Справа № 333/8394/15-к
Провадження № 1-кп/333/103/16
ВИРОК
25 лютого 2016 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ямпіль, Вінницької області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 30.03.2012 року Ясинуватським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
2) 10.04.2013 року Нікітовським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі; Звільнився 29.11.2014 року по відбуттю терміну покарання;
3) 24.11.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробувальним терміном 1 рік,
- за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_5 , будучи раніше судимий за злочини проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не встав, та знову скоїв умисні злочини проти власності за наступних обставин.
Так, 15.10.2015 року, приблизно о 21 год. 40 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля магазину «Сільпо» по вул. Ситова в м. Запоріжжі, побачив потерпілого ОСОБА_6 , в кишені куртки якого лежав належний йому мобільний телефон «Asus Zen Fone 5», в корпусі чорного кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю 3 000 грн., який знаходився у прозорому силіконовому чохлі, вартістю 30 грн. та в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС», що не представляє для потерпілого матеріальної цінності. Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до ОСОБА_6 , та переконавшись, що потерпілий, та ніхто інший за його злочинними діями не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, із корисливих мотивів, з кишені куртки останнього, викрав вищевказаний мобільний телефон. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду у загальному розмірі 3 000 грн.
Далі, у період часу, приблизно з 23 год. 00 хв. 17.11.2015 року по 00 год. 20 хв. 18.11.2015 року, ОСОБА_5 , знаходячись з потерпілим ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , вживали алкогольні напої. Після цього, останні направилися в сторону залізничного вокзалу «Запоріжжя-1», розташованого по пр. Леніна в м. Запоріжжі. Так, приблизно о 00 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля торгового центру «Ельдорадо», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 1, помітив, що ОСОБА_7 впав на землю та заснув, так як знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна останнього. Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до ОСОБА_7 та переконавшись, що потерпілий спить та не усвідомлює його злочинні дії, а також ніхто інший за його злочинними діями не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, діючи умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, із корисливих мотивів, дістав з кишені куртки ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 77 грн. та мобільний телефон «Samsung GT-S5610», в корпусі сірого кольору, вартістю 500 грн., а також з його шиї зняв срібний ланцюжок сірого кольору 925 проби, вагою 20 грам, вартістю 200 грн., з срібним хрестиком 925 проби, вагою 3 грами, вартістю 30 грн., тим самим викравши вказане майно. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду у загальному розмірі 807 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, погодився з обсягом і кваліфікацією вчиненого, щиросердне розкаявся у скоєному. При цьому ОСОБА_5 пояснив суду, що в середині жовтня 2015 року, у вечірній час доби, знаходячись біля магазину «Сільпо» по вул. Ситова в м. Запоріжжі, він звернув увагу на чоловіка, у якого в кишені куртки лежав мобільний телефон. Скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, він викрав із кишені куртки потерпілого телефон, який в подальшому продав, а грошима розпорядився на власний розсуд. Крім того, в середині листопада 2015 року, у нічний час доби, знаходячись біля торгового центру «Ельдорадо», розташованого поряд з залізничним вокзалом «Запоріжжя-1», переконавшись в тому, що потерпілий, з яким вони разом напередодні зловживали спиртні напої, заснув, оскільки знаходився у стані алкогольного сп`яніння, із кишені куртки останнього викрав гроші у сумі 77 грн. та мобільний телефон, а з шиї потерпілого зняв срібний ланцюжок з срібним хрестиком.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
При встановлених обставинах, допитавши обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, дані, що характеризують особу винного, - раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його стан здоров`я - на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні і в суді. Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.
Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено декілька альтернативних видів покарань. Враховуючи дані про особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , обставини кримінального провадження, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді арешту.
Суд також враховує той факт, що данні кримінальні правопорушення скоєні ОСОБА_5 до винесення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у відношенні нього вироку від 24.11.2015 року, тому вважає необхідним призначити йому покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 6 (шести) місяців арешту.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене покарання у вигляді арешту за сукупністю з покаранням, призначеним за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2015 року не підлягає та виконується самостійно.
В строк відбування покарання зарахувати строк тримання під вартою, з застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України, починаючи з 25.11.2015 року по день постановлення вироку.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрану ОСОБА_5 відповідно до ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2016 року скасувати.
Речовий доказ: срібний хрестик сірого кольору, 925 проби, вагою приблизно 3 грами, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити останньому.
Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому, а інші учасники процесу мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. В разі якщо вирок оскаржений учасниками процесу, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1