ун. № 759/6075/15-к
пр. № 1-кп/759/58/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001101 стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Києві, україня, громадянина України, який здобув середню освіту, неодруженого, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_9 , інші учасники провадження: потерпілий ОСОБА_10 ,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 23 січня 2014 року, приблизно в 16.00 годин, знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , під час спілкування з неповнолітньою ОСОБА_11 вирішив таємно викрасти мобільний телефон «Леново K900» IMEI НОМЕР_1 , який належить батьку останньої ОСОБА_10 , який випав з кишені куртки ОСОБА_11 на підлогу.
З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що ОСОБА_11 не помітила, як мобільний телефон випав у неї на підлогу, а також що за його діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, таємно викрав мобільний телефон «Леново K900» IMEI НОМЕР_1 , вартістю 4800 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 20 гривень, на рахунку якої знаходились кошти в сумі 30 гривень, непомітно для оточуючих, піднявши його з підлоги та сховавши у кишеню своєї куртки. Після чого ОСОБА_5 під приводом термінових справ з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму 4850 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав та показав, що 23 січня 2014 року, приблизно в 16.00 годин, знаходячись в під`їзді будинку № 3 по вул. Підлісній в м. Києві, під час його спілкування з ОСОБА_11 та другом останньої на ім`я ОСОБА_12 , він побачив як у ОСОБА_11 на підлогу випав мобільний телефон «Леново К900», який він непомітно підняв та, маючи важке матеріальне становище, з метою обернення на свою користь, поклав телефон до кишені своєї куртки, з метою подальшого його продажу. В той час, коли вони разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вийшли з під`їзду на вулицю, ОСОБА_11 виявила відсутність свого мобільного телефона та він допомагав їй його шукати, не повідомляючи ОСОБА_11 що телефон знаходиться у нього.
В подальшому він через свого знайомого продав викрадений у ОСОБА_11 мобільний телефон раніше незнайомому йому хлопцю. Гроші витратив на власні потреби.
У скоєнному кається, більше такого робити не буде.
Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у висунутому звинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України визнав, його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується усією сукупністю безпосередньо досліджених під час судового розгляду доказів, які узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 показав, що в листопаді 2013 року він придбав мобільний телефон марки «Леново К900» своїй дочці ОСОБА_11 на її день народження, яким остання користувалась. Взимку 2014 року, точну дату він не пам`ятає, приблизно в 18.00 19.00 годин, до нього, з телефону подруги, зателефонувала його дочка, яка повідомила, що в неї викрали мобільний телефон. Вона повідомила адресу, де знаходилась разом зі своїми друзями, а саме: вул. Підлісна, 3 в м. Києві. Приїхавши за вказаною адресою, він побачив свою дочку разом з подругою ОСОБА_13 та другом останньої. Дочка розповіла йому, що у неї викрали телефон коли вона разом з двома хлопцями, серед яких був і ОСОБА_14 , перебували в під`їзді будинку по вул. Підлісній в м. Києві. Вадим весь час був біля неї, обіймав її, та коли вона помітила відсутність телефону, ОСОБА_15 повідомив, що йому потрібно терміново їхати по справах. В подальшому він написав заяву до міліції про те, що в його доньки було викрадено мобільний телефон, який йому було повернуто працівниками міліції. Злочином йому було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 4850 гривень.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що в січні 2014 року вона разом зі своїми знайомими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 гуляли біля станції метро «Академмістечко» в м. Києві. Вони чекали на своїх друзів, проте було холодно і вони втрьох зайшли погрітись до під`їзду житлового будинку, точну адресу якого вона не пам`ятає. ОСОБА_12 та ОСОБА_15 просили в неї її мобільний телефон «Леново К900», який їй подарував батько, для того щоб погратися, проте вони завжди повертали його їй назад. Коли вони вийшли з під`їзду на вулицю, вона помітила відсутність мобільного телефону в своїй кишені. Вона запитала у ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , чи не брали вони її телефон, на що останні сказали, що телефон ніхто з них не брав.
В цей час до них підійшли їх друзі, на яких вони чекали. Діма хвилювався за її телефон, тому запропонував зателефонувати до її батька, та розповісти, що сталось, ОСОБА_15 в цей час повідомив, що йому треба йти по справах та пішов. Коли приблизно через годину після дзвінка приїхав її батько, ОСОБА_15 вже не було. Вона почала телефонувати зі свого іншого мобільного телефону, який також був при ній, на телефон який викрали, проте даний телефон був вимкнутий. Після чого, вона з друзями прослідувала назад до під`їзду, де вони грілися, щоб переконатися, що не згубила там телефон, проте телефону там не було. Вона відразу подумала, що саме ОСОБА_15 викрав в неї мобільний телефон, тому що мало його знала, та не дуже йому довіряла.
В подальшому її батько звернувся до міліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що з ОСОБА_5 знайомий навчались в одному училищі, проте ніяких стосунків з ним він не має. В 2014 році, після Нового року, йому зателефонував його знайомий ОСОБА_19 , який повідомив, що знає хлопця в якого можна купити телефон «Леново К900», який він давно хотів собі придбати. Під час телефонної розмови вони домовилися про зустріч того ж дня, приблизно в 12.00 годин, біля будинку № 129 по вул. Сіміренівській в м. Ірпінь. На зустрічі з ОСОБА_20 , також був присутній і обвинувачений ОСОБА_5 , в якого він придбав телефон «Леново К900». Обвинувачений показав йому телефон (заду телефона була сіра кришка), документів на телефон не було. На його запитання з приводу наявності в телефоні фотографій, обвинувачений повідомив, що це його подруга, та повідомив, що телефон йому купила мати, та він його продає оскільки терміново потрібні гроші. Оскільки його влаштував телефон, він передав обвинуваченому за телефон 1600 гривень, та останній пообіцяв, наступного дня підвезти йому документи на телефон. При передачі ним грошей обвинуваченому, також був присутній його друг ОСОБА_21 .
Наступного дня він телефонував ОСОБА_22 , з приводу документів на телефон, проте останній повідомив, що ОСОБА_5 в училищі не було. Документи на телефон йому ніхто так і не передав, а в подальшому мобільний телефон був вилучений у нього працівниками міліції, які повідомили що даний телефон викрали.
Неприязних стосунків з ОСОБА_23 у нього немає, а тому підстав його оговорювати він немає.
Наведені показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_18 дані ними під час судового розгляду суд, приймає до уваги та вважає їх достовірними, оскільки вони є об`єктивними, послідовними, узгоджуються з іншими зібраними в кримінальному провадженні доказами, й не вірити їм, у суду немає підстав, а тому суд кладе їх в основу свого вироку.
Наданий стороною обвинувачення як доказ, протокол огляду місця події від 19 червня 2014 року згідно якого, в період часу з 16.30 по 16.55 годин слідчим СВ Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві майором міліції ОСОБА_24 , в присутності понятих, в приміщенні кабінету № 321 Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, що розташований в м. Києві, по пр-ту Перемоги, 109, ОСОБА_18 поклав на стіл мобільний телефон «Леново» в корпусі сірого кольору, в робочому стані. При наборі комбінації клавіш «*# 063# виклик» встановлено IMEІ НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_18 повідомив, що даний телефон, він придбав у незнайомого чоловіка в лютому 2014 року, заяву ОСОБА_25 про добровільну видачу працівникам Святошинського РУ мобільного телефона «Леново» IMEІ НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 87-88, 74), суд, визнає недопустимим доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_23 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки даний протокол складався за участі понятих, проте підписи понятих в протоколі відсутні, також зазначені поняті, стороною обвинувачення в якості свідків під час судового розгляду не викликались.
Наданий стороною обвинувачення як доказ, висновок спеціаліста ПП «Юридична контора Малецького» щодо вартості викраденого майна (а.с. 91-93 т. 1) суд, також визнає недопустимим доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_23 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки одним із процесуальних джерел доказів, відповідно до вимог ст. 84 КПК України є висновки експертів.
Суд, не бере до уваги як доказ у кримінальному провадженні, досліджені в судовому засіданні опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 15 червня 2014 року (т. 1 а.с. 81); акт про надання тимчасового доступу від 13 червня 2014 року (т. 1 а.с. 86), постанову про призначення товарознавчої експертизи від 08 грудня 2014 року (т. 1 а.с. 41), постанову про визнання і прилучення до справи речових доказів від 10 грудня 2014 року (т. 1 а.с. 95), надані стороною обвинувачення, оскільки вони не містять доказової інформації по справі.
Дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена й кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 185 КК України є правильною, оскільки він таємно викрав чуже майно.
Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 КК України класифікується як злочин середньої тяжкості проти власності, особу обвинуваченого, особу обвинуваченого, який на час скоєння злочину навчався, посередньо характеризується за місцем навчання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не пребуває, до кримінальної відповідальності притягається вперше, стан його здоров`я, враховуючи умови його життя та виховання, його відношення до скоєного, що тяжких наслідків від скоєного не настало, заподіяна злочином шкода потерпілому відшкодована, шляхом повернення викраденого майна, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 66 КК України суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, та вважає за можливе призначити йому мінімальне за видом покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нового злочину.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази по справі: мобільний телефон «Леново К900», ІМЕІ НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 - залишити ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: