Справа № 171/1543/16-к

В И Р О К
іменем України
встановив:
22.06.2016 року о 01 год. ОСОБА_5 знаходився в АДРЕСА_1 , де у ОСОБА_5 виник умисел на викрадення оцинкованих металевих труб, з яких виготовлена арка для винограду. Маючи злочинний намір, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу проник на територію вище вказаного домоволодіння, яке часткове огороджено парканом та належить на праві власності громадянці ОСОБА_4 , де, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, розібрав частину виноградної арки, виготовленої з оцинкованих металевих труб, діаметром 32 мм, товщиною стінки 5 мм, що скріплені між собою металевими оцинкованими пластинами, довжиною 20 см, шириною 8 см, товщиною 0,5 см, та металевими гвинтами, діаметром 16 мм, після чого таємно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, здійснив крадіжку належного ОСОБА_4 майна, а саме: 44,26 м оцинкованих металевих труб 32х5 мм, вартістю 1899,82 гр., 68 штук металевих оцинкованих пластин 80х200х5 мм, вартістю 301,31 гр., 68 металевих гвинтів з шестигранною голівкою 16х60 мм, вартістю 146,85 гр., 68 металевих гайок 16 мм, вартістю 29,51 гр. Після вчиненої крадіжки останній з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 2377,49 гр.
Крім того, в період часу з 19.00 год. 09.08.2016 року до 07.00 год. 10.08.2016 року (встановити точний час в ході проведення досудового розслідування не виявилось можливим) ОСОБА_5 перебував на території, прилеглій до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить гр. ОСОБА_6 . У вказаний час і місці у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення будь-якого чужого майна, поєднаного із проникненням у інше приміщення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у інше приміщення, ОСОБА_5 повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу проник в інше приміщення - сарай, який розташований на території належного ОСОБА_6 домоволодіння, звідки таємно вчинив крадіжку велосипеда марки «Україна», вартістю 1000 гр., та розукомплектованого велосипеда марки «Україна», що не становить для потерпілої ОСОБА_6 матеріальної цінності, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гр.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в інкримінованих діяннях визнав повністю, з обставинами вчинення злочину, зазначеними в обвинувальному акті, погоджується, пояснив, що він дійсно вчиняв вищевказані крадіжки майна в зв`язку з відсутністю коштів для існування, у вчиненому розкаюється.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння сторонами провадження змісту цих обставин, встановивши, чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що підтверджують цивільний позов та характеризують обвинуваченого.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні вищевказаних злочинів доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано: за ч.1 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна та правильно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про особу винного та обставини вчинення злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні 2 злочинів, один із яких відноситься до тяжкого злочину, не працює, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, частково відшкодував завдану шкоду, має на утриманні малолітню дитину, 2012 р.н. Суд враховує обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів. На підставі вказаного суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.1 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_5 України та призначити йому покарання за сукупністю злочинів.
Речові докази 2 велосипеди, повернуті потерпілій ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне залишити власнику.
У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи, що в ході досудового слідства було проведено 2 експертизи, витрати на їх проведення в сумі 703 гр. 68 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого.
Цивільний позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
У відповідності вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ст.ст.1166, 1167 ЦПК України шкода, завдана потерпілому, підлягає відшкодуванню особою, яка цю шкоду завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Судом встановлено, що вартість викраденого майна у потерпілої ОСОБА_4 складає 2377,49 гр. На час розгляду справи завдана шкода не відшкодована, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню в повному обсязі.
Незаконними діями обвинуваченого потерпілій завдано моральної шкоди: через викрадення майна позивач на тривалий час втратила душевний спокій, викраденням майна обвинувачений спричинив позивачу значної шкоди, поставивши позивача та її сім`ю у скрутне матеріальне становище. Вказані обставини вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Все це відбулося з вини обвинуваченого, в звязку з чим з нього підлягає стягненню моральна шкода. Суд вважає, що достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди є 3 000 гр.
У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України суд не бере до уваги визнання позову обвинуваченим, оскільки визнання позову суперечить закону.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України з обвинуваченого на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 гр. 20 коп.
Понесені позивачем витрати за юридичні послуги в сумі 2000 гр. стягненню не підлягають, оскільки відповідно до ст.1 ЗУ Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах компенсація витрат особі, яка надавала правову допомогу, сплачується за участь вказаної особи у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. В порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем не надано докази на обгрунтування понесених нею витрат.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання: за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки.
Покласти на обвинуваченого відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи навчання, періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.
Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ КВІ.
Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.
Речові докази 2 велосипеди, повернуті потерпілій ОСОБА_6 , залишити власнику.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 2377 гр. 49 коп., моральну шкоду в сумі 3000 гр., судовий збір в сумі 551 гр. 20 коп.
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору, направити потерпілим.
Суддя: