№ 1-кп/760/ 135/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участі секретаря - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Києва , громадянина України, освіта середня, не
одруженого, офіційно не працює, проживаючого та зареєстрованого
в АДРЕСА_1 , раніше судимого :
- 06.08.2008 р. Солом`янський райсудом м. Києва за ст. 186 ч. 2, 69 КК
України на 2 роки позбавлення волі ;
звільнився з місць позбавлення волі 24.08.2010 р. по відбуттю
строку покарання ,-
у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 15 ч. 3, 186 ч. 2 КК України, -
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_8
законного представника
потерпілої - ОСОБА_9 Гродської

в с т а н о в и в :
23.03.2015 р. біля 15г. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_6 знаходячись на вул. Єреванській в м. Києві , побачив раніше незнайому йому малолітню ОСОБА_10 , 2004 р.н. , яка проходила по вулиці і розмовляла по мобільному телефону та у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна .
Реалізуючи свій злочинний намір , направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна , обвинувачений ОСОБА_6 почав на безпечній відстані рухатись за малолітньою ОСОБА_10 в напрямку вул. Антонова,17 в м. Києві , підшукуючи усамітнене місце , де б він мав безперешкодну можливість повторно відкрито викрасти чуже майно.
Біля 15 г. 30 г. у цей же день , ОСОБА_10 зайшла до під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 де вона проживає ,а обвинувачений ОСОБА_6 прослідував за нею і користуючись відсутністю на першому поверсі цього будинку сторонніх осіб , продовжив реалізацію свого злочинного умислу ,направленого на відкрите викрадення майна , а саме мобільного телефону « Lenovo S650 » , який знаходився в користуванні потерпілої та належить її батькам , вартістю 1999 грн. ,із сім -карткою оператора мобільного зв`язку « МТС» , вартістю 39 грн. і на рахунку якого знаходились кошти в сумі 15 грн.
На виконання свого умислу обвинувачений ОСОБА_6 схопив обома руками малолітню ОСОБА_10 за плечі , тим самим застосовуючи насильство , яке не є небезпечним для життя та здоров`я останньої , штовхнув її , від чого вона впала на підлогу. Після чого , обвинувачений ,маючи на меті позбавити малолітню потерпілу ОСОБА_10 можливості чинити активний опір його незаконним діям , лівою рукою став притискати потерпілу за її праве плече до підлоги , спричиняючи їй тим самим фізичний біль , а своєю правою рукою намагався дістати із зовнішньої кишені курки потерпілої вищевказаний мобільний телефон , який перебував в користуванні потерпілої ,але фактично належав її батькові ОСОБА_11 .
Однак, довести свій злочинний умисел по заволодінню мобільним телефоном до кінця обвинувачений ОСОБА_6 не зміг з причин ,що не залежали від його волі , оскільки був затриманий мешканцем будинку, який вибіг на крики про допомогу малолітньої потерпілої .
Таким чином , ОСОБА_6 вжив всіх заходів ,які були спрямовані на повторне відкрите викрадення чужого майна та які вважав достатніми для вчинення кримінального правопорушення , однак через активні дії малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , яка відштовхувала його ногами та руками і кликала на допомогу , не дали можливості йому довести свої дії до кінця з причин ,що не залежали від його волі.
В результаті своїх незаконних дій , ОСОБА_6 намагався викрасти чуже майно , яке перебувало в користуванні ОСОБА_10 та належить ОСОБА_11 на загальну суму 2044 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив ,що дійсно 23.03.2015 р. біля 15 г. 00 хв. знаходився на вул. Єреванській в м. Києві , де і побачив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_10 , що проходила повз нього та розмовляла по мобільному телефону . Йому були потрібні гроші ,бо на той час він мав залежність від вживання наркотиків і у нього виник умисел на те, щоб забрати мобільний телефон у дівчини. Він пішов за потерпілою та зайшов за нею до під`їзду будинку , намагався забрати у неї з кишені мобільний телефон , штовхнув її і дівчина впала на підлогу. Він притримував її рукою , бо вона заважала йому забрати в неї телефон ,кричала . Потім зрозумів свої дії , вирішив піти і коли виходив з під`їзду , то його затримав якийсь чоловік.. Тому вважає ,що він добровільно відмовився від вчинення злочину і повинен бути звільнений від кримінальної відповідальності .
Не дивлячись на таке відношення обвинуваченого до вчиненого , суд приходить до висновку ,що його винність знайшла своє повне підтвердження зібраними по справі доказами.
Малолітня потерпіла ОСОБА_10 , в присутності свого законника представника в суді пояснила ,що 23.03.2015 р. біля 15 г. поверталась зі школи ,що розташована по вул. Єреванській в м. Києві. Вона мала при собі мобільний телефон і по ньому розмовляла зі своєю мамою до моменту підходу до під`їзду свого будинку АДРЕСА_2 . Коли вона зайшла в під`їзд та перебувала біля ліфту , то побачила раніше їй незнайомого ОСОБА_6 , який схопив її обома руками та штовхнув ,вона вдарилась головою об двері ліфту та впала на підлогу , а обвинувачений став тягнути її за одежу , а також за кишеню куртки , в яку вона поклала мобільний телефон. При цьому обвинувачений нічого не говорив. Вона ж голосно кричала та звала на допомогу ,
Коли з квартири , що першому поверсі вийшов чоловік, обвинувачений кинув її та став втікати з під`їзду. Вона піднялась та пішла в свою квартиру, де розповіла своїй матері і вона викликала працівників міліції.
Свідок ОСОБА_12 в суді пояснив ,що вдень 23.03.2015 р. перебував біля будинку № 17 по вул. Антонова в м. Києві. Звернув увагу на те,що дівчинка зайшла до під`їзду , за якою поки не зачинились двері швидко пройшов раніше йому незнайомий обвинувачений ОСОБА_6 . Раптово він почув з під`їзду крики дитини і як йому здалось навіть удари , а тому він підійшов до дверей ,які були зачинені та чекав поки їх відкриють , можливо була б потрібна його допомога.
Потів двері відчинились ,звідки став вибігати обвинувачений і він його затримав. Підійшов з під`їзду ще один чоловік ,сказав, що обвинувачений напав на дитину і вони разом стали утримувати його до приїзду працівників міліції, хоча той намагався вирватись від них.
Стан обвинуваченого був такий ,що він для себе зробив висновок ,що він в стані сп`яніння .
Відповідно до протоколу огляду місця події була оглянута куртка неповнолітньої ОСОБА_10 , що мала пошкодження розірвана тканина над лівою кишенею та під лівим рукавом . Як пояснила ОСОБА_10 ( в присутності своєї матері ОСОБА_13 ) нападник після того як забіг до під`їзду схопив її за куртку та повалив на підлогу ,потягнувся рукою до лівої кишені ,де в той час знаходився мобільний телефон ,який намагався забрати. Оскільки вона пручалась , то вказаний хлопець розірвав її куртку. (а.с. 163-168).
Відповідно до висновку судово психіатричної експертизи № 120 від 26.05.2015 р. ОСОБА_6 стійким хронічним психічним захворюванням на період інкримінованого йому діяння , не страждав , у нього виявлялись психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотичних речовин ,синдром залежності ( МКХ-10, F 19.24 (а.с. 45-48) . На період кримінального правопорушення , в якому ОСОБА_6 підозрюється , не знаходився в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у зазначеній період ,міг усвідомлювати свої дії та керувати ними . На час проведення експертизи ОСОБА_6 також виявляв ознаки психічних та поведінкових розладів ,внаслідок поєднаного вживання наркотичних речовин .
За своїм психічним станом може усвідомлюваним свої дії та керувати ними ,не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру ; потребує застосування лікування з приводу наркоманії. (а.с. 182-183) .
Аналіз наведених вище доказів , приводить суд до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні умисних дій, що виразились у закінченому замаху на повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинених із застосуванням насильства,що не є небезпечними для життя та здоров`я потерпілої .
Дії обвинуваченого суд вважає необхідним кваліфікувати за ст. 15 ч. 3, 186 ч. 2 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину - відповідно до ст. 12 КК України вчинив тяжкий злочин , його особу , судимого і судимість не погашена в установленому законом порядку, не зайнятого суспільно корисливою працею , залежність його від вживання наркотичних речовин і вважає , що ОСОБА_6 заслуговує на покарання у виді позбавлення волі ,бо його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства .
Обвинувачений раніше засуджувався за аналогічний злочин , йому призначалось покарання нижче найнижчої межі , однак він належних висновків для себе не зробив і знову вчинив умисний ,корисливий і тяжкий злочин.
Суд вважає встановленим ,що ОСОБА_6 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна і не довів свої дії з причин ,що не залежали від його волі - потерпіла вчиняла активний опір обвинуваченому ,про що свідчить пошкоджена куртка потерпілої в місці ,де знаходиться кишеня , а також потерпіла неодноразово пояснювала,
що свої дії останній припинив в зв`язку з тим, що з квартири вийшов сусід ,який почув крики в під`їзді . Таким чином , підстав для прийняття його версії про те,що він зрозумів незаконність своїх дій та добровільно відмовився від вчинення злочину , суд не вбачає.
Така позиція обвинуваченого свідчить про його бажання уникнути відповідальності за вчинене і не є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає стан його здоров`я.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд враховує вчинення злочину щодо малолітньої.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_6 винним за ст. 15 ч. 3, 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.
Строк покарання рахувати з 23 березня 2015 року.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком чинності - залишити без змін .
Речові докази - мобільний телефон та куртку залишити в користуванні потерпілої.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження ,який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя