А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10.02.2016 м. Ужгород
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду кримінальне провадження за № 11кп/777/13/16 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Мукачівського району на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , раніше не судиму, громадянку України,
засуджено за ч.2 ст.286 КК України до позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.
На підставі ст.76 КК України ОСОБА_6 зобов`язано повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 368,94 грн. процесуальних витрат.
Вирішено судом і питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винною у тому, що вона 3 серпня 2014 року, приблизно о 12-ій годині 23-ій хвилині, керуючи автомобілем марки Hyndai, моделі Accent, з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та проїжджаючи по автодорозі «М-06» сполученням «Київ-Чоп» у напрямку КПП «Ужгород-Вишнє Немецке» на 2-му кілометрі 862-му метрі об`їзної дороги м.Ужгород «М-08», порушивши вимоги підпункту «б», пункту 2.3. та пункту 12.3 «Правил дорожнього руху України», тобто проявивши неуважність до дорожньої обстановки, не забезпечивши безпеки дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого вчинила наїзд на малолітнього ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину дороги зліва направо по ходу руху вказаного автомобіля.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_8 спричинено тяжке тілесне ушкодження внаслідок якого сталася його смерть.
В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вказаного судового рішення в частині призначеного щодо обвинуваченої ОСОБА_6 покарання, через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та його невідповідність тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, її особі внаслідок м`якості.
Просить призначити щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, без застосування щодо неї вимог ст.75 КК України.
Доведеність вини, правильність кваліфікації судом суспільно-небезпечних дій ОСОБА_6 прокурор не оспорює.
Інші учасники кримінального провадження судове рішення в апеляційному порядку не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи потерпілого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_6 про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, а оскарженого вироку без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.396 КПК України, в апеляційній скарзі необхідно обов`язково вказати, яке саме судове рішення оскаржується, дату його ухвалення тощо.
Апеляційна скарга повинна містити прохання апелянта, сформульоване з урахуванням того, які рішення суд апеляційної інстанції вправі ухвалити за результатами розгляду.
Особа, що подала апеляційну скаргу, зобов`язана також зазначити, які існують підстави для скасування або зміни судового рішення, навести обґрунтування своєї позиції, а також викласти клопотання про дослідження доказів.
Апеляційна скарга подана прокурором в даному кримінальному провадженні цим вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.
Так, з апеляційної скарги, зокрема, з її вступної, мотивувальної та резолютивної частин убачається, що прокурор порушує питання про скасування вироку Ужгородського міськрайонного суду щодо обвинуваченої ОСОБА_6 від 19 червня 2015 року (а.п., а.п.111-113).
Однак, з матеріалів кримінального провадження убачається, що будь-якого судового рішення щодо обвинуваченої ОСОБА_6 . Ужгородським міськрайонним судом 19 червня 2015 року не ухвалювалося.
З журналу судового засідання,технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, судового рішення щодо обвинуваченої ОСОБА_6 убачається, що вирок щодо останньої судом першої інстанції ухвалено 22 червня 2015 року (а.п., а.п. 102-106).
Окрім того, порушуючи в апеляційній скарзі питання про скасування вироку щодо ОСОБА_6 в частині призначеного щодо неї покарання і призначення щодо неї більш суворого покарання, прокурор не просить апеляційний суд ухвалити свій новий вирок.
Згідно ж вимог ст.ст.404, 407, 420 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок та ухвалити новий вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання лише у випадку, коли з цієї підстави було подано апеляційну скаргу прокурора чи потерпілого (його представника) і ними порушувались питання про ухвалення апеляційним судом свого нового вироку.
Окрім того, з матеріалів кримінального провадження, зокрема, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 16 квітня 2015 року, видно, що, скасовуючи попереднє судове рішення суду першої інстанції щодо обвинуваченої ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції не постановляв рішення про м`якість призначеного щодо останньої основного покарання.
Відповідно до вимог ст.416 КПК України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається посилення покарання лише за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційними скаргами прокурора, потерпілого (його представника) в зв`язку з необхідністю посилення покарання.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що така апеляційна скарга прокурора, у якій прокурором неправильно казано дату ухвалення судом першої інстанції судового рішення, не порушено питання про ухвалення апеляційним судом свого нового вироку, і у якій не враховано вимоги ст.416 КПК України задоволенню не підлягає.
Посилання прокурора на те, що ним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції порушено питання про ухвалення апеляційним судом свого нового вироку, не можуть бути визнані законними та обґрунтованими, оскільки згідно вимог ст.ст.36, 403 КПК України процесуальні дії щодо зміни, доповнення апеляційної скарги здійснює лише уповноважена особа, яка її подала.
Апеляційні скарги, внесені прокурором нижчого рівня, можуть змінити, доповнити Генеральний прокурор України, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва, Севастополя і прирівняні до них прокурори та їх заступники.
З наведеного вбачається, що інші прокурори змінити або доповнити апеляційну скаргу, подану прокурором, який брав участь у кримінальному провадженні права не мають.
Окрім того, посилання прокурора у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання щодо обвинуваченої ОСОБА_6 , не врахована тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, також не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки спростовані змістом мотивувальної частини оскарженого судового рішення у даному кримінальному провадженні ( а.п.108).
Не можуть бути визнані обґрунтованими і посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не взяв до уваги і ті обставини, що « ОСОБА_6 явно грубо порушила вимоги «Правил дорожнього руху України», що говорить про те, що вона не в повній мірі володіє навичками керування транспортним засобом, а відтак, в результаті протиправних безграмотних її дій загинув малолітній пішохід», оскільки як вбачається з вироку, саме з урахуванням суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_6 злочину, ступеню його тяжкості, особи винної, щодо останньої призначено покарання у вигляді позбавлення її волі строком на 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки (а.п., а.п. 107-108).
При цьому судом враховано, як пом`якшуючі покарання обставини те, що ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, за який її засуджено, визнала повністю, щиро розкаялася, активно сприяла його розкриттю, добровільно відшкодувала шкоду, завдану її протиправними діями.
Окрім того, судом враховані і ті обставини, що ОСОБА_6 характеризується виключно позитивно, раніше до кримінальної, адміністративної відповідальностей не притягалася, потерпілий ОСОБА_8 пояснив суду, що будь-яких претензій щодо ОСОБА_6 не має.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 судом не встановлено.
Таким чином, призначаючи покарання щодо обвинуваченої ОСОБА_6 , суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про її особу та обставини справи, що пом`якшують її покарання.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, суд виходив з класифікації злочину, його особливостей та обставин вчинення.
Досліджуючи дані про особу ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином з`ясував її вік, поведінку до вчинення злочину та минуле, склад сім`ї тощо.
Наведені обставини в різноманітних їх сполученнях істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, ступінь суспільної небезпечності її особи для суспільства, що у своїй сукупності дали суду обгрунтовані підстави для висновку про можливість звільнення останньої від відбування покарання з випробуванням.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_8 попросив, з урахуванням наведених обставин, залишити вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, закону про кримінальну відповідальність, які б тягнули за собою скасування або зміну судового рішення щодо ОСОБА_6 апеляційним судом не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Мукачівського району залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської областівід 22.06.2015 року щодо ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: