АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня2016 року,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04 січня 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Деснянського районного суду м. Києва від 04.01.2016 року, яким ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, - виконувати самостійно. Запобіжний захід ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу у виді тримання під вартою скасовано, звільнено останнього з-під варти в залі суду.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_9 26 березня 2016 року близько 18 год. 40 хв. повторно вчинив закінчений замах на викрадення курки вартістю 1799 грн. 00 коп. із магазину ТОВ «Спортмастер Україна» (за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176) , однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони з викраденим товаром.

В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та доведеність вини ОСОБА_9 , порушує питання про скасування вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04.01.2016 року, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який виконувати самостійно.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судпершої інстанції, встановивши, що ОСОБА_9 вчинив інкримінований йому злочин під час відбування покарання з випробуванням, призначеним вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04.01.2016 року, при призначенні покарання за сукупністю вироків лише формально зазначив про застосування ст. 71 КК України, при цьому не визначив ОСОБА_9 остаточного покарання у виді невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, тобто не застосував кримінальний закон, що підлягав застосуванню (п.1 ч.1. ст. 413 КК України).
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, якийзаперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і учасники судового провадження у такому випадку позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_9 покарання.

Дії ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо призначення ОСОБА_9 за новий злочин за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України покарання із застосуванням положень ст. 69 у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., та вважає, що саме таке покарання за своїм видом та розміром у даному випадку буде достатнім та необхідним для виправлення особи обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Разом з цим колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляції прокурора про те, що суд першої інстанції при призначенні остаточного покаранняОСОБА_9 не застосував закон про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.
Згідно положеньч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку ст. 75 КК України, та призначення покарання, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Крім того, відповідно до п. 26 зазначеної Постанови у разі коли особа була засуджена до позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначається більш м`яке покарання.
Згідно ч. 3 ст. 72 КК України основні покарння у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню із іншими видами покарань не підлягають та виконуються самостійно.
Враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив новий злочин у період іспитового строку за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 04.01.2016, колегія суддів вважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків визначити йому остаточне покарання шляхом повного приєднання покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком та штрафу, який виконувати самостійно, оскільки за правилами ст. 72 КК України дані види покарань складанню не підлягають.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволеннючастково, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання - скасуванню з постановленням нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня2016 року щодо ОСОБА_9 скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок.
Вважати винним ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.
На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків приєднати повністю невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04.01.2016 року та остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на 1 рік та штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., який виконувати самостійно.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту звернення судового рішення до виконання.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ через Апеляційний суд міста Києва протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

_______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1294/2016 Категорія: ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1