Справа № 640/7930/16-к
н/п 1-кс/640/4150/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
Слідчий Київського ВП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 18.05.2016 р. звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області ОСОБА_4 , у якому просив накласти арешт на автомобіль «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1 номер шасі - НОМЕР_2 , 1991 р.в., ключі від вказаного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 24.11.2004, на ім`я ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_4 , вилучені у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Місце зберігання зазначеного майна слідчий просив визначити відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104.
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 17.05.2016 на площадці огляду за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-а, при огляді автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1 , який був під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено, що номер кузова змінений шляхом заміни частини панелі з номером кузова в інший автомобіль.
За заявою гр. ОСОБА_6 17.05.2016 проведено дослідження автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1 , 1991 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , експертом сектору КДТЗ відділу ІТЕТЕ НДЕКЦ при ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-А, та виявлено, що номер кузова змінений шляхом заміни частини панелі з номером кузова в інший автомобіль.
17.05.2016 p. договір купівлі-продажу №6342/11/73 до регіонального сервісного центру на оформлення транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1 був написаний гр. ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , 1986 р.н.
Слідчий вказав, що оскільки автомобіль «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , 1991 р.в. та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 24.11.2004, на ім`я ОСОБА_5 , зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, та у зв`язку з тим, що Номер кузова наданого на дослідження транспортного засобу «Mitsubisi Lanser», змінений шляхом заміни таблички з номером кузова та відповідно до ст. 290 КК України, транспортний засіб автомобіль являється предметом злочину, тобто вказаний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у п.3 ч.2 ст.167 КПК України, 17.05.2016, слідчим СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 був проведений огляд за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-а, в ході якого у ОСОБА_6 було вилучено: свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , автомобіль «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1 , ключ від вказаного автомобіля. Автомобіль «Mitsubishi Lancer» поставлено на спец майданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів Київського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Алчевських 49.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , виданого 24.11.2004, даний автомобіль перебуває у власності ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
17.05.2016 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був складений договір купівлі-продажу ТЗ №6342/11/73, згідно якому ОСОБА_5 продав свій автомобіль ОСОБА_6 .
17.05.2016 ОСОБА_6 подав заяву до регіонального сервісного центру для поставлення на облік автомобіля «Mitsubishi Lancer».
Слідчий, посилаючись на ч.1 ст.170, ч.2 ст. 170, ч. 3 ст. 170, ч. 1 ст. 98, п. 5 ст. 171 КПК України вказав, що у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту, а саме позбавлення осіб права на відчуження, розпорядження та/або користування, на зазначений транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (за ст. 290 КК України). Встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди ; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом, з метою збереження зазначених речових доказів, та використання їх під час досудового розслідування.
Крім того, слідчий також вказав, що вузлові агрегати вказаного транспортного засобу піддавались змінам не заводським способом, проте свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу з зазначенням кустарно зміненого номера кузова не є підробленим, то у органу досудового розслідування існують достатні підстави вважати, що у вказане свідоцтво внесені неправдиві відомості, тобто встановлені ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358, 366 КК України, та воно є предметом зазначених кримінальних правопорушень, зберегли його сліди та здобуті внаслідок зазначених кримінальних правопорушень.
Також враховуючи, що номер кузова зазначеного транспортного засобу змінені, то існують достатні підстави вважати, що його було угнано, тобто здобуто внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, тобто є предметом вказаного кримінального правопорушення, зберегло його сліди та здобуто внаслідок зазначеного злочину.
Слідчий зазначив, що на підставі вищевикладеного, зазначений транспортний засіб може бути використано з метою забезпечення цивільного позову, поданого законним власником зазначеного транспортного засобу, який незаконно позбувся права користування ним.
Слідчий також вказав, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що вилучений автомобіль «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1 номер шасі - НОМЕР_2 , 1991 р.в., ключ від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 24.11.2004, мають бути використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було вилучене 17.05.2016 в ході проведення огляду за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-а.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Власник автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_5 , та користувач автомобіля - ОСОБА_6 про день та час розгляду клопотання слідчого повідомлені своєчасно та належним чином (а.с.13), проте у судове засідання не з"явилися, причини неявки не повідомили.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника та користувача автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Більш того, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказі.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучені відповідно до протоколу огляду місця події від 17.05.2016, речі та документи підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автомобілю «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_5 , відчуження, продаж та керування зазначеного автомобіля до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на вилучений у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , під час огляду місця події від 17.05.2016, автомобіль «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1 номер шасі - НОМЕР_2 , 1991 р.в., який належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Накласти арешт на вилучені у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , під час огляду місця події від 17.05.2016 ключі від вказаного транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 24.11.2004, на ім`я ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити Київський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1