Справа № 140/2619/16-к
№ 1-кс/140/453/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.11.2016 року м. Немирів
Слідчий суддя Немирівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові
В С Т А Н О В И В :
До Немирівського районного суду звернувся слідчий СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 з клопотанням про накладення арешту на майно.
Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.
Згідно вимог ч. 1 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження, або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. 170-174 КПК України, тобто, крім випадків, коли на речовий доказ буде накладено арешт.
Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, або набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав повністю, просив його задовольнити на підставах викладених у клопотанні.
В судовому засіданні прокурор клопотання також підтримав, просив його задовольнити.
Заслухавши слідчого, який просить задовольнити клопотання, з`ясувавши думку прокурора, який також підтримав дане клопотання, вивчивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, приходжу до висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню в зв`язку з тим, що заборона використання майна і розпорядження таким майном може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню для встановлення важливих обставин у кримінальному проваджені для проведення повного, всебічного об`єктивного розслідування кримінального провадження.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 131-132, 170-172, 369-372 КПК України, суд, -
Клопотання слідчого СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: