АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року щодо,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старуні, Богородганського району Івано Франківської області, громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року було задоволено клопотання слідчого СУГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України. Строк тримання під вартою ухвалою визначено до 28 жовтня 2016 року.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, що ОСОБА_10 , обґрунтовано підозрюється у вчинені вказаного кримінального правопорушення та є наявність ризиків які зазначені в ухвалі про застосування запобіжного заходу та саме заявлені слідчим ризики були підставою для застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, оскільки ОСОБА_10 було оголошено у розшук. Також прийшов до висновку про наявну високу вірогідність, впливу на потерпілого і виконавця, оскільки вони є його знайомими та існують ризики у вигляді незаконного впливу на свідків та на інших учасників кримінального провадження. Тому на думку слідчого судді для запобігання наведеним ризикам, необхідна та достатня міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні являється саме у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати клопотання слідчого відносно його підзахисного про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

В обґрунтування своєї скарги, адвокат посилається на те, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки слідчим пред`явлена підозра за більш тяжким злочином, чим така підозра обґрунтовується первинними матеріалами кримінального провадження, оскільки слідчим введено суд в оману в частині закінченого замаху на злочин, в той час як матеріалами кримінального провадження підтверджуються ознаки підозри лише за готуванням до злочину. На думку захисника слідчий суддя не звернув увагу на вказану обставину та обмежився формальним визначенням обґрунтованості підозри без оцінки стадії злочину у сукупності з матеріалами провадження. Також захисник звертає увагу на те, що у його підзахисного був відсутній мотив умисного спричинення смерті потерпілому, оскільки у випадку раптової смерті ОСОБА_11 договори поручительства, за якими останній винен підозрюваному значні грошові кошти припиняються та перспектива стягнути будь-яку заборгованість в такому випадку припиняється теж. Імітацію вбивства ОСОБА_11 захисник вважає провокацією правоохоронних органів, оскільки виконавець ОСОБА_12 ніякої згоди чи суб`єктивної волі на здійснення вбивства не давав. Крім того захисником зазначено, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, оскільки він позитивно характеризується за місцем проживання та має міцні соціальні зв`язки. Крім того ОСОБА_10 має ряд хронічних захворювань та потребує постійного знаходження в умовах стаціонарного лікування.

В уточненні до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_9 при винесенні рішення просить врахувати практику ЄСПЛ, оскільки підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, хронічні захворювання, має місце роботи та постійне місце проживання, яке знаходиться на значному віддаленні від місця проживання ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 та не може вчинити на них тиск. Також вказує, що свідок ОСОБА_13 є військовослужбовцем та перебуває у військовій частині, що унеможливлює доступ до нього сторонніх осіб без дозволу командування військової частини. На думку захисника, слідчий не надав доказів здійснення тиску чи негативного впливу на свідка та потерпілого. Також вважає, що відсутній ризик негативно впливати на речові докази, оскільки вони відсутні, а надані стороною захисту документи господарської діяльності із ОСОБА_11 підтверджують той факт, що сторона захисту і сам підозрюваний не заперечують наявність господарських та цивільних відносин, внаслідок яких існує велика сума заборгованості у потерпілого перед підозрюваним. Разом з тим, адвокат звертає увагу, що ризик вчинення ОСОБА_10 нового злочину також не існує, оскільки перебуваючи під домашнім арештом, вказана обставина виглядає фантастичною, а його позитивні характеристики вказують на те, що для нього це не характерно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисників, які підтримали вимоги апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді скасувати і не обирати відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пояснення підозрюваного, який також підтримав доводи захисників, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого, який підтримав своє клопотання, вивчивши надані матеріали за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, обговоривши та вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Насамперед колегія суддів зазначає, що згідно ст. 183 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційним переглядом встановлено, що 05 липня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000529 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 15, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України.
27 серпня 2016 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України.
В той же день слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження. Тобто належним чином провів судовий розгляд.
Так, слідчим суддею враховано, що відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке санкцією ч. 2 ст. 15, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання понад десять років позбавлення волі.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно взяв до уваги дані про особу ОСОБА_10 , вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, врахував те, що він раніше судимий, його соціальні зв`язки та родинні стосунки, наявність обґрунтованої підозри щодо нього, ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого або свідка, вчинити інші кримінальні правопорушення, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою та буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.
Колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, можливої міри покарання, яка йому загрожує та наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу не пов`язаного з реальним позбавленням волі.
При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника, що на момент вирішення питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованість підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення слідчим належним чином не доведена, оскільки факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання щодо підозрюваного саме виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Колегія суддів зауважує, що у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії» зазначено, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Доводи захисників про позитивні особисті дані щодо їхнього підзахисного та наявність хвороби, дійсно мають місце, однак самі по собі не є підставою для обрання ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.
Разом з цим, хоча вказані дані і характеризують підозрюваного з позитивної сторони, однак в сукупності із доведеними ризиками, а також тяжкістю пред`явленої ОСОБА_10 підозри, на даній стадії досудового розслідування та тяжкості можливого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому апеляційний суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, колегія суддів погоджується із слідчим суддею, яким було дотримано вимог кримінального процесуального закону та вмотивовано не визначено розмір застави, оскільки ОСОБА_10 підозрюється у замаху на скоєння злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі та уточнені до неї доводи та підстави, за яких захисники підозрюваного просять скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою і такою що не підлягає скасуванню і тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_14 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду: