АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/376/16 Справа № 697/1038/15-к Категорія: ч.2 ст.121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинувачуваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
перекладача ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 10.02.2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Леніногірськ Східно - Казахстанської області Республіки Казахстан, без громадянства, росіянина, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05.11.1996 року Черкаським обласним судом за ст. 93 п. «а», ч.3 ст. 142 КК України до 14 років позбавлення волі;

04.02.2015 року Канівським міськрайонним судом за ч.1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку, терміном на 1 рік, у відповідності до ст. 89 КК України судимість не знята та не погашена,

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду від 04.02.2015 року і остаточне покарання призначено у виді 8 років 2 місяців позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_8 на підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 02.03.2015 року до 09.02.2016 року включно.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_8 залишено попередню - тримання під вартою.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Знам`янка, Кіровоградської області, українця, гр. України, із середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, не одруженого, раніше судимого:

27.09.2005 року Знам`янським міським судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 186 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з встановленням іспитового строку терміном 1 рік;

31.05.2006 року Знам`янським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 190 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

24.05.2011 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

08.08.2013 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 309 КК країни до покарання у вигляді штрафу 850 грн.;

31.03.2015 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту, в силу ст. 89 КК України судимість не знята та не погашена,

визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 121 КК України, та на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного даним вироком, з покаранням, призначеним вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 31.03.2015 року, остаточно призначено покарання у виді 8 років 2 місяці позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_9 на підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 16.03.2015 року до 09.02.2016 року включно.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_9 залишено попередню - тримання під вартою.

Вирішено стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку в дохід держави витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судово-дактилоскопічної експертизи в розмірі 460,80 грн..

Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_8 будучи раніше неодноразово судимим, 26.02.2015 року, приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі ОСОБА_14 , що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , в ході сварки, що виникла на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_16 , декілька ударів металевою кружкою по голові, після чого почав наносити численні удари кулаками по голові та численні удари дерев`яною палицею по голові та тулубу потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_16 отримав наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток склепіння черепа, забою головного мозку, крововиливу в м`які тканини голови з внутрішнього боку, крововиливу в правий скроневий м`яз, ран на голові, синців в лобній ділянці по центру та справа, синців на повіках, садна на кляпці лівої вушної раковини, садна на спинці носу, закрита травма грудної клітки у вигляді переломів ребер з обох боків, забою лівої легені, крововиливу в лівій надлопатковій ділянці, крововиливу в правій надлопатковій ділянці, крововилив в м`які тканини правої половини грудної клітки, синця на лівому надпліччі з переходом в ліву лопаткову ділянку, що згідно висновку судово-медичної експертизи №03-01/178 від 02.03.2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень з ознакою небезпеки для життя. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_16 помер в реанімаційному відділенні Канівської ЦРЛ.

ОСОБА_9 , будучи раніше неодноразово судимим, діючи повторно, в середині лютого 2015 року, знаходячись на території домоволодіння ОСОБА_17 , яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, умисно, через вхідні двері, що були не зачинені, проник в будинок потерпілої ОСОБА_17 , звідки таємно викрав дві батареї опалення по 8 секцій кожна, вартістю 70 грн. за 1 секцію на загальну суму 1120 грн., чим спричинив потерпілій матеріальних збитків на вище вказану суму.

Він же, ОСОБА_9 , діючи повторно 26.02.2015 року приблизно о 12 годині, перебуваючи в магазині «Любава», що розташований по вул. Леніна 139, в м. Каневі Черкаської області, маючи вільний доступ до матеріальних цінностей, скориставшись тим, що увага продавця була спрямована на інших відвідувачів, таємно викрав банку з пожертвами для воїнів «АТО» з грошовими коштами в сумі 750 грн., чим спричинив матеріальних збитків координаційній раді з підтримки української армії.

Він же, ОСОБА_9 , 26.02.2015 року приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі ОСОБА_14 , що розташована за адресою: ( АДРЕСА_1 , спільно з ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , вході сварки, що виникла на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_16 численні удари кулаками та ногами по голові та тулубу, після чого наніс кілька ударів дерев`яною палицею по голові та тулубу ОСОБА_16 внаслідок чого ОСОБА_16 , отримав наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток склепіння черепа, забою головного мозку, крововиливу в м`які тканини голови з внутрішнього боку, крововилив в правий скроневий м`яз, ран на голові, синців в лобній ділянці по центру та справа, синців на повіках, садна на кляпці лівої вушної раковини, садна на спинці носу, закрита травма грудної клітки у вигляді переломів ребер з обох боків, забою лівої легені, крововиливу в лівій надлопатковій ділянці, крововиливу в правій надлопатковій ділянці, крововилив в м`які тканини правої половини грудної клітки, синця на лівому надпліччі з переходом в ліву лопаткову ділянку, що згідно висновку судово-медичної експертизи №03-01/178 від 02.03.2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в реанімаційному відділенні Канівської ЦРЛ.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 02.06.2015 року закрито кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_15 за ч.2 ст. 121 КК України у зв`язку з її смертю (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ст. Перегонівка - ст. Т.Шевченка Черкаської області (а.с. 40-47 т.1).

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор, подав апеляцію, в якій не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм правопорушень та правильності кваліфікації їх дій зокрема, ОСОБА_8 за ч.2 ч. 121 КК України та ОСОБА_9 за ч.2, 3 ст. 185, ч.2 ст. 121 КК України, вважає, що вказаний вирок є незаконним і підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засуджених внаслідок м`якості. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, та ухвалити новий вирок, яким засудити:

- ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України до 9 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду від 04.02.2015 року і остаточно призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 02.03.2015 року;

- ОСОБА_9 за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 121 КК України до 9 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань остаточно призначити покарання у виді 9 років 7 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду від 31.03.2015 року у вигляді 5 місяців арешту та остаточно призначити покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 16.03.2015 року.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_11 , подав апеляцію, в якій вказує, що вирок суду першої інстанції є необґрунтованим та безпідставним, а також таким, що спотворює та перекручує дійсні обставини справи та факти. Також навів покази свого підзахисного дані ним у суді першої інстанції відповідно до яких він заперечує вчинення інкримінованих йому правопорушень. Просить скасувати вирок суду першої інстанції і закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 , подав апеляцію, в якій вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що він діяв в стані необхідної оборони, оскільки в нього були тілесні ушкодження, які завдав йому потерпілий ОСОБА_16 , однак, а ні органом досудового розслідування, а ні судом не взято до уваги вказаний факт. Крім того, судом першої інстанції не в повній мірі враховано покази потерпілого ОСОБА_18 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , чим в свою чергу порушено його право на об`єктивний захист. Також вказує на те, що в протоколі проведення слідчого експерименту не зазначено тих даних, про які він повідомляв, а у висновок судово дактилоскопічної експертизи не містить даних про наявність його слідів рук на місці події. Просить скасувати вирок суду першої інстанції, розглянути обставини кримінального провадження, та застосувати положення ст. 36 КК України, та в подальшому переглянути кваліфікацію інкримінованої йому ч.2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник обвинувачено ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 , подав апеляцію, в якій вказує, що вирок суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, таким, що підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю, з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, крім того звертає увагу суду на те що місцевим судом не було визначено роль кожного обвинуваченого та не з`ясовано походження кожного ушкодження. Також посилається на те що судом залишено поза увагою той факт, що потерпілий під час нанесення йому ОСОБА_15 ударів пилкою ударився головою об залізний умивальник. Просить скасувати вирок суду першої інстанції, провадження у справі закрити.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_9 , подав апеляцію, в якій вказує, що суд односторонньо та упереджено розглянув дане кримінальне провадження, судом не було досліджено обставини, які мають суттєве значення для визначення його винуватості. Взято до уваги покази свідка ОСОБА_19 , який є інвалідом II групи та має психічні відхилення, та поклав в основу доведеності його вини, докази, які ніяким чином не вказують на його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 121, ч.2, 3 ст. 185 КК України. Просить скасувати вирок суду першої інстанції, дослідити та оцінити всі докази, які суд першої інстанції вважає достатніми для визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, закрити кримінальне провадження відносно нього, та не позбавляти його права на захист.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, та просив її задоволити з наведених в ній підстав, а апеляції захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 просив залишити без задоволення, думку обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та їх захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які підтримали подані ними апеляції, та просили їх задоволити з наведених в них підстав, апеляцію прокурора просили залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляції захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які їх засуджено при обставинах наведених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про їх винність у вчинені інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочинів обвинуваченими.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України, та обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2, 3 ст. 185, ч.2 ст. 121 КК України є вірною.

По справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України - умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 121 КК України - умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого; ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, ч.3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо доведеності вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень та обґрунтовано постановив обвинувальний вирок, а посилання прокурора на м`якість призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання судом першої інстанції повністю враховано вимоги ст. 65, 66, 67 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора щодо м`якості призначеного покарання не підлягає задоволенню, оскільки при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції, вірно врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, і його наслідком є смерть потерпілого; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, у відповідності до ст. 89 КК України судимість не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив новий злочин, характеризується негативно; на обліку у нарколога та психіатра Канівської ЦРЛ неперебуває; відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання є вчинення ОСОБА_8 злочину у стані алкогольного сп`яніння; обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України не встановлено. Також суд враховує поведінку самого потерпілого ОСОБА_16 , який був у стані алкогольного сп`яніння та першим наніс йому удар.

При призначенні покарання ОСОБА_9 відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції, вірно врахував: характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, і його наслідком є смерть потерпілого; характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як злочин середньої тяжкості; характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий, у відповідності до ст.89 КК України судимість не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив нові злочини, характеризується негативно; на обліку у нарколога та психіатра Канівської ЦРЛ не перебуває; відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання є вчинення ОСОБА_9 злочину у стані алкогольного сп`яніння; обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 довідно до ст. 66 КПК України судом не встановлено.

Таким чином, з урахуванням даних про особи обвинувачених, обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута виключно при призначенні обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 міри покарання у виді позбавлення волі. А тому вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи наведені в апеляції прокурора щодо м`якості покарання непереконливими та такими, що не підлягають задоволенню. Призначене покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним та достатнім для їх виправлення та запобігання вчиненню ними нових злочинів і призначено в межах санкцій ч.2 ст. 121, ч.2, 3 ст. 185 КК України.

Що стосується апеляції захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 , то на думку колегії суддів, вона також не підлягає до задоволення з наступних підстав.
В своїй апеляції адвокат ОСОБА_11 посилається на невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст. 121 КК України. В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки та врахував те, що при експертизі трупа був виявлений перелом грудини на рівні 3-го міжребер`я, що згідно висновку судово-медичної експертизи є слідами медичних маніпуляцій. Враховуючи той факт, що причиною смерті ОСОБА_16 була сполучена травма голови та грудної клітки, що ускладнилась розвитком шоку, перелом грудини на рівні 3-го міжребер`я, що є слідами медичних маніпуляцій, також міг спричинити смерть потерпілого, враховуючи, що ОСОБА_16 26.02.2015 року були завдані тілесні ушкодження, а помер він тільки 01 березня 2015 року.

Однак зазначені адвокатом обставини не відповідають дійсності є безпідставними та надуманими, оскільки були ретельно перевірені місцевим судом, про що зазначено у вироку (т.3 а.с. 105). Судом вказані покази обвинувачених правильно оцінено критично, оскільки згідно висновку СМЕ №03-01/178 від 02.03.2015 року (а.с. 29-31 т.1 м.к.п.), зазначено, що перелом грудини на рівні 3 го міжребер`я є слідом медичних маніпуляцій і не є складовою частиною закритої травми грудної клітки у вигляді переломів ребер з обох боків, забою лівої легені, крововиливу в лівій надлопатковій ділянці, крововиливу в правій надлопатковій ділянці, крововилив в м`які тканини правої половини грудної клітки, синця на лівому надпліччі з переходом в ліву лопаткову ділянку, тобто відповідно до підсумків вказаного висновку не є причиною смерті потерпілого, причиною смерті послужила сполучена травма голови та грудної клітки, що ускладнилася розвитком шоку.

Доводи викладені адвокатом ОСОБА_11 , щодо вилучення з місця злочину та поміщення до пакетів речових доказів та їх відкривання та дослідження під час вивчення матеріалів кримінального провадження судом і що даний факт на його думку вказує на те, що речові докази не були передані на експертизу та їх експертиза не проводилась, що свідчить про те що, відповідних доказів про те, хто яким предметом та за яких обставин наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_16 в матеріалах кримінального провадження не існує є помилковими та ґрунтуються виключно на думці апелянта, а не на вимогах закону.

Так у (т.1 на а.с.71,72) міститься протокол огляду предметів від 05.03.2015 року відповідно до якого слідчий в присутності понятих провів огляд предметів, які були вилучені в ході огляду місця події 26.02.2015 року, після чого (а.с. 73) визнав: пилу, кухонний ніж, дерев`яну палицю, емальовану кружку, та інші речі речовими доказами. Такі доводи адвоката в його апеляції, про те що вище перелічені речові докази були відкриті та дослідженні безпосередньо в судовому засіданні, свідчать про неналежне ознайомлення та вивчення матеріалів кримінального провадження апелянтом.

На думку колегії суддів вказані в апеляції адвоката обставини є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Як слідує з матеріалів кримінального провадження речові докази у порядку передбаченому вимогами ст. 100 КПК України та іншими були вилучені з місця злочину, оглянуті, запаковані та передані суду, ним оглянуті, у спосіб передбачений статтею 357 КПК України відповідно до якого речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження. Особи, яким подані для ознайомлення речові докази, можуть звернути увагу суду на ті чи інші обставини, пов`язані з річчю та її оглядом. Тобто законом не встановлено, що за допомогою речових доказів встановлюється хто, яким предметом та за яких обставин наносив тілесні ушкодження, як про це зазначає адвокат, на думку колегії суддів обставини вчинення злочину та особи, які його вчинили встановлюються шляхом допиту осіб, які його вчинили, допиту свідків, експертів та у інший передбачений законом спосіб, але не шляхом проведення експертизи речових доказів, якщо у такій дії не було необхідності в ході проведення досудового розслідування.

Крім того адвокат ОСОБА_11 , у своїй апеляції зазначає, що тільки з показів даних самим ОСОБА_8 випливає, що він наніс потерпілому два удари металевою кружкою по голові, про те що він наносив численні удари кулаками та палицею по голові та тулубу потерпілого підтверджуючих даних немає. З такими твердженнями адвоката у його апеляції колегія суддів категорично погодитися не може, оскільки факт побиття потерпілого ОСОБА_8 підтверджується також показами обвинуваченого ОСОБА_9 , який вказав, що він бачив як ОСОБА_8 відбився від удару ОСОБА_16 металевою кружкою, нанісши йому удар, ОСОБА_16 в той момент був з дерев`яною палицею в руках. Також свідок ОСОБА_14 повідомив про те, що бачив, як ОСОБА_16 по голові били дерев`яною палицею ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яка зламалась. Тому посилання адвоката ОСОБА_11 на необхідну самооборону є безпідставними, оскільки вказані дії не можна вважати такими, що спрямовані на самозахист, а є цілеспрямованими з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, оскільки вони наносилися в життєво важливі органи, твердими предметами.
Твердження адвоката у своїй апеляції про те що відповідно до висновку судової дактилоскопічної експертизи №24 від 18.03.2015 року, яка проводилася, як слід розуміти адвоката по слідам пальців рук, вилучених у ході огляду місця події не виявлено слідів пальців рук ОСОБА_8 , що підтверджує, що він не наносив інші тілесні ушкодження окрім двох ударів металевою кружкою про які сам повідомив є безпідставними та спростовуються показами свідка ОСОБА_14 , який допитаний судом та покази якого наведені вище.
Крім зазначеного вище вина ОСОБА_8 у інкримінованому йому кримінальному правопорушення підтверджується:

- протоколом проведення слідчого експерименту, за участю ОСОБА_8 від 02.03.2015 та фототаблиці до нього (а.с. 46-50 т.1 м.к.п.), який був досліджений в судовому засіданні, встановлено, як саме ОСОБА_8 в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_16 шляхом нанесення декількох ударів металевою кружкою по голові;

*висновком додаткової судово-медичної експертизи, проведеної експертом КУ «Черкаське обласне бюро СМЕ» ОСОБА_22 №03-01/178/3 від 05.03.2015 року (а.с.81-82 т.1 м.к.п.), відповідно до якого не виключається можливість отримання черепно-мозкової травми при обставинах зазначених в протоколі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 02.03.2015 року. Отримання решти ушкоджень при обставинах зазначених в протоколі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 02.03.2015 року малоймовірне. Між сполученою травмою голови і грудної клітки та настанням смерті існує прямий причинний зв`язок.

Зазначені вище обставини, в своїй сукупності, спростовують доводи адвоката ОСОБА_11 , щодо непричетності ОСОБА_8 до вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 , на те що свідок ОСОБА_14 є інвалідом ІІ групи та має психічні розлади, колегія суддів оцінює критично, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на недієздатність вказаного свідка.

Також, на думку колегії суддів, посилання обвинуваченого ОСОБА_8 в своїй апеляції на свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , експерта ОСОБА_22 , як на таких, що чітко не вказують на його вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, не заслуговують на увагу, оскільки вони хоч і не були безпосередніми очевидцями події, однак їх покази в сукупності з показами свідка ОСОБА_14 , протоколом слідчого експерименту, за участю ОСОБА_8 від 02.03.2015 року (т.1 м.к.п. а.с. 46-50), висновком додаткової судово-медичної експертизи, проведеної експертом КУ «Черкаське обласне бюро СМЕ» ОСОБА_22 №03-01/178/3 від 05.03.2015 року (а.с.81-82 т.1 м.к.п.), дають підстави вважати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на висновок експерта ОСОБА_23 №24 від 18.03.2015 року (а.с.85-96 т.1 м.к.п.), як на доказ своєї невинуватості у вчиненні кримінально правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, є безпідставним, та спростовується доказами наведеними вище.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на порушення судом першої інстанції його прав, є також безпідставними та необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції проводив судовий розгляд у відповідності до вимог КПК України, крім того його права та інтереси представляв адвокат ОСОБА_11 ..
Посилання адвоката ОСОБА_10 , у своїй апеляції на непричетність його підзахисного до вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 121, ч.2,3 ст. 185 КК України спростовується:
*показами свідка ОСОБА_14 , який був допитаний судом першої інстанції, та повідомив про те, що бачив, як ОСОБА_16 по голові били дерев`яною палицею ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яка зламалась;

*висновком додаткової судово-медичної експертизи, проведеної експертом КУ «Черкаське обласне бюро СМЕ» ОСОБА_22 №03-01/178/4 від 23.03.2015 року, відповідно до якої не виключається можливість отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_16 при обставинах зазначених в протоколі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 від 16.03.2015 року;

*висновком додаткової судово-медичної експертизи №03-01/178/16 від 20.01.2016

проведеної експертом КУ «Черкаське обласне бюро СМЕ» ОСОБА_22 (т.2 а.с.223-228) згідно якого не виключається можливість отримання черепно-мозкової травми у потерпілого ОСОБА_16 внаслідок дій ОСОБА_9 при обставинах зазначених в протоколі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 від 16.03.2015 року;

*показами потерпілої ОСОБА_17 про те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , і 17.02.2015 сусіди зателефонували їй і повідомили про відсутність навісного замка в будинку вже 19.02.2015 вона поїхала до свого будинку і побачила, що викрадено чугунні батареї: одну батарею на три секції, п`ять батарей на вісім секцій. Вказує, що будинок був зачинений на навісний замок, який під час проникнення був знятий і зник;

*показами свідка ОСОБА_24 про те, що у 2015 році в м. Каневі вона приймала металобрухт і підтвердила, що взимку 2015 року в обідній час на таксі приїхали двоє чоловіків і дістали дві чугунні батареї по вісім секцій, за що саме обвинуваченому ОСОБА_9 , якого пізнала в суді, вона віддала грошові кошти;

*протоколом проведення слідчого експерименту, за участю ОСОБА_9 від 08.04. 2015 року та фототаблиці до протоколу (а.с. 176-180 т. 1 м.к.п.), який був досліджений судом першої інстанції, та згідно якого встановлено, що саме в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , вчинено ним крадіжку батарей опалення, та через які саме двері він проник до будинку та вказав на пункт прийому металобрухту, куди він здав батареї;

- показаннями свідків ОСОБА_25 про те, що на початку 2015 року працювала продавцем в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що розташований по АДРЕСА_4 , пам`ятає, що в день викрадення продавцем працювала ОСОБА_26 , стояла банка для збирання коштів воїнам АТО і вона перерахувала зібрані кошти, їх було близько 700-800 грн.. Коли власник магазину ОСОБА_27 запитала про банку, з`ясували, що банка зникла, після чого вони переглянули відео спостереження, яке проводилось у магазині, на якому було видно особу, яка банку з грошовими коштами, поклала в пакет, при цьому вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_28 , вказавши на нього в суді;

- показаннями в суді свідка ОСОБА_27 про те, що вона займається підприємницькою діяльністю в магазині «Любава», що розташований по вул. Леніна, 139, в м. Каневі Черкаської області. Вказує, що в день крадіжки в магазині працювали ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , остання виконувала функції продавця, коштів для воїнів було зібрано в сумі близько 750 грн.. Переглянувши відео спостереження, яке проводилось у магазині, вона побачила особу обвинуваченого ОСОБА_9 , яку впізнала в суді по рисам обличчя, і вказала, що саме він взяв банку з грішми і поставив в пакет.

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 08.04. 2015 та фототаблиці до протоколу (а.с.176-180 т. 1 м.к.п.) встановлено, що саме в магазині «Любава» він викрав банку з грошовими коштами та вказав, на місце в магазині, де знаходилась банка з грішми.

Крім того, посилання адвоката ОСОБА_10 на незаконність збору коштів для воїнів АТО, на думку колегії суддів є безпідставним немотивованим і надуманим, оскільки відповідно до пояснень свідків, а саме:
*показами потерпілого ОСОБА_29 , який в судовому засіданні пояснив, що станом на 26.02.2015 року він був членом Канівської координаційної ради на допомогу воїнам АТО, яка була створена розпорядженням Канівського міського голови для координації дій волонтерів м. Канева., був уповноважений ставити банки для пожертв воїнам АТО в магазинах та інших громадських місцях, вести облік грошових коштів та звітувати на координаційній раді;

*показами свідка ОСОБА_30 , заступника голови Канівської міської ради, який в судовому засіданні пояснив, що в період лютого 2015 року ОСОБА_29 був членом Канівської координаційної ради з допомоги воїнам АТО, яка була створена з червня 2014 року розпорядженням Канівського міського голови для координації дій волонтерів м. Канева, і був уповноважений збирати грошові кошти в магазинах та інших громадських місцях, вести облік грошових коштів та звітувати на координаційній раді;

*також відповідно до довідки (т1 а.с. 209) координаційна рада по наданню допомоги Збройним Силам України при виконавчому комітеті Канівської міської ради зверталася до керівників підприємств, установ, організацій міста для перерахування коштів на допомогу Збройним Силам України на рахунок благодійного фонду «Канів наш дім», засновником якого є ОСОБА_29 ..

Крім того, зазначені доводи адвоката ОСОБА_10 не є предметом розгляду апеляційним судом, оскільки апеляційний суд перевіряє законність засудження обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст. 185 КК України, а не законність встановлення банки для збору коштів у магазині для допомоги армії, яку було викрадено обвинуваченим.

Також, в апеляції адвоката ОСОБА_10 є аналогічні доводи, які були викладені в апеляції адвоката ОСОБА_11 , з приводу дослідження речових доказів виключно судом першої інстанції, однак вказані доводи, є надуманими, оскільки як зазначалося вище, відповідно до протоколу огляду предметів від 05.03.2015 року (т.1 на а.с.71,72) слідчий в присутності понятих провів огляд предметів, які були вилучені в ході огляду місця події 26.02.2015 року, після чого (а.с. 73) визнав: пилу, кухонний ніж, дерев`яну палицю, емальовану кружку, та інші речі речовими доказами. Крім того, на вказані речові докази є посилання у висновку експерта від 05.03.2015 року №03-01/178/3 в т.1 на а.с. 81-82.

Інші доводи адвоката ОСОБА_10 , зазначені в його апеляції про непричетність його підзахисного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є безпідставними та необґрунтованими, та спростовуються доводами наведеними вище.
Що стосується доводів, наведених в апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 , то на думку колегії суддів вони є необґрунтованими та безпідставними.
Так обвинувачений ОСОБА_9 вказує, що причиною смерті потерпілого ОСОБА_16 могло слугувати його падіння, під час якого він вдарився головою об залізний рукомийник, а також нанесення ОСОБА_15 удару ножем в праве стегно. Однак вказані доводи є безпідставними, необґрунтованими, і не узгоджуються з показами свідка ОСОБА_14 , який бачив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 били ОСОБА_16 по голові дерев`яною палицею, яка зламалась та висновком судово-медичної експертизи, проведеної експертом КУ «Черкаське обласне бюро СМЕ» ОСОБА_22 №03-01/178 від 02.03.2015 року (а.с.29-31 т.1.м.к.п.), відповідно до якого причиною смерті є сполучена травма голови та грудної клітки, що ускладнилась розвитком шоку.

Крім того обвинувачений ОСОБА_9 вказує, у своїй апеляції, про нанесення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_16 обвинуваченому ОСОБА_8 , на що не звернув увагу суду першої інстанції. Однак вказаний факт, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки по справі зібрано достатньо доказів, які вказують на те, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 цілеспрямовано наносили удари потерпілому ОСОБА_16 .. Крім того, як зазначалося вище, на вказаний факт звертає увагу і адвокат ОСОБА_11 в своїй апеляції, де вказує на необхідну самооборону, однак вказані доводи є безпідставними, оскільки вказані дії не можна вважати такими, що спрямовані на самозахист, а є цілеспрямованими з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, оскільки вони наносилися в життєво важливі органи, твердими предметами.
В своїй апеляції обвинувачений ОСОБА_9 вказує на розбіжності в нанесених тілесних ушкодженнях зазначених у медичній картці потерпілого ОСОБА_16 та висновку експерта №03-01/178, а саме: «При поступленні скарги на загальну слабкість, в місцях ушкоджень. Зі слів працівника міліції, хворого били палицею та різали ножем. Крововтрата, зі слів міліціонера, велика… При поступленні діагноз: ЗЧМТ. Забій мозку. Різані рани потилиці і правого стегна… При ПХО ран: в потиличній ділянці забійно-рвана рана розмірами 16*0,5 см V - подібної форми, в тім`яній області дві забито-рвані рани 3,5*3см та 4,5*2,3см. На що, згідно висновку судово-медичного експерта №03-01/178 в частині дослідження зовні експерт лише виявив в потиличній ділянці по центру прямолінійну рану довжиною 7 см., горизонтально розташовану рану аналогічних характеристик. Решти ушкоджень голови не виявлено». Однак вказаний факт не відповідає дійсності, оскільки у висновку експерта №03-01/178 від 02.03.2015 року (т.1 м.к.п. а.с. 30) зазначено: «В потиличній ділянці по центру наявна прямолінійної форми рана, довжиною 7 см., горизонтально розташована, ушита хірургічними швами. На 2 см догори від вищеописаної рани наявна аналогічних характеристик ушита рана, довжиною 2 см., горизонтально розташована.». Тобто експертом детально досліджено та детально описано всі ушкодження на тілі потерпілого ОСОБА_16 , а розбіжності на які посилається обвинувачений ОСОБА_9 є безпідставними та надуманими.
Крім того, вказані в апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 обставини спростовуються доказами наведеними вище, а саме: показами свідка ОСОБА_14 ; висновком додаткової судово-медичної експертизи, проведеної експертом КУ «Черкаське обласне бюро СМЕ» ОСОБА_22 №03-01/178/4 від 23.03.2015 року; висновком додаткової судово-медичної експертизи №03-01/178/16 від 20.01.2016 року; показами потерпілої ОСОБА_17 ; показами свідка ОСОБА_24 ; протоколом проведення слідчого експерименту, за участю ОСОБА_9 від 08.04. 2015 року та фототаблиці до протоколу; показаннями свідків ОСОБА_25 ; показаннями в суді свідка ОСОБА_27 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 08.04. 2015 та фототаблиці до протоколу, з яких вбачається, що існує достатньо підстав вважати обвинуваченого ОСОБА_9 винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 121 КК України.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 , на те що свідок ОСОБА_14 є інвалідом ІІ групи та має психічні розлади, колегія суддів оцінює критично, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на недієздатність вказаного свідка.

Також обвинувачений ОСОБА_9 в своїй апеляції вказує що суд першої інстанції посилається на покази свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , та вказує, що вони ніякого відношення до вчиненого ним кримінального правопорушення не мають. З цього приводу колегія суддів, звертає увагу на те, що суд послався на покази свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32 як на доказ спростування посилань обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з приводу тиску та погрози з боку працівників міліції під час проведення слідчих дій по даному кримінальному провадженню, а не на доказ підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_9 , як про те він зазначає в своїй апеляції.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 у своїй апеляції про те, що відповідно до висновку судової дактилоскопічної експертизи №24 від 18.03.2015 року слідів пальців рук, вилучених у ході огляду місця події не виявлено слідів пальців рук ОСОБА_9 , не спростовує його причетність до вчиненого кримінального правопорушення, оскільки по справі зібрано, та належно оцінено судом першої інстанції достатньо доказів його вини.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 , на порушення судом першої інстанції його права на захист є надуманим, судом першої інстанції роз`яснено обвинуваченому його права, крім того на протязі всього судового розгляду він мав захисника ОСОБА_10 , яка надавала йому кваліфіковану юридичну допомогу.

Доводи наведені обвинуваченим ОСОБА_9 про непричетність його до вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2,3 ст. 185 КК України, є аналогічними доводам викладеним а апеляції адвоката ОСОБА_10 та спростовуються доводами наведеними вище.
Що стосується посилань обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 на фальсифікацію доказів за ч.3 ст. 185 КК України, неспівпадання кількості викрадених і зданих до пункту металобрухту батарей, те, що батареї були знайдені ОСОБА_9 та ОСОБА_33 на смітнику, а також завищений розмір завданої шкоди не заслуговують на увагу оскільки в матеріалах кримінально провадження є достатньо доказів, які вказують на винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України а саме:

- протоколом проведення слідчого експерименту, за участю ОСОБА_9 від 08.04. 2015 року та фототаблиці до протоколу (а.с. 176-180 т. 1 м.к.п.), який був досліджений судом першої інстанції, та згідно якого встановлено, що саме в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , вчинено ним крадіжку батарей опалення, та через які саме двері він проник до будинку та вказав на пункт прийому металобрухту, куди він здав батареї;

- в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_24 , пізнала в суді ОСОБА_9 , та вказала, що вона саме ОСОБА_9 віддала грошові кошти за дві чугунні батареї по вісім секцій;

*в судовому засіданні в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_17 вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , і 17.02.2015 року сусіди зателефонували їй і повідомили про відсутність навісного замка в будинку вже 19.02.2015 вона поїхала до свого будинку і побачила, що викрадено чугунні батареї: одну батарею на три секції, п`ять батарей на вісім секцій. Вказує, що будинок був зачинений на навісний замок, який під час проникнення був знятий і зник. Тобто всі докази по справі досліджено судом першої інстанції, та сумнівів у їх достовірності не викликають. Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 з приводу того, що батареї були знайдені ОСОБА_9 та ОСОБА_33 на смітнику спростовуються протоколом проведення слідчого експерименту, за участю ОСОБА_9 від 08.04. 2015 року та фототаблиці до протоколу. Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 з приводу завищеного розміру завданої шкоди та кількості викладених та зданих до пункту прийому металобрухту батарей, не заслуговують на увагу оскільки, даний факт не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, крім того цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Також, що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_8 , з приводу незаконності обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то на думку колегії суддів, підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу немає, оскільки вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому, на думку колегії суддів, обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, ч.5 ст. 72 КК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 рокувідносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без змін.

У відповідності до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 09 лютого 2016 року по 25 серпня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто по дату винесення ухвали апеляційним судом.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :