1-кп/381/300/16
381/4238/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«02» листопада 2016 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в залі судового засідання в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

секретаря - ОСОБА_2 ,

№ 1 - КП /381/300/16

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000046 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Хомутець Миргородського району Полтавської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , розлученого, не працюючого, з вищою освітою, українця, громадянина України, такого, що в силу ст. 89 КК України не має судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , вказаного обвинуваченого, його захисника адвоката ОСОБА_5 , -

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , діючи з метою власного збагачення, будучи особою відомості про яку не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, умисно здійснював прийом брухту кольорових і чорних металів та організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту, за таких обставин.

Так, починаючи з третьої декади 2016 року, ОСОБА_6 , в порушення вимог ч.ч. 1, 2, 8, 11 ст. 4, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року (в редакції від 16.11.2000 року), не будучи фізичною особою - підприємцем, не маючи відповідного дозволу з Фастівської районної державної адміністрації на розміщення торгівельної точки за місцем свого проживання та облаштованої земельної ділянки для здійснення операцій з металобрухтом, не вимагаючи документів, що засвідчують особу, не складаючи акту приймання металобрухту від фізичних осіб, та не проводячи при цьому бухгалтерський та оперативний облік, приймав від невстановлених слідством осіб побутовий металобрухт різного призначення та промисловий металобрухт, а саме: частини верхньої будови колії, загальною вагою 5580 кг. на суму 13392 грн., розраховуючись із ними готівкою.

19 жовтня 2016 року близько 14 год. 50 хв., працівниками поліції за місцем проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено побутовий металобрухт різного призначення та промисловий металобрухт, а саме, частини верхньої будови колії, загальною вагою 5580 кг. на суму 13392 грн. (вартість 1 кг. металобрухту на час вилучення становить 2 грн. 40 коп.).

За таких обставин ОСОБА_6 обвинувачується прокурором у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, за ознаками здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом та організація незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту.

27 жовтня 2016 року під час досудового розслідування між прокурором Фастівської місцевої прокуратури Київської області юристом третього класу ОСОБА_8 , який здійснював повноваження, а також обвинуваченим ОСОБА_9 , після повідомлення останньому про підозру, в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, за участю захисника адвоката ОСОБА_5 з моменту її ініціювання, укладено угоду про визнання винуватості.

Як об`єктивно перевірено судом, в цій угоді прокурор ОСОБА_8 та ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, істотних для даного провадження обставин (такий, що не має судимості, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, хворіє на низку тяжких хвороб). ОСОБА_6 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також, сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинений ним злочини, а саме, у виді одного року обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком тривалістю в один рік. В угоді отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання, а також на звільнення від відбування вказаного покарання з випробуванням. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

До того ж прокурор і в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні, також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, при цьому безумовно та повно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, в обсязі висунутого органами досудового слідства обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання та звільнення від нього з випробуванням, заявив, що здатен реально та повно виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 та ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості на цій стадії судового розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих з огляду на фактичні обставини висунутого ОСОБА_10 обвинувачення немає, і шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Суд шляхом вивчення витребуваних документів, а також проведення опитування учасників судового провадження переконався, що ініціатором угоди про винуватість був сам ОСОБА_6 і укладення угоди сторонами було добровільним, тобто не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, а тому підстави для твердження про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку суду, беззаперечно існують.

Також суд погоджується і з тим, що визначені сторонами в угоді вид і розмір покарання не виходить за межі загальних та спеціальних засад його призначення, встановленого ст. 65 КК України, а саме, воно пропонується у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 213 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а отже, узгоджена міра покарання має конкретний вираз.

Підтримуючи ж рішення про звільнення від покарання з випробуванням, суд крім іншого враховує і те, що сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років зі спеціальним, тобто обов`язковим порядком звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановленим ч. 2 ст. 75 КК України, а сама угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені п.п. 1 - 6 ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

Разом з тим, тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням, згідно з ч. 3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом, а тому визначена сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом під час затвердження даної угоди, водночас цей недолік не є підставою для відмови у її затвердженні.

Будь-яких інших підстав, зазначених у тому числі і у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за умовами перевіреної судом угоди, не встановлено.

Отже, на підставі всіх об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, з врахуванням доводів учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 1 ст. 213 КК України у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , форма та зміст угоди про визнання винуватості від 27 жовтня 2016 року відповідають вимогам КПК та КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди і призначення узгодженої її сторонами міри покарання.

Враховуючи викладене, суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474 та 475 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 жовтня 2016 року між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 .

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 жовтня 2016 року покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Іспитовий строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 обчислювати з дня постановлення вироку.

Накладений арешт на 5580 кг. брухту чорних металів - в порядку ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази: металобрухт різного призначення та деталі верхньої будови колії (підкладки, рейки, кріплення, болти та ін.), загальною вагою 5580 кг., які передані на відповідальне зберігання в порядку п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, передати в дохід держави.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений обмеженим колом осіб з підстав, зазначених у ч. 4 ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_11 БОНЧЕВ