621/896/16-к 1-кп/621/122/16
У Х В А Л А
08 листопада 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001229 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Холмстке Абинського району Краснодарського краю РФ, громадянина Російської Федерації, з неповною середньою освітою, розлученого, мешканця без реєстрації АДРЕСА_1 , не працюючого, не судимого,

у злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у приміщення, чим потерпілому ОСОБА_8 завдано майнову шкоду на суму 2882 грн., а також у повторному таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло, чим потерпілій ОСОБА_4 завдано майнову шкоду на суму 130743 грн. 50 коп.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду від 06.04.2016 року у відношенні ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, який неодноразово продовжувався і наразі, ухвалою Зміївського районного суду від 21 вересня 2016 року продовжений до 19 листопада 2016 року.

Під час судового розгляду виникла підстава для відкладення судового розгляду, яка передбачена п. 2 ч. 2 ст. 322 КПК України.

У зв`язку з цим, судове провадження не може бути закінчене в межах строку тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 заявила мотивоване клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки не зменшилися ризики, що були підставою для застосування цього запобіжного заходу.

Потерпіла ОСОБА_4 та представник потерпілої ОСОБА_5 підтримали клопотання з підстав, викладених прокурором, а також просили врахувати, що термін перебування ОСОБА_6 в Україні закінчився і він підлягає видворенню за межі України.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив вирішити клопотання на розсуд суду, заперечень не висловлював.

Захисник ОСОБА_7 проти клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого заперечувала, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт, мотивуючи це наявністю у обвинуваченого постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, а також бажанням обвинуваченого вчинити дії щодо відшкодування шкоди потерпілій.

Вислухавши учасників судового провадження, суд дійшов наступного:

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Під час застосування запобіжного заходу слідчим суддею було взято до уваги, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно з якою йому загрожує, у разі визнання винуватим у цьому кримінальному правопорушенні, покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; не працює, розлучений, є громадянином Російської Федерації, на території України не зареєстрований, постійного місця проживання не має, що дає підстави вважати, що застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ч. ч. 1, 5 ст. 177 КПК України.

Під час вирішення клопотання про продовження строків тримання під вартою стороною обвинувачення пом`якшено кваліфікацію дій ОСОБА_6 , та він обвинувачується у тяжкому злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України.

Водночас, слід взяти до уваги, що на час вчинення крадіжок, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , він без реєстрації проживав в АДРЕСА_1 , де наймав житло разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 .

Водночас, під час судового розгляду до матеріалів кримінального провадження долучено акт обстеження від 27.07.2016 року, в якому зазначено, що ОСОБА_6 разом зі співмешканкою ОСОБА_9 дійсно проживає в АДРЕСА_2 .

Однак, даний акт обстеження містить суперечливі відомості, оскільки в ньому зазначено, що за період проживання з вересня 2013 року по серпень 2015 року ОСОБА_6 зарекомендував себе з позитивної сторони, а сам акт складений 27.07.2016 року, коли ОСОБА_6 вже перебував під вартою.

Таким чином, суду не надано доказів наявності у ОСОБА_6 постійного місця проживання, тому немає можливості застосування у відношенні нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

З урахуванням відомостей щодо відсутності у ОСОБА_6 постійного місця проживання в Україні, а також відсутності документів, якими підтверджується право ОСОБА_6 перебувати на території України, залишається високим ризик ухилення ОСОБА_6 від суду.

Таким чином, відсутні відомості щодо зменшення ризиків, що були підставою для застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, тому немає підстав для зміни запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого на більш м`який.

Враховуючи, що до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 судове провадження не буде завершене, а підстави для зміни запобіжних заходів у відношенні нього відсутні, необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого в межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 322, 197, 331, 350 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в Харківській УВП (№27) на строк до 06 січня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: