Справа № 308/3920/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю слідчого ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу прокуратури області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,
В С Т А Н О В И В :
15 квітня 2016 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання, згідно з яким ініційовано питання щодо накладення арешту на тимчасово вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_3 при його затриманні майно, а саме: службове посвідчення (серійний номер НОМЕР_1 , видане 19.06.2015 Державною прикордонною службою на ім`я прапорщика ОСОБА_3 ), ідентифікаційну картку (серійний номер НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_5 ) та мобільний телефон марки Samsung DUOS з двома сім картами операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «МТС Україна».

З внесеного клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що згідно з даними витягу з кримінального провадження № 0000045, сформованого станом на 15.04.2016 року, органом досудового розслідування прокуратурою Закарпатської області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2016 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.03.2016 року до правоохоронних органів звернувся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що у міжнародному автомобільному пункті пропуску «Чоп» митного поста «Тиса» службова особа прикордонної служби ОСОБА_3 запропонував йому сприяти у переміщенні через державний кордон України тютюнових виробів, прихованих у конструктивних порожнинах автомобіля, за що вимагає від нього неправомірну вигоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, які необхідно сплачувати щоразу на вказану ОСОБА_3 банківську картку.

Встановлено, що вказаною вище службовою особою, яка вимагає від ОСОБА_6 неправомірну вигоду, є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Ялтушків, Барського району, Вінницької області, мешканець АДРЕСА_1 , який працює на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії дозиметриста ВПС «Тиса» ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває у званні прапорщика.

Таким чином, на даний час встановлені достатні відомості, що свідчать про наявність у діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України.
У клопотанні слідчий також зазначає, що 15.04.2016 року ОСОБА_3 затримано у відповідності до ст.208 КПК України у зв`язку з тим, що його застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення. У ході особистого обшуку ОСОБА_3 в нього виявлено та вилучено особисті речі, а саме: службове посвідчення (серійний номер НОМЕР_1 , видане 19.06.2015 Державною прикордонною службою на ім`я прапорщика ОСОБА_3 ), ідентифікаційну картку (серійний номер НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_5 ) та мобільний телефон марки Samsung DUOS з двома сім картами: оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номером НОМЕР_3 та мобільного оператора «МТС Україна» з номером НОМЕР_4 .
Оскільки вказані речі та документи мають важливе значення для встановлення об`єктних обставин у даному кримінальному провадженні, є доказами у даному кримінальному провадженні, електронні дані в телефонах можуть містити в собі відомості про вимагання та отримання незаконних винагород в даному та інших випадках, слідчий просить накласти арешт відповідно до положень ст. ст. 131-132, 170-171 КПК України.
Слідчий у ході судового розгляду заявлене клопотання підтримав, просив його задовольнити. Підозрюваний заперечень щодо задоволення клопотання не висловив.

Заслухавши пояснення слідчого, думку підозрюваного, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Одним із процесуальних джерел доказів є речові докази, за ч. 2 ст. 84 КПК України, якими відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За приписами ч. 3 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу. У відповідності до ч. 5 ст. 236 КПК України за рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження. За ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Підставою для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, є існування сукупності розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Метою накладення арешту згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Оцінивши вищенаведене, враховуючи наявність сукупності розумних підозр вважати, що зазначене у клопотанні майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, а також може бути визнано речовими доказами в даному кримінальному правопорушенні, беручи до уваги те, що слідчим у судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на таке, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість внесеного клопотання.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 208, 236, 309, 394, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_3 при його затриманні майно, а саме: службове посвідчення (серійний номер НОМЕР_1 , видане 19.06.2015 Державною прикордонною службою на ім`я прапорщика ОСОБА_3 ), ідентифікаційну картку (серійний номер НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_5 ) та мобільний телефон марки Samsung DUOS з двома сім картами операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «МТС Україна».

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1