Провадження №1-кп/761/326/2016
В И Р О К
іменем України
10 серпня 2016 року

Шевченківський районний суд м.Києва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва кримінальне провадження, внесене 03.12.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0013457 по обвинуваченню

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Людиново Калузької обл. Російської Федерації, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 09 серпня 2010 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 4 років 6 місяців, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2013 року звільнений умовно-достроково з невідбутою частиною покарання на 1 рік 5 місяців 13 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 03.12.2014 приблизно о 01 годині 10 хвилин разом із невстановленою слідством особою, точні дані якої в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, знаходились у приміщенні бару «На посошок», який розташований за адресою: м.Київ, вул.Щербакова, 47, де вживали спиртні напої та побачили раніше невідомого їм потерпілого ОСОБА_6 .Під час вживання спиртних напоїв у ОСОБА_5 разом із невстановленою слідством особою, точні дані якої в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 , ОСОБА_5 разом із невстановленою слідством особою, точні дані якої в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, вступив у попередню змову. Вступивши між собою у злочинну змову, ОСОБА_5 разом із невстановленою слідством особою вийшли з приміщення вказаного бару та пішли вслід за ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його в подальшому на свою користь, ОСОБА_5 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб разом із невстановленою слідством особою, точні дані якої в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ззаду підбігли до ОСОБА_6 та застосовуючи відносно останнього фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, та яке виразилось у нанесені ударів по тулубу, де ОСОБА_5 наніс один удар в область живота, а невстановлена слідством особа, точні дані якої в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, також нанесла декілька ударів по тулубу, після чого вдвох почали утримувати за руки ОСОБА_6 .
Подавивши таким чином здатність потерпілого ОСОБА_6 до надання можливого опору, ОСОБА_5 діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб разом із невстановленою слідством особою, скориставшись безпорадним станом потерпілого, вийняв з передньої кишені куртки мобільний телефон марки «НТС», модель А510е в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 2496 грн., зі вставленою сім-карткою мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_2 , вартістю 30 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 10 грн., а невстановлена слідством особа, точні дані якої в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, в свою чергу витягнув з правої кишені штанів гроші у сумі 180 грн., які належать ОСОБА_6 , після чого з місця вчиненого кримінального правопорушення зникли та розпорядились викраденим на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав, щиро розкаявся. Пояснив, що 03.12.2014 року в нічний час, перебуваючи з іншою особою в приміщенні бару за адресою: АДРЕСА_2 , помітив у незнайомого йому потерпілого мобільний телефон, у зв*язку з чим у нього виник умисел на викрадення майна потерпілого. З вказаною метою він та інша особа вчинили напад на потерпілого ОСОБА_6 після виходу з приміщення бару. Вони наносили потерпілому удари в область тулуба, утримували потерпілого за руки. В ході таких дій він та інша невстановлена особа заволоділи мобільним телефоном потерпілого, а також грошима в розмірі 180 грн. Вказав, що на даний час він в повному обсязі відшкодував шкоду потерпілому.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що завдану матеріальну шкоду йому частково відшкодовано обвинуваченим. В ході судового розгляду розпискою підтвердив, що завдана матеріальна шкода йому в повному обсязі відшкодована обвинуваченим ОСОБА_5 .

З урахуванням думки обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, із застосуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому було роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.
Заслухавши думку учасників судового провадження, пояснення ОСОБА_5 , який не оспорює обставини щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, розміру викраденого майна, суд дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за вчинення якого він підлягає кримінальному покаранню.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує положення ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є визнання вини та щире розкаяння ОСОБА_5 , активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування в повному обсязі завданої матеріальної шкоди потерпілому. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує обставини, які пом`якшують, та відсутність таких, що обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких умисних корисливих злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_5 , який вину визнав, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, на обліках у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу діагнозу: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання стимуляторів, синдром залежності, за місцем проживання характеризується задовільно, в повному обсязі відшкодував матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 , який до ОСОБА_5 будь-яких претензій матеріального чи морального характеру не має.
З урахуванням ступеню суспільної небезпеки та обставин вчинення вказаного злочину, особи ОСОБА_5 , який раніше судимий і вчинив новий умисний корисливий злочин після спливу незначного проміжку часу після відбуття ним покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, ухилявся від суду, у зв*язку з чим оголошувався в розшук, необхідним і достатнім буде призначити покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією статті, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, покарання підлягає відбуванню реально.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення на строк чотири роки.

Строк відбування покарання рахувати з 10 серпня 2016 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув*язнення з 25 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку з урахуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, з урахуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1