Справа № 484/2832/16-к
Провадження: № 1-кп/484/180/16р
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.09.2016р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання : - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000361, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове, Харківської області, громадянина України, українця, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має який проходить військову службу на посаді водія 9 гаубичної артилерійської батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні солдат, що має середню - спеціальну освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України;

за участю учасників судового провадження

прокурора: - ОСОБА_4

обвинуваченого: - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

09.07.2015 року ОСОБА_3 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією.
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 02.09.2015 № 178 солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія 9 гаубичної артилерійської батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону даної військової частини.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно без поважних причин до військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

10.02.2016 року на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) від 09.02.2016 № 35 ОСОБА_3 надано чергову відпустку строком на 14 діб.
Проте, 24.02.2016 о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 , діючи з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, не з`явився вчасно без поважних причин на службу з відпуски до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Зізнаючись у вчиненому обвинувачений пояснив, що дійсно 24.02.2015 о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно без поважних причин на службу з відпуски до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та перебував за фактичним місцем проживанняз метою морального та фізичного відпочинку. У вчиненому розкаявся.

18.03.2016 року 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 добровільно з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.
Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та оголошенням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.

Фактичні обставини злочину свідчать про те, що 10.02.2016 року на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 надано чергову відпустку строком на 14 діб, однак останній не з`явився вчасно без поважних причин на службу з відпуски до військової частинита перебував за фактичним місцем проживання.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин до військової частини, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, як особа за місцем проходження служби характеризуються посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини, щире каяття у скоєному. активне сприяння в розкритті злочину.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій та добровільно повернувся до військової частини, приступивши до виконання своїх службових обов`язків.

Обставини, що обтяжують покарання не встановлено.

На думку суду обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дають підстави для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, з випробуванням відповідно до ст.. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік з покладанням на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію відповідно до п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , а в разі його звільнення з військової служби - на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Миколаївської області протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: