УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.09.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
представника ПАТ «ПУМБ» ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника «Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -
ПАТ «ПУМБ» звернулось до суду із указаним клопотанням, у якому послалось на винесення 11.07.2016 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 ухвали про накладення арешту на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Представник банку у клопотанні зазначає, що не було необхідності розглядати клопотання про арешт майна за відсутністю особи, у володінні якої перебуває майно з огляду на неможливість фізично переховати або знищити таке нежитлове приміщення. До того ж застосування слідчим суддею положень частини 2 статті 172 КПК України не дозволило в судовому засіданні дослідити матеріали, що мають суттєве значення для прийняття обґрунтованого рішення. Зокрема, ПАТ «ПУМБ» послалось на укладення кредитного договору між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_5 , за яким остання одержала кредит, а в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, згідно якого в заставу банку передано нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору в період з квітня 2010 року по липень 2011 року рекомендованими листами банком на адресу ОСОБА_5 направлялись письмові вимоги про усунення порушень кредитного договору та договору іпотеки, з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки зі спливом тридцятиденного терміну у разі їх невиконання. У зв`язку з невиконанням протягом 2010-2016 років позичальником ОСОБА_5 викладених у вищезазначених листах вимог та непогашенням боргу, як зазначає у клопотанні представник ПАТ «ПУМБ», у відповідності до пунктів 1.7 та 4.7 Договору іпотеки, положень статей 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», 22.04.2016 банк звернув стягнення на іпотеку шляхом реєстрації приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за номером запису 14360913 права власності банку на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, що вказує на необґрунтованість накладення арешту. Крім того, на думку представника заявника, слідчий суддя не перевірив обґрунтованість доводів слідчого та їх доведення матеріалами кримінального провадження, не зазначив в ухвалі підстав для застосування арешту майна та способу інформування заінтересованих осіб.
Враховуючи вищезазначене та те, що підстави накладення арешту на указане в попередньому абзаці нежитлове приміщення не відповідають вимогам статті 170 КПК України, відповідно до частини 1 статті 174 КПК України ПАТ «ПУМБ» просить скасувати арешт на нежитлове приміщенням за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 17/1, власником якого є ПАТ «ПУМБ», накладений 11.07.2016 ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 по справі № 295/9326/16-к у зв`язку з необґрунтованістю його накладення.
Представник ПАТ «ПУМБ» в судовому засіданні підтримав вимоги клопотання з підстав, у ньому викладених, просив їх задовольнити.
Слідчий Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника ПАТ «ПУМБ», вивчивши й дослідивши матеріали клопотання, оглянувши матеріали справи № 295/9326/16-к, приходить до висновку про відсутність підстав для скасування арешту майна з огляду на наступне.
Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Слідчим суддею встановлено, що Житомирським ВП ГУ НП в Житомирській області за заявою ОСОБА_5 було розпочате досудове розслідування за ознаками складу кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 190 КПК України, а саме по факту шахрайських дій, за допомогою яких невстановлені особи заволоділи майном ОСОБА_5 у вигляді нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на нерухоме майно, що передбачено положенням ч. 10 ст. 170 КПК України.
За правилами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено слідчим суддею та зазначалось вище Житомирським ВП ГУ НП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування за ознаками складу кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 190 КПК України (шахрайство), тобто по факту заволодіння шляхом зловживання довірою нежитловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Із аналізу норми статті 190 КК України слідує, що предметом такого кримінального правопорушення як шахрайство може бути чуже майно або право на таке майно.
З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи, здійснення Житомирським ВП ГУ НП в Житомирській області досудового розслідування за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КПК України, предмет кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що арешт на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 був накладений обґрунтовано та на даний час відсутні підстави для скасування такого арешту майна.
На момент розгляду клопотання ухвала про накладення арешту на майно від 11.07.2016 до Апеляційного суду Житомирської області не оскаржувалась.
Керуючись ст.ст. 98, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -
В задоволенні клопотання про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1