Справа № 751/6756/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/852/2016
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2016 року,

З участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника виправної установи ОСОБА_8 ,

засудженої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що на час розгляду клопотання засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, враховуючи те, що ОСОБА_6 за весь час відбування покарання з позитивної сторони себе не зарекомендувала, її поведінка не є сумлінною, їй оголошувались стягнення, які вже є погашеними, злочин, за який її засуджено, був нею скоєний в період невідбутої частини покарання, а адміністрація виправної установи не має достатніх підстав для впевненості у її подальшій правослухняній поведінці. На думку суду, засуджена не довела своє виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно зі ст. 81 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджена ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить переглянути ухвалу Новозаводського районного суду та застосувати щодо неї положення ст. 81 КК України, звільнивши умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за весь час знаходження в Чернігівській виправній установі вона працює та, не зважаючи на наявне тяжке захворювання, жодним чином не вимагає для себе полегшених умов праці. Звертає увагу, що вона отримала повну середню освіту та склала іспити з ЗНО, за яким має середній бал. Крім того, вказує на те, що приймає участь і у культурному житті установи, а також у духовному відродженні, відвідує богослужіння та очолює добровільні щовечірні молитовні зібрання, що не приймалось до уваги судом першої інстанції. Не заперечує, що раніше вона неодноразово засуджена, певний час не робила для себе висновків, але на даний час вона змінилась, припинила будь-які порушення режиму та правил внутрішнього розпорядку установи, розвивається професійно та духовно, саме з метою, як найвпевненіше пройти шлях ресоціалізації.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженої ОСОБА_6 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила застосувати щодо неї умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, думку представника виправного закладу, що заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженої та задоволення клопотання про її умовно дострокове звільнення, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 81 КК України 1960 року, пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, суд, при розгляді клопотання, дотримався вказаних вимог Закону, належним чином дослідив наявність необхідних умов для умовно-дострокового звільнення засудженої та обґрунтував свою відмову у задоволенні подання переконливими доводами.

При цьому, розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення суд достатньо перевірив сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та особу засудженої в цілому.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 була засуджена 10.05.2012 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2010 року та остаточно призначено до відбування покарання 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 січня 2016 року у строк покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 21 січня 2012 року по 13 вересня 2012 року включно, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Початок строку відбуття покарання рахується з 21 січня 2012 року, кінець строку покарання визначено 27 листопада 2017 року.

На час розгляду клопотання судом першої інстанції ОСОБА_6 працевлаштована до швейного виробництва установи. При цьому, засуджена до праці ставиться сумлінно. На ряду з цим колегія суддів відмічає, що з червня 2014 року ОСОБА_6 була працевлаштована ВТК виробничого процесу і до праці відносилась добре, пізніше вона була переведена у відділення № 1 та працевлаштована швачкою, і вже до праці ставиться сумлінно.

На ряду з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що докази які б вказували на сумлінну поведінку засудженої під час відбування покарання, в матеріалах справи відсутні.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма поведінки: активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, наявність заохочень і відсутність стягнень, це поведінка на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Під час апеляційного перегляду та в ході судового розгляду в суді першої інстанції було достеменно встановлено, що ОСОБА_6 не довела своєю сумлінною поведінкою, що стала на шлях виправлення та може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.

Не заслуговують на увагу колегії суддів і твердження засудженої про те, що вона сумлінно працює, покращує та вдосконалює свої вміння та підвищує відсоткові показники денного виробітку.

Зокрема, сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа постійно бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, прагне до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливо ставиться до довіреного майна, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

З характеристики щодо ОСОБА_6 вбачається, що остання в Чернігівській виправній колонії № 44 утримується з 08 жовтня 2012 року. За час відбування покарання характеризується негативно, вимоги встановленого режиму відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку порушувала, за що на неї було накладено сім стягнень правами начальника відділення, які погашені у встановленому законом порядку. Допускала порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці, з приводу чого з нею проводились профілактичні бесіди. За досить тривалий час відбування покарання має лише одне заохочення правами начальника відділення.

На заходи виховного та пізнавального характеру, які проводяться в установі та відділенні реагує задовільно, іноді приймає участь у підготовці та проведенні культурно-масових заходів в установі. Приймає участь лише у заходах, що проводять релігійні організації під час служіння в установі. Згідно ст. 123 КВК України та методичних рекомендацій ДПтС України залучена до програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження»: відвідує богослужіння та інші релігійні заходи, які проводять священнослужителі в установі, брала участь в ЗНО та здала тестування. Програми диференційованого виховного впливу, відповідно до методичних рекомендацій ДПтС України та ст. 123 КВК України «Подолання алкогольної та наркотичної залежності» та «Освіта» - реалізовано.

Крім того, на засіданні ради колективу відділення ОСОБА_6 виявила бажання бути секретарем ради колективу засуджених відділення.

Наряду з цим, характеристика містить дані про те, що ОСОБА_6 за характером особа хитра, легковажна, емоційна, бурхливо реагує на зауваження. У колективі засуджених відносини будує не правильно, не підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, не завжди адекватно реагує на критику в свою адресу, схильна до створення конфліктних ситуацій.

У спілкуванні з представниками адміністрації тактовна не завжди, зауваження розцінює на власний розсуд, емоційно реагує на зауваження. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться безініціативно.

При цьому, правил санітарії та гігієни дотримується під контролем, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.

Із довідки про заохочення та стягнення засудженої ОСОБА_6 вбачається, що остання за весь відбування покарання мала одне заохочення, при цьому, мала дев`ять стягнень, що на даний час у встановленому законом порядку є погашеними. Крім того, ОСОБА_6 мала три профілактичні бесіди за порушення правил протипожежної безпеки та порушення санітарно-гігієнічних норм.

Таким чином, доводи апеляційної скарги засудженої про те, що вона своєю поведінкою довела своє виправлення не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Крім іншого, з матеріалів особової справи щодо засудженої вбачається, що 23 квітня 2015 року комісією розглядались матеріали щодо застосування до ОСОБА_6 заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким згідно до положень статті 82 КК України, але з врахуванням характеризуючих даних на час розгляду, комісія прийшла до одноголосного рішення, що ОСОБА_6 не довела своє виправлення.

В подальшому, 25 лютого 2016 року матеріали щодо застосування до засудженої ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно статті 81 КК України були предметом розгляду комісії, однак, з врахуванням характеристики на час розгляду та даних щодо особи засудженої, комісія прийшла до одностайного рішення, що засуджена ОСОБА_6 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, так як не довела своє виправлення.

На думку колегії суддів, дані рішення свідчить про те, що ОСОБА_6 своєю поведінкою не довела своє виправлення та бажання стати на шлях виправлення, а доводи її апеляційної скарги в тій частині, що суд не в повній мірі врахував дані, що характеризують її особу, не заслуговують на увагу.

Твердження засудженої про те, що вона приймала участь у культурно-масових заходах, що були організовані в установі, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в даному провадженні предметом дослідження є саме правослухняна поведінка засудженої, дотримання нею встановленого режиму відбування покарання та сумлінне ставлення до праці, якими вона може довести, що стала на шлях виправлення.

В даному випадку, судом під час дослідження матеріалів особової справи, дані про те, що ОСОБА_6 приймала участь в ЗНО та склала іспити, реалізувала програми «Подолання алкогольної та наркотичної залежності» та «Освіта», приймає участь у релігійних заходах були предметом дослідження, однак, вони не є вирішальними у вирішення питання щодо задоволення клопотання засудженої щодо її умовно-дострокового звільнення.

При цьому, колегія суддів враховує і той факт, що на заходи виховного і пізнавального характеру, які проводяться в установі та відділенні ОСОБА_9 реагує задовільно, участь у підготовці та проведенні культурно-масових заходів в установі приймає іноді.

З врахуванням досліджених матеріалів особової справи щодо ОСОБА_6 та вищевикладених доводів, колегія суддів приходить до висновку, що засуджена відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою не довела своє виправлення, враховуючи те, що ОСОБА_6 за час відбування покарання систематично порушували вимоги режиму утримання, за що їй оголошувались стягнення, які на даний час є погашеними в установленому законом порядку. Однак, ОСОБА_6 висновків для себе не зробила, на даний час не має впевненості у її подальшій самокерованій правослухняній поведінці, тому колегія суддів вважає, що підстави для умовно-дострокового звільнення згідно з вимогами статті 81 КК України відсутні.

Таким чином, ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є законною, та такою, що відповідає вимогам Кримінально-виконавчого кодексу України та чинному Кримінальному процесуальному кодексу України.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час розгляду матеріалів справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 376, 404, 405, 407, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12