старшого слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 за його викликом.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Саратський ВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя