Справа №580/2061/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/976/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засіданні: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

представника потерпілих адвоката: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від «9» вересня 2016 року, яким

ОСОБА_8 ,

громадянин України, українець, уроженець м.Суми, проживає в м.Лебедин, Сумської області, раніше не засуджувався

визнаний винним за ст. ст. 286 ч.2 та 135 ч.1 КК України, та призначено покарання:

- за ч.2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки;

- за ч.1 ст. 135 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 у відшкодування матеріальної шкоди 5700грн., моральної шкоди 60000грн., витрати за надання юридичної допомоги 6000грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_11 у відшкодування моральної шкоди 60000грн., витрати за надання юридичної допомоги 2000грн..

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в розмірі 4224гривні.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Як встановив суд, 21 липня 2015 року, близько 3 год. 50хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-2106» р/н НОМЕР_1 в темний час доби рухаючись по вулиці Сумська, в м.Лебедин у напрямку м. Суми біля будинку №84, маючи об`єктивну можливість виявити велосипедиста ОСОБА_12 , що рухалась на велосипеді в покутному напрямку за велосипедистом ОСОБА_10 порушив вимоги п. 2.3 «б»;2.9»а»;2.10;12.3;13.1 Правил дорожнього руху, знехтував безпеку дорожнього руху, не вжив заходів для зменшення швидкості керованого автомобіля до швидкості велосипедистів з вибором безпечної дистанції або їх безпечного об`їзду, що призвело до наїзду на велосипедистів. Після наїзду на велосипедистів ОСОБА_8 , не зупинив свій транспортний засіб на місці пригоди не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій ОСОБА_12 , яку своїми протиправними діями поставив у безпорадний стан, позбавивши її можності до самозбереження, не викликав карету швидкої допомоги, та зник з місця пригоди, усвідомлюючи при цьому, що пригода сталася в темний час доби, в місці де на той час нікого не було і допомоги потерпілій надати було нікому крім ОСОБА_8 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_12 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження від яких вона померла на місці пригоди, а потерпілому ОСОБА_13 легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що під час розгляду даного кримінального провадження йому було призначено захисника ОСОБА_14 центром безоплатної правової допомоги, але 25.08.2016 року захисник не зміг прибути в судове засідання, що викликало негативну реакцію судді яка наполягала змінити захисника.

Це призвело до того, що 7.09.2016 року він повідомив захисника про необхідність як найшвидше закінчити розгляд справи, відмовитись від виклику свідків та не вчиняти інші процесуальні дії. Наслідком цього стало подання захисником ОСОБА_14 заяви до суду про відмову від виконання своїх обов`язків у зв`язку з незгодою з ним щодо вибраного мною способу захисту. Суд вказану заяву задовольнив і відсторонив захисника від участі у даному кримінальному провадженні. В подальшому суд запропонував йому скористатись послугами іншого захисника, але він відмовився від цього за відсутності в нього коштів, та не розумів до яких наслідків, це може призвести. Своїми неправомірними діями суддя штучно створила умови для відсторонення захисника та не призначення іншого захисника. Під час подальшого розгляду кримінального провадження він не зміг долучити до матеріалів справи документи та клопотання які залишились у захисника ОСОБА_14 . Таким чином судом було грубо порушено його право на захист, а також були грубо порушені положення ст. ст. 370,374 КПК України при ухваленні вироку. У вступній частині вироку суд не зазначив число, місяць та рік його народження, а також зазначив, що він є учасником АТО, а в дійсності він є учасником бойових дій. У вироку суд зазначив, що він порушив п. 2.3 «б»;2.9»а»;2.10;12.3;13.1 правил дорожнього руху, але вказане не узгоджується з висновком судово автотехнічної експертизи №159 від 18.09.2015 року. Висновок суду про те, що він не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій спростовується висновком судово-медичної експертизи, його показаннями, та показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що він збирався повернутися на місце події, але помітивши велику кількість людей на місці пригоди, та зрозумівши, що потерпіла померла, він поїхав з місця події. Крім цього задовольнивши клопотання захисника, суд порушив встановлений ним порядок дослідження доказів і не допитав свідків заявлених в клопотанні, чим допустив неповноту судового розгляду внаслідок чого залишилися не дослідженими обставини з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного рішення. Також суд позбавив його можливості заявити клопотання про проведення додаткової судово - автотехнічної експертизи, а також необґрунтовано зазначив у вироку, що він під час ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння. Суд поклав в основу вироку дані слідчого експерименту який не узгоджується з показання свідків. За таких обставин він вважає, що висновки суду про те, що матеріалами провадження доведено, що він вчинив кримінальні правопорушення передбачені ст. ст. 286 ч.2 та 135 ч.1 КК України є необґрунтованими. Судом також у вироку не зазначено, що він активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував заподіяні збитки, що він є учасником бойових дій, що було б підставою застосувати до нього при призначенні покарання ст. ст. 66,69,75 КК України. Задовольняючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5700грн. суд не взяв до ували пояснення потерпілого, що він йому вже відшкодував 4000грн., а також не обґрунтував в чому ж виразилась заподіяння потерпілим моральна шкода в розмірі120000грн., та незаконно стягнув з нього на користь потерпілих витрати пов`язані з надання їм юридичної допомоги. Судом також не зараховано у строк відбування покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення. Томі він прохає вирок суду скасувати як незаконний та призначити новий в суді першої інстанції.

В запереченні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 зазначає, що його посилання на те, що судом він був позбавлений залучати процесуальні документи, які були зібрані захисником ОСОБА_16 під час досудового розслідування не заслуговують на увагу, оскільки він мав можливість з 7 по 9 вересня 2016 року отримати від захисника вказані документи, але цього не зробив, а тільки наполягав в судовому засіданні на швидкому закінченні судового розгляду справи.

Судом також не порушено право обвинуваченого на захист на що він посилається в апеляційній скарзі, оскільки він сам відмовився від захисника, про що зазначив в заяві до суду та вказав, що свої права він вирішив захищати самостійно. Також є необгрнтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що суд безпідставно у вироку вказав, що він не вчинив заходів для надання медичної допомоги потерпілій, оскільки це повністю спростовується показання свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні про те, що після вчинення ДТП автомобіль не зупинився і продовжив рух. Необґрунтованими є посилання в апеляційній скарзі про те, що суд не дав можливості ОСОБА_8 заявити клопотання про призначення додаткової судово -автотехнічної експертизи, так як ніякими доказами необгрунтовуються так як і те, що суд помилково зазначив у вироку, що він вчинив кримінальну правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, так як відповідно до висновку судово медичної експертизи в крові ОСОБА_8 було виявлено 0,67% етилового спирту. Вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим прокурор прохає його залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого представник потерпілих адвокат ОСОБА_9 , зазначив, що в суді ніяким чином не було порушено право на захист обвинуваченого, оскільки захисник відмовився від виконання своїх обов`язків через незгоду з ОСОБА_8 з обраним способом захисту, а після відсторонення захисника, він не скористався правом мати захисника. Дійсно потерпілий підтвердив судовому засіданні, що йому надходило повідомлення про перерахування на його ім`я 4000грн. Не є порушенням суду щодо недопиту свідків так як в судовому засіданні обвинувачений подав письмову заяву про відмову в задоволенні даного клопотання.

Посилання ОСОБА_8 на те, що він не вживав спиртні напої , не відповідає дійсності та спростовується висновком судово - медичної експертизи. Є також необґрунтованим посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі, що він не залишав потерпілу в безпорадному стані. Суд також вірно прийняв рішення про задоволення цивільного позову потерпілих щодо відшкодування на їх користь моральної шкоди в розмірі 120000гривень і умотивував це рішення у вироку. Представник потерпілих прохає вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи та зміст поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 які підтримала подану апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 їх представника ОСОБА_9 , які заперечували проти поданої апеляційної скарги обвинуваченого, та вважали її необґрунтованою, а вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Розглядаючи дане кримінальне провадження суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався.

Зокрема відповідно до ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили, чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження 21 липня 2015 року Сумський обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги відповідно до постанови слідчої ОСОБА_18 призначив адвоката ОСОБА_14 для здійснення захисту підозрюваного ОСОБА_8 ..

Під час розгляду кримінального провадження адвокат ОСОБА_14 в судовому засіданні 7.09.2016 року подав заяву в якій зазначив, що він відмовляється від захисту ОСОБА_8 у зв`язку з незгодою з обвинуваченим щодо вибраного ним способу захисту.

З даною заявою адвоката погодився і обвинувачений ОСОБА_8 про що також заявив в судовому засіданні, та пояснив, що він не має коштів, а тому не має можливості мати іншого захисника, а тому буде свої інтереси захищати самостійно. Суд першої інстанції 9 вересня 2016 року продовжив розгляд даного кримінального провадження без участі захисника і в цей же день ухвалив вирок відносно ОСОБА_19 .

На думку колегії суддів, суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, та ст. 59 Конституції України якою передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Допитаний в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_20 підтвердив, що після того як суд задовольнив заяву захисника ОСОБА_14 про відмову від подальшого його захисту, суд запропонував йому скористатись послугами іншого захисника, але він відмовився так як в нього були відсутні кошти. При цьому він в той час не розумів до яких наслідків це може призвести так як він юридично обізнаний не був.

Відповідно до ст. 54 КПК України підозрюваний має права відмовитись від захисника, але суд відповідно до ст. 49 КПК України зобов`язаний забезпечити участь захисника, якщо обвинувачений не має коштів самостійно залучити захисника.

Погодження обвинуваченого ОСОБА_8 з заявою захисника про відмову від його захисту, та подальший розгляд кримінального провадження у відсутності захисника, за своєю суттю є його фактична відмова від послуг захисника.

За таких обставин, суд зобов`язаний був з`ясувати у обвинуваченого та захисника в чому виразилась незгода захисника з обвинуваченим щодо вибраного ним способу захисту та дійсні причини, що призвели до відмови захисника від надання подальшої правової допомоги обвинуваченому.

Також суд зобов`язаний з`ясувати у обвинуваченого, можливості заміни захисника на іншого і його можливості повноцінно здійснювати свій захист самостійно, належним чином роз`яснити обвинуваченому наслідки такої відмови.

Про те, ці вимоги процесуального закону, суд першої інстанції в повному обсязі не виконав, чим допустив істотне порушення вимог кримінального, процесуального закону, а саме порушив права обвинуваченого на захист, що є безумовною підставою для скасування вироку відповідно до п.6 ч. 1 ст. 407, п.3 ч. 1 ст. 409, ч.1 ст. 412 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки в апеляційній скарзі обвинуваченого не ставиться питання про дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості у даному випадку відповідно до ст.404 КПК України вийти за межі перегляду.

У зв`язку з скасування вироку суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів відповідно з положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають ретельній перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від «9» вересня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Призначити новий розгляд даного кримінального провадження в Лебединському районному суді Сумської області в іншому складі суду.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4