Дата документу Справа № 328/850/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1108/16 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №328/850/16-к ОСОБА_1
Категорія: ст.186 ч.2 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001596, №0000006, які ухвалою суду об`єднані в одне провадження, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 19 квітня 2016 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополя Запорізької області, громадянина України, неодруженого, з середньо - спеціальною освітою, не працюючого, інваліда першої групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначає, що суд при призначенні обвинуваченому покарання за ч.2 ст.186 КК України безпідставно не застосував положення ст.69 КК України та не врахував, що ОСОБА_8 є інвалідом 1 групи та потребує постійної сторонньої допомоги і реабілітації, позитивно характеризується за місцем проживання, свою вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, на обліку у лікарів невропатолога та психіатра не перебуває, вчинив злочини внаслідок збігу тяжких сімейних обставин та у зв`язку із тяжким матеріальним становищем, а потерпіла ОСОБА_9 просила суворо не карати обвинуваченого. Крім того, за станом здоров?я обвинувачений буде не в змозі протягом аж 2 років виконувати покладені на нього судом обов`язки. Тому просить вирок в частині призначеного покарання змінити, призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України остаточно призначити 3 роки позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 19 квітня 2016 року ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено:

- за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

захисник ОСОБА_7 підтримала свою скаргу та просила її задовольнити;

прокурор заперечувала проти апеляційної скарги та просила залишити вирок без змін.

Вислухавши доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнано винуватим у злочинах, вчинених за наступних обставин.

ОСОБА_8 в один з днів першої декади серпня 2015 року близько 10 години, прийшов в буд. АДРЕСА_3 , та виявивши, що його знайомий ОСОБА_10 заснув, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів таємно викрав майно, що належить ОСОБА_10 , чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1200 грн.

В один з днів першої декади жовтня 2015 року ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні житлової кв. АДРЕСА_4 , таємно, повторно викрав майно, яке належить ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на суму 1200 грн.

В один з днів першої декади листопада 2015 року у денний час ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні житлової кв. АДРЕСА_5 , таємно повторно викрав майно, що належить ОСОБА_12 , чим спричинив їй матеріальний збиток на загальну суму 550 грн.

Крім цього, 27.11.2015р., близько 03 години, ОСОБА_8 , знаходячись в квартирі за адресою: АДРЕСА_6 , за місцем мешкання та в присутності ОСОБА_13 , без дозволу останньої, ігноруючи її заперечення, відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_13 , чим заподіяв потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 856 грн.

В один з днів першої декади січня 2016 року денний час ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні житлової кв. АДРЕСА_7 , таємно, повторно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 1400 грн.

В період часу з 23 години 10.01.2016р. по 07 годину 11.01.2016р. ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні житлової кв. АДРЕСА_7 , таємно, повторно викрав каблучку із золота 585 проби вартістю 852 грн., що належить ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на зазначену суму.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, що також не оскаржується в апеляційній скарзі.

Оскільки зазначені вище обставини в апеляційній скарзі не оскаржуються, то відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України не підлягають перегляду.

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є надто суворим є необґрунтованими.

Суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у відповідності зі ст.65 КК України в повній мірі врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який є інвалідом 1-ої групи, раніше не судимий, а також обставини, що пом`якшують покарання, на які захисник ОСОБА_7 посилається у своїй скарзі.

Вимоги захисника про призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на підставі ст.69 КК України, є необґрунтованими, оскільки в апеляційній скарзі не наведені переконливі доводи, які свідчили би про те, що наведені нею пом`якшуючі обставини, суттєво знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.
Ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, були враховані судом при призначенні покарання, крім того, ці обставиниістотно не знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі винного, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

За таких обставин апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Однак, покладаючи на обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі п.4 ч.1 ст.76 КК України обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, судом залишено поза увагою те, що останній є інвалідом 1-ої групи по зору і потребує сторонньої допомоги. А як вбачається з матеріалів провадження у обвинуваченого не має близьких родичів, які б могли надати йому необхідну допомогу. Тому за таких обставин покладення зазначеного обов`язку є недоцільним і підлягає виключенню з судового рішення на підставі ч.2 ст.404 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 19 квітня 2016 року відносно ОСОБА_8 змінити в частині переліку обов`язків, покладених на підставі ст.76 КК України.

Виключити з рішення суду покладення на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язку, передбаченого п.4 ч.1 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4