Номер провадження: 11-кп/785/1229/16
Номер справи місцевого суду: 520/2020/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_10 , а також заперечення адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2015 року, яким затверджена угода від 10.02.2015 року у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004140 від 23.07.2013 року між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_9 про примирення, та визнано ОСОБА_9 винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 190 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень,

встановила:
Як вбачається з вироку, 15.11.2012 року у невстановлений час, маючи намір на незаконне заволодіння правом власності на об`єкти нерухомості, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, сараєм (літера «З») та гаражем (літера «И»), які належали ОСОБА_10 згідно свідоцтва про право власності, ОСОБА_9 звернувся до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 9, з заявою про встановлення нумерації дачного будинку, який входить до складу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та 11/100 часток якого належить ОСОБА_9 згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 .
У зв`язку з цим, 16 листопада 2012 року Київського районною адміністрацією Одеської місцевої ради було видане розпорядження № 863 про встановлення нумерації АДРЕСА_1 , дачному будинку (літера «М») з господарськими будівлями та спорудами, які належать гр. ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності від 21.05.2003 року.
У подальшому, з метою надання видимості законності своїх дій, у невстановлений час та у невстановленому місці ОСОБА_9 здобув копію технічного паспорту без реєстраційного номеру від 27.12.2012 року на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який не виготовлювався та не видавався КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради. Згідно копії даного технічного паспорту без реєстраційного номеру від 27.12.2012 року на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , Кренчікову належали дачний будинок (літера «М»), літня кухня (літера «Н»), літня кухня (літера «Ж»), сарай (літера «З»), гараж (літера «И»), бесідка (літера «П»).
Після цього, продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння об`єктами нерухомості, 25 грудня 2012 року у невстановлений час ОСОБА_9 звернувся до юридичного департаменту Одеської місцевої ради, який розташовано в м. Одесі, пл. Думська, 1, з заявою про оформлення свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , та умисно надав копію технічного паспорту без реєстраційного номеру від 27.12.2012 року на садовий будинок за вказаною адресою, який КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради не виготовлювався та не видавався, та інші документи.
У подальшому на підставі наданих ОСОБА_9 правовстановлюючих документів, 28 грудня 2012 юридичним департаментом Одеської міської ради надане свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 , яке посвідчувало право приватної власності ОСОБА_9 на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який складається з будинку (літера «М»), літня кухня (літера «Н» та «Ж»), сараю (літера «З», гаражу (літера «И»), бесідки (літера «П»),
Згідно звіту про оцінку будівель від 18.10.2013 р. ПП «Дельта Консалтінг», сертифікат ФГТУ « 11686/11 від 15.04.2011 р. за адресою: АДРЕСА_1 , загальна вартість будівель складає 155956 грн., з яких гараж (літера «И») 63744,6 грн., сарай (літера «З») 26545,7 грн. Своїми діями ОСОБА_9 причинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 90290,30 грн., тобто на суму від ста до двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на момент вчинення злочину.
Маючи намір на незаконне заволодіння правом власності на об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , та умисно надавши копію технічного паспорту, який ніколи не виготовлювався та не видавався КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, ОСОБА_9 незаконно заволодів домоволодіннями в розмірі 11/100 частки, а саме: сараєм (літера «З»), вартістю 26 545, 7 грн., та гаражем (літера «И»), вартістю 63 744,6 грн., які належали ОСОБА_10 згідно свідоцтва про право власності.
10.02.2015 року між потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 укладено угоду про примирення.
Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_10 та ОСОБА_9 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_9 за ст. 190 ч. 2 КК України. ОСОБА_11 також зобов`язується у судовому провадженні по цивільній справі № 520/9098/13, яка знаходиться на розгляді Київського районного суду м. Одеси визнати позовні вимоги ОСОБА_10 в частині визнання незаконними свідоцтва про право власності від 28.12.2012 року щодо об`єктів нерухомості належних ОСОБА_10 , а саме сарай (літера «З») та гараж (літера «И»). Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_11 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Обвинувачений і потерпілий в підготовчому судовому засіданні кожен окремо підтвердили, що угода про примирення між ними укладена добровільно. Потерпілий ОСОБА_10 просить поновити йому строк на оскарження, оскільки до теперішнього часу не отримав копію вироку. В апеляції потерпілий ОСОБА_10 просить скасувати вирок, справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення норм КПК України та норм матеріального права, на те, що він не був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, через це він не заявив цивільний позов, а також був позбавлений можливості відмовитися він підтримки мирової угоди в суді, так як ОСОБА_11 з ним не розрахувався до початку судового засідання і не виконав умови свого невтручання в його нерухоме майно, а саме до сараю та гаражу.
В запереченні на апеляцію адвокат ОСОБА_8 , діючи в інтересах ОСОБА_9 просить залишити вирок без зміни, посилаючись на те, що потерпілий сам без поважних причин, неодноразово не являвся до суду. 07.04.2015 року в судовому засідання приймав участь потерпілий ОСОБА_12 , який підствержив суду умови укладення угоди та добровільний характер її укладання. Адвокат вказує, що ОСОБА_11 відшкодував повністю Кособуцькому матеріальну шкоду, а вказані сарай та гараж протягом декілька років здаються потерпілим в оренду разом з його квартирою та знаходяться в користуванні сім`ї ОСОБА_13 , що підтверджується актом обстеження домоволодіння.
Колегія суддів, заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію, прокурора, засудженого та його адвоката, дослідивши матеріали справи і доводи апеляції, приходить до висновку, що підстав для поновлення потерпілому строку на апеляційне оскарження не вбачається.
У відповідності до ч. 2 п. 1 ст. 395. КПК України, зокрема, апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Частиною 3 вказаної статті передбачено, що лише у випадку, якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка, яка його оскаржує, в порядку передбаченому статтею 382 цього Кодексу, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
В даному випадку, потерпілий ОСОБА_10 був присутній в судовому засіданні 07.04.2015 року при винесенні оскаржуваного вироку, тож підстав для поновлення йому строку на апеляційне оскарження колегія не вбачає.
Керуючись ст. ст. 395, 405, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,
ухвалила:
Відмовити потерпілому ОСОБА_10 в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2015 року, яким затверджена угода від 10.02.2015 року у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004140 від 23.07.2013 року між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_9 про примирення, та визнано ОСОБА_9 винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 190 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, апеляційну скаргу повернути заявнику.

Судді апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4