Провадження № 1-кс/201/8535/2016
УХВАЛА
Іменем України

16 листопада 2016 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання від 07.10.2016 № 15-647316, зобов`язання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити його клопотання від 06.10.2016 за вх. № 48928 в кримінальному провадженні № 0000034, внесеного до ЄРДР 10.08.2015 за ознаками ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання від 07.10.2016 № 15-647316, зобов`язання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити його клопотання від 06.10.2016 за вх. № 48928 в кримінальному провадженні № 0000034, внесеного до ЄРДР 10.08.2015 за ознаками ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397 КК України.
В обґрунтування поданої скарги заявники зазначив, що він є потерпілим у кримінальному провадженні № 0000034 за ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397 КК України. Він звернувся із клопотанням до процесуального керівника - прокурора ОСОБА_5 про проведення розшукових (слідчих) дій. Але постановою від 07.10.2016 йому відмовлено в їх проведенні, із якою він не погоджується.
Вказує, що ОСОБА_6 , користуючись службовим становищем, погрожував йому як представнику ОСОБА_7 у цивільній справі. 29.06.2015 здійснив його незаконне затримання, а саме, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 доставили його до Індустріального РВ для незрозумілих пояснень. Його повели по сходах на якийсь поверх, але він побачив на другому поверсі при відчинені двері начальника РВ і звернувся за допомогою. ОСОБА_6 вимушений був відпустити його за усною вказівкою начальника Індустріального РВ. Коли він покидав будівлю райвідділу, то напроти чергової частини його вдарили і затиснули металевими дверима, завдавши тілесні ушкодження у вигляді забою правого плеча. Під час затримання ОСОБА_6 погрожував йому порушенням кримінального провадження проти нього під надуманим мотивам, якщо він буде представляти інтереси ОСОБА_7 , а також зазначив, що він здійснює негласні слідчі дії щодо нього - прослуховує мобільний телефон та здійснює негласне спостереження, повідомив, що знає про всі кримінальні провадження відносно ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Це на думку заявника, це свідчить про те, що ОСОБА_6 використовує своїх підлеглих, у т.ч. ОСОБА_8 , з метою перешкоджання його діяльності як представника ОСОБА_7 .
Крім того, він помічав неодноразово, що за ним стежать на автомобілі марки «Шкода», д.з. НОМЕР_1 , знімають на відеокамеру.
Вказує, що ОСОБА_6 з 2009 року є зятем ОСОБА_9 , з 2011 року всіляко втручається в розподіл майна ОСОБА_7 , зокрема і магазину.
31.07.2015 в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про визнання договору дарування частини магазину недійсним, свідок ОСОБА_6 надав суду свідчення про наявність кримінальних проваджень відносно ОСОБА_7 , повідомив про факт затримання Мостового, про відкриття стосовно нього кримінального провадження, про ведення спостереження, а також про те, що він приїжджав із співробітниками в магазин по АДРЕСА_1 , 1/2 якого належить ОСОБА_7 , де проводив з останнім бесід, здійснював погрози, давав інші неправдиві свідчення про дарування магазину.
21.03.2011 року Індустріальним районним судом винесено рішення про скасування договору дарування магазину. Про судове засідання він і ОСОБА_7 не знали. ОСОБА_10 вчинила шахрайство, а саме, пред`явила довіреність №12554 від 24.10.2008 від імені ОСОБА_7 , та відмовилася від його майна на користь свого батька ОСОБА_9 . Дізнавшись про порушення свого права власності, ОСОБА_7 звернувся до Апеляційного суду Дніпропетровської області із апеляційною скаргою на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21.03.2011. Під час судового розгляду апеляційним судом скарги ОСОБА_7 було встановлено, що для того щоб заволодіти належною йому частиною будівлі магазину, ОСОБА_9 вступив у злочинну змову із донькою, ОСОБА_10 . Остання, не маючи від ОСОБА_7 ніяких повноважень та не повідомляючи його про свої дії, ввела в оману Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська, заявивши, що ОСОБА_7 начебто уповноважив її представляти його інтереси, і надала суду якусь копію довіреності № 12554 від 24.10.2008, начебто видану ОСОБА_7 , ставши таким чином стороною судового розгляду. ОСОБА_10 визнала позов ОСОБА_9 і погодилась з відчуженням належної ОСОБА_7 частини будівлі магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , шляхом обману заволоділи майном ОСОБА_7 , в результаті чого ОСОБА_7 було завдано матеріальної шкоди на суму 4 938 214,50 грн., що є особливо великим розміром завданої шкоди.
21.08.2012 рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області скасовано рішення Індустріального районного суду від 21.03.2011. ОСОБА_9 передбачаючи, що рішення суду можливо буде скасоване, без відома ОСОБА_7 передав майно в іпотеку.
05.02.2015 за заявою ОСОБА_7 відкрито кримінальне провадження №0000123 за фактом шахрайства, вчиненого ОСОБА_9 і ОСОБА_10 за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України, яке в подальшому перекваліфіковано на ч. 4 ст. 190 КК України, зважаючи на матеріальні збитки в сумі 4 938 214 грн. також за фактом крадіжки ОСОБА_10 у 2008 році у ОСОБА_7 оригіналів правовстановлюючих документів на магазин, внесені відомості до ЄРДР під №0000026 Індустріальним ВП ДВП ГУНП Дніпропетровській області. Досудове розслідування триває. ОСОБА_6 , використовуючи службове становище, на думку заявника, всіляко втручається у дане кримінальні провадження, хоча він не є стороною процесу, покриває ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , так як проживає з ними разом.
25.07.2016 прокуратурою Дніпропетровської області відносно ОСОБА_6 відкрите кримінальне провадження №0000612 за ч. 1 ст. 384 КК України.
Йому стало відомо про існування кримінального провадження №0001136 від 30.06.2015 стосовно нього. Проте його жодного разу ніхто на викликали для з`ясування обставин правопорушення. У даному проваджені ОСОБА_6 зазначив, що його запросив ОСОБА_8 до райвідділу для пояснень, але про те, що він збирався йти до начальника РВ, ОСОБА_6 в своєму протоколі допиту потерпілого не зазначав.
На підтвердження даних обставин є копія аудіодиску судового засідання Індустріального суду м. Дніпропетровськ від 51.07.2015, який знаходиться в кримінальному провадженні №0000034, копія журналу затриманих від 29.06.2015, де він записаний до ОСОБА_8 для пояснення, довідки про тілесні ушкодження від 30.06.2015, від 26.10.2015 та висновок з амбулаторної карти №1037728 від 26.10.2015, а також копія кримінального провадження № 0001136 від 30.06.2015, в якому є інші свідчення ОСОБА_6 , які не співпадають з раніше даними та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Зі свідком ОСОБА_13 та ним ( ОСОБА_14 ) не були проведені одночасні допити за його клопотанням, а також не виконана ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_15 від 28.01.2016 про необхідність допиту ОСОБА_13 . Не було здійснено вилучення журналу реєстрації з КЗ ДЦП МЗД № 6 від 30.06.2015, де зареєстрована довідка № 1345, що є необхідним для дослідження запису про отримані ним тілесні ушкодження.
З метою встановлення істини по справі він подав клопотання про проведення слідчих розшукових (розшукових) дій, у задоволенні якого прокурором ОСОБА_5 відмовлено. Дане рішення він вважає упередженим і необґрунтованим. Зазначає, що процесуальний керівник прокурор ОСОБА_5 не проводить ніяких слідчих дій, потерпілим його не визнавав, книгу затриманих та доставлених до Індустріального РВ ДМУ, записів з камер спостереження за 29.06.2015, що знаходяться в приміщенні районного відділу не вилучив, не прийняв постанову про залучення експерта для проведення СМЕ. За цей час ОСОБА_6 безперешкодно знищував докази, не дивлячись на те, що він просив на час проведення досудового розслідування відсторонити ОСОБА_6 від займаної посади. За більше ніж півтора року підозра нікому не пред`явлена, провадження тричі закривалося, клопотання не розглядалися, у зв`язку із чим він звертався до суду і рішеннями відповідних суддів слідчих задовольнялися його скарги.
Заявник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні проти вимог скарги заперечували, відзначивши, що підстави прибуття ОСОБА_3 до райвіддлу маються в матеріалах провадження. В журналі затриманих, відвідувачів ОСОБА_3 записаний для надання пояснень, тому фактично не був затриманий, доставлений. Думка заявника, що він був затриманий і доставлений ґрунтується лише на тому, що графа журналу, в якій він записаний для надання пояснень називається «вжиті стосовно доставленої особи заходи (складання протоколу, надання пояснень та інше)». Здійснення запитів та вилучення документів у Індустріального ВП, як того просить заявник не мотивоване, оскільки це є лише припущенням про наявність вказаного провадження. Прохання встановити обставини щодо звільнення ОСОБА_8 з ОВС взагалі не було мотивоване у клопотанні, тому не зрозуміло для чого йому потрібна ця інформація. Тому просили відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши в судовому засіданні заявника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги потерпілий ОСОБА_3 звернувся до процесуального керівника прокурора відділу процесуального керівництва слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 із клопотанням від 06.10.2016, в якому просив встановити підстави його доставки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до Індустріального РВ, зробити запит до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, про наявність кримінального провадження або будь-яких матеріалів справи на підставі яких його доставили ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , вилучити з матеріалів справи, що знаходяться в Індустріального ВП ДВП ГУРІП в Дніпропетровській області, його пояснення, яке нібито відібрали ОСОБА_6 та ОСОБА_8 згідно журналу відвідувачів, встановити обставини звільнення ОСОБА_8 з ОВС.

В обґрунтування клопотання вказував, що він є представником ОСОБА_7 в судових процесах та інших справах. ОСОБА_6 , користуючись службовим становищем погрожував йому як представнику ОСОБА_7 29.06.2015 здійснив незаконне його затримання. ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 доставили його до Індустріального РВ для з`ясування невідомих обставин та встановлення його особи. Він був вимушений підкоритися працівникам поліції, що згідно ст. 209 КПК України, є моментом затримання. В журналі затриманих він записаний до ОСОБА_8 для пояснення. Його повели по сходах, але він побачив на другому поверсі при відчиненій двері начальника РВ і звернувся за допомогою. ОСОБА_6 був вимушений його відпустити за усною вказівкою начальника Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України Дніпропетровської області.

Коли він покидав будівлю райвідділу, то напроти чергової частини його вдарили і затиснули металевими дверима, завдавши тілесні ушкодження у вигляді забою правого плеча. Він почув як ОСОБА_6 комусь сказав відпустити його, після чого йому вдалось вийти з будівлі, але ОСОБА_6 наздогнав його для спілкування.

Під час затримання ОСОБА_6 погрожував йому порушенням кримінального провадження по надуманим мотивам проти нього, якщо він буде продовжувати представляти інтереси ОСОБА_7 . Крім того, ОСОБА_6 проводе негласні слідчі дії, прослуховує його мобільний телефон та здійснює негласне спостереження. Також ОСОБА_6 повідомив, що знає про всі кримінальні провадження відносно ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . ОСОБА_6 використовує свого підлеглого ОСОБА_8 для залякування та перешкод у здійснені його діяльності як представника ОСОБА_7 .

Після затримання, коли він йшов до свого автомобіля, що стояв автомобіля біля Індустріальної прокуратури, побачив як повз нього проїхав автомобіль марки «Шкода», д.з. НОМЕР_1 , з якого його знімали на відео камеру. Після того як він рушив на своєму авто, спостереження продовжувалося. В подальшому він неодноразово бачив цей автомобіль марки біля Індустріального суду м. Дніпро.

30.06.2015 він звернувся до травмпункту, що підтверджується довідкою №1545 КЗ «Дніпропетровської міської клінічної лікарні» за підписом лікаря ОСОБА_16 . В подальшому продовжував лікування, що підтверджується випискою з амбулаторної карти за №1037728 від 26.10.2015, копії яких долучено до матеріалів.

31.07.2015 в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування частини магазину розташованого за адресою: Орджонікідзе 26, в м. Дніпропетровську, був допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , який повідомив суду під аудіо-запис, що він знає про кримінальні провадження стосовно ОСОБА_7 , а також про те, що 30.06.2015 стосовно ОСОБА_3 порушено кримінальне провадження, про спостереження за ним, про свій приїзд із співробітниками в даний магазин, де він проводив бесіди і чинив погрози ОСОБА_7 . Копія аудіо диску судового засідання знаходиться в кримінальному провадженні №0000034. ОСОБА_6 до 2009 року не мав відношення до вищевказаних об`єктів, тому не міг давати якісь свідчення, що вказує на, що ОСОБА_6 використовує службове становище, втручається в особисті справи ОСОБА_7 та діяльність його представника ОСОБА_3 .

Йому стало відомо про існування кримінального провадження № 0001136 від 30.06.2015 стосовно нього, в якому ОСОБА_6 зазначив, що його запросив ОСОБА_8 в райвідділ для пояснень, але про те, що він збирався йти до начальника РВ, ОСОБА_6 в своєму протоколі допиту потерпілого не зазначав. ОСОБА_8 приховував, що вів за ним спостереження с ОСОБА_6 на своєму автомобілі марки «Шкода», д.з. НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, просив клопотання задовольнити.

Як видно із оскаржуваної постанови, першим СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000034 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397 КК України, відомості про яке внесені 10.08.2015 на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2015, за заявою ОСОБА_3 та 17.06.2016 за заявою ОСОБА_7 та за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

ОСОБА_3 подано клопотання від 06.10.2016 за вх. 48928 вх-16 щодо встановлення підстав його ( ОСОБА_3 ) доставки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до Індустріального РВ, зробити запит до Індустріального ВП ДВП ГУМП в Дніпропетровській області про наявність кримінального провадження або будь-яких матеріалів справи на підставі яких його ( ОСОБА_3 ) доставили ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , вилучити з матеріалів справи, що знаходиться в Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, його ( ОСОБА_3 ) пояснення, яке нібито відібрали ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , згідно журналу відвідувачів, встановити обставини звільнення ОСОБА_8 з ОВС.

Прокурор дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

На даний час проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 до Індустріального РВ ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не доставлявся, а зайшов до приміщення райвідділу самостійно.

Відповідно до показів самого ОСОБА_3 , а також ОСОБА_6 та ОСОБА_8 письмові пояснення у ОСОБА_3 не відбирались, а тому зробити запит щодо них є неможливим, про що достовірно відомо ОСОБА_3 та такі дії останнього спрямовані на затягування досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, що вже було раніше зафіксовано (рапорт від 23.02.2016).

Необхідність та важливість для досудового розслідування кримінального провадження встановлення обставин звільнення ОСОБА_8 з ОВС ОСОБА_3 жодним чином не обгрунтовано, та об`єктивно, встановлення вказаних обставин не має значення для досудового слідства.

За таких обставин, проведення слідчих дій без будь-якої об`єктивної необхідності є затягуванням досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Прокурором відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки воно не було мотивовано причинами даних процесуальних дій.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 пояснив, що він припускає про те, що насправді в Індустріальному ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відсутнє стосовно нього провадження, а ОСОБА_6 надавав неправдиві свічення 31.07.2015 в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська про відкриття стосовно ОСОБА_3 кримінального провадження. Тому витребування даної інформації йому необхідно було щоб пересвідчитися, щоб впевнитися в цьому і довести, що його було доставлено безпідставно до районного відділу поліції. А відомості про звільнення ОСОБА_8 з ОВС необхідні, так як він хоче з`ясувати, що можливо його звільнено за вищевказані порушення.

Зазначив, що він дійсно не вказував про ці мотиви у клопотанні до прокурора, так як на його думку слідчий і прокурор обізнані про обставини провадження і їм і так буде зрозуміло, для чого заявляється дане клопотання.

Суд зазначає, що статтею 93 КПК України передбачений порядок і спосіб збирання доказів. Способи отримання доказів не підлягають поширювальному тлумаченню. Так, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 303 КПК України наведено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. За змістом положень викладених у п. 1 вказаної частини, заявником, потерпілим може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора у разі нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

У відповідності до положень ст. 220 КПК України розгляд клопотання під час досудового розслідування слідчим має здійснюватися в строк не більше трьох днів з моменту його подання, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка його заявила.

Суд зазначає, що клопотання - письмове звернення з проханням про виконання будь-яких процесуальних дій у кримінальному провадженні, визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Постанова про відмову (часткову відмову) у задоволенні клопотання, винесена слідчим, прокурором, може бути оскаржена слідчому судді (ч. 3 ст. 93 КПК). Загальний порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування

Відповідно до положень ст.ст. 306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318 - 380 КПК України за результатами яких постановлюється одна з таких ухвал про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Разом із тим, суд, вивчивши змість клопотання ОСОБА_3 , звертає увагу заявника на те, що у своєму клопотанні він не вказав підстав та мотивів здійснення відповідних запитів до Індустріального РВ про його, як він вказує, доставлення, про наявність матеріалів кримінального провадження , пояснень та відомостей про обставини звільнення ОСОБА_8 . Про дані обставини він повідомляв лише в судовому засіданні в ході розгляду даної скарги.
У клопотанні до прокурора заявник обмежився лише описом загальних обставин вчинення щодо нього кримінального правопорушення ОСОБА_6 з підстав використання ним службового становища (доставлення до райвідділу, погрози, негласне спостереження, неправдиві свідчення тощо) та нанесення тілесних ушкоджень при виході з приміщення райвідділу невідомою особою.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки постанова прокурора про відмову у задоволенні клопотання від 07.10.2016 № 15-647316, містить обґрунтовані мотиви відмови, а само клопотання ОСОБА_3 не мотивоване підставами необхідності тих слідчих (процесуальних) дій, про які він просить.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303 - 307 КПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання від 07.10.2016 № 15-647316, зобов`язання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити його клопотання від 06.10.2016 за вх. № 48928 в кримінальному провадженні № 0000034, внесеного до ЄРДР 10.08.2015 за ознаками ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397 КК України - відмовити.
Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 16 листопада 2016 року. Повний текст ухвали складений 21 листопада 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1