Справа № 439/133/16-к
УХВАЛА
іменем України
19 липня 2016 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,,

законного представника особи,

стосовно якої передбачається

застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.15- ч.3 ст.185 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000876 від 14.10.2015р. відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , одруженого, не працює, рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 18.04.2003р. визнаний недієздатним, раніше не судимий

в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 13 жовтня 2015 року, підійшов до вхідних дверей квартири, якою володіє і користується ОСОБА_6 , шляхом підбору ключа намагався відімкнути двері щоб проникнути в приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , однак свій злочинний умисел спрямований на незаконне проникнення у житло не довів до кінця, оскільки у замковому механізмі з середини приміщення знаходився ключ потерпілої ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_7 своїми діями, що виразились у замаху на незаконне проникнення у житло, вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 15- ч. 1 ст. 162 КК України.
Відповідно до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 в період 7-8 жовтня 2015 року, керуючись корисливими спонуканнями, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, незаконно, проник в середину житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 і перебуває у тимчасовому користуванні ОСОБА_6 , де з шафи таємно викрав грошові кошти в сумі 1900 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму. Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_7 , в період 09 -12 жовтня 2015 року, повторно, керуючись корисливими спонуканнями, переслідуючи мету особистого збагачення, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, незаконно, проник в середину житлової квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_2 і перебуває у тимчасовому користуванні ОСОБА_6 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 400 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму. Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України.
Також, 13 жовтня 2015 року приблизно о 12.00 год. ОСОБА_7 , керуючись корисливими спонуканнями, повторно, переслідуючи мету таємного викрадення грошових коштів, з приміщення житлової квартири, яка перебуває у тимчасовому користуванні ОСОБА_6 підійшов до вхідних дверей квартири, шляхом підбору ключа намагався відімкнути двері щоб проникнути в приміщення квартири для вчинення крадіжки, однак свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення грошових коштів не довів до кінця, оскільки у замковому механізмі з середини приміщення знаходився ключ потерпілої ОСОБА_6 . Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст.15-ч. 3 ст.185 КК України.
Вчинення суспільно небезпечного діяння, яке передбачене ч. 3 ст. 15-ч. 1 ст. 162 КК України, саме ОСОБА_7 стверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що 13.10.2015р. вона була вдома, у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яку орендує разом із чоловіком та використовує як основне місце проживання. Почула стук у вхідні двері, одна не відчинила. Через дверне вічко побачила, що це був сусід ОСОБА_8 , який намагався відкрити вхідні двері і, як у неї склалось враження, намагався підібрати ключ від вхідних дверей. Однак двері він не зміг би відчинити, оскільки з внутрішньої сторони у замок був вставлений ключ. після того як вона сказала, що повідомить працівників міліції, ОСОБА_9 втік. Також, потерпіла суду повідомила, що у період між 07 та 12 жовтня 2015 року у неї з квартири пропали грошові кошти. Спочатку в сумі 1900 гривень а згодом 400 гривень. У крадіжці вона підозрює сусіда ОСОБА_7 , оскільки такий кілька разів допомагав її чоловікові по господарству.
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що у жовтні 2015 року, точної дати не пам`ятає, до нього на мобільний телефон подзвонила дружина ОСОБА_11 і повідомила, що вона, повернувшись додому помітила, що вхідні двері у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , були відчинені, і спитала, чи він бува їх не залишав відчиненими. На що він їй заперечив. Цього ж вечора вони помітили, що із квартири зникли грошові кошти у сумі 1900 гривень, які зберігалися в шухляді шафи. За кілька днів вони помітили, що з цього ж місця зникли ще 400 гривень. Вони запідозрили, що у час, коли вони відсутні у квартирі по місцю проживання, хтось проникає в квартиру та викрадає гроші. Ще за кілька днів цього ж місяця до нього на мобільний телефон подзвонила дружина, яка повідомила, що їхній сусід ОСОБА_12 намагається проникнути у квартиру, однак такий в квартиру не проник. Він запідозрив, що саме ОСОБА_7 і був тією особою, яка кілька днів до цього викрала у них із квартири грошові кошти. Після цього він мав розмову із його жінкою, яка після того як почула суму викрадено сказала, що жодних грошей повертати вона не буде. Також свідок вказав, що ОСОБА_7 кілька разів допомагав йому по господарству, однак жодного разу у квартирі він не був.
Та обставина, ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності доводиться висновком судово-психіатричного експерта №5 від 05.01.2016р., відповідно до якого ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у виді органічного розладу особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного генезу (травматичною, інтоксикаційною) з вираженим психоорганічним синдромом, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також перебував у хворобливому стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Клінічних ознак хронічного алкоголізму або наркоманії у підеспертного не виявлено. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом.
Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що суспільно небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 3ст. 15- ч. 1 ст. 162 КК України вчинене саме ОСОБА_7 , який на час його вчинення перебував в стані неосудності та у зв`язку із цим потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
В той же час перед судом не доведено ту обставину, що саме ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 185 та ст. 15-ч. 3 ст. 185 КК України.
Перед судом жодною стороною не ставився під сумнів факт крадіжки грошових коштів ОСОБА_6 в сумі 1900 гривень та 400 гривень в період 7-8 жовтня 2015 року, а також в період з 09 -12 жовтня 2015 року із квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
В той же час, суду стороною обвинувачення не надано жодного доказу, який би стверджував, що саме ОСОБА_7 період 7-8 жовтня 2015 року, а також в період з 09 -12 жовтня 2015 року проник у житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрав грошові кошти в сумі 1900 гривень та 400 гривень відповідно.
Твердження сторони обвинувачення, що такі суспільно небезпечні діяння були вчинені саме ОСОБА_7 ґрунтується лише на показаннях потерпілої ОСОБА_6 , та свідка ОСОБА_10 , які в своїх показаннях висловили підозру, що таку крадіжку міг вчинити ОСОБА_7 , а також на протоколі огляду місця події від 15.11.2016р., які суд вважає неналежними доказами, оскільки такі ні прямо, ні опосередковано не підтверджують вищезазначеної обставини.
Та обставина, що ОСОБА_7 13.10.2015р. намагався проникнути у житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що доведено перед судом поза розумним сумнівом, жодним чином не підтверджує і не може підтверджувати тієї обставини, що ОСОБА_7 у період з 07 по 12 жовтня 2015 року двічі проникав у вказане житло, звідки викрадав грошові кошти. Такої обставини достатньо для обґрунтованої підозри, але аж ніяк не для твердження, що такі діяння були вчинені саме ОСОБА_7 .
Твердження сторони обвинувачення, що ОСОБА_7 намагався проникнути у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , саме з метою крадіжки не знайшла свого підтвердження у досліджених судом доказах, а тому дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати як замах на незаконне проникнення у житло, тобто за ч. 3 ст. 15- ч. 1 ст. 162 КК України., а не за ч. 3 ст. 15-ч.3 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 513 КПК України, встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.
Враховуючи, що перед судом не доведено, що саме ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 15-ч. 3 ст. 185 КК України, суд приходить до переконання, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру за ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.15- ч.3 ст.185 КК України відносно ОСОБА_7 підлягає закриттю. У такому разі, відповідно до ч. 5 ст. 513 КПК України, прокурор повинен розпочати кримінальне провадження в загальному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про те, що до ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, відповідно до вимог ст. 94 КК України, необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_4 , яка є опікуном недієздатного ОСОБА_7 , у якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 , як особи, яка згідно із законом повинна відповідати за шкоду заподіяну недієздатним, 2300 гривень матеріальної шкоди та 1000 гривень моральної шкоди спричиненої злочином.

Від позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 гривень потерпіла в ході судового розгляду відмовилась.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що в результаті злочину, що вчинений ОСОБА_7 і який полягав у викраденні із її житла 2300 гривень їй було спричинено матеріальну шкоду на вказану суму.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України, у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Враховуючи, що перед судом не доведено тієї обставини, що саме ОСОБА_7 період 7-8 жовтня 2015 року, а також в період з 09 -12 жовтня 2015 року проник у житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрав грошові кошти в сумі 1900 гривень та 400 гривень відповідно, що належали ОСОБА_6 , суд приходить до переконання, що цивільний позов ОСОБА_6 необхідно залишити без розгляду.
Керуючись ст.ст. 129, 376, 503, 505, 512, 513, 516 КПК України, -

у х в а л и в :
Застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру за ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.15- ч.3 ст.185 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000876 від 14.10.2015р. щодо ОСОБА_7 , - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної злочином, - залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1