Справа № 473/500/16-к 10.05.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/310/16 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

Головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002860 за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2016 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

- за ч.3 ст. 185 КК України
Учасники судового провадження.
Прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_7

захисник ОСОБА_9 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_7 , просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років розбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.10.2015, призначити остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання - 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2015 року остаточно призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Узагальнені доводи апелянта.
Прокурор вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 , винному у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який скоєний після винесення попереднього вироку, суду слід було керуватися положеннями ч.1 ст.71 КК України та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків, а не за ч.4 ст.70 КК України, тобто за сукупністю злочинів.

Вказує, що ОСОБА_7 судимий Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 08.10.2015 року.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 засуджено за крадіжку майна ОСОБА_10 , скоєну в кінці жовтня на початку листопада 2015 року, та крадіжку майна ОСОБА_11 , скоєну в ніч на 29 листопада 2015 року.
Таким чином, вищезазначені злочини вчинено після 08.10.2015р., дати винесення попереднього вироку, а тому висновки суду щодо необхідності призначення ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів є помилковими.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що в кінці жовтня на початку листопада 2015 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановлено не було, у м. Вознесенську Миколаївської області проник у середину приміщення нежитлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_10 , чим завдав матеріальний збиток на загальну суму 5250 гри.

Крім того, в ніч на 29 листопада 2015 року у м. Вознесенську Миколаївської області, шляхом пошкодження замикальних пристроїв вхідних дверей домоволодіння по АДРЕСА_3 , проник у середину приміщення, звідки таємно викрав майно ОСОБА_11 чим завдав матеріальний збиток на загальну суму 3100 гри.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Суд, заслухавши доповідача, прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора в частині призначення більш суворого покарання, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, прийшов до таких висновків.

Обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація ним скоєного апелянтом не оспорюються. Тому, на підставі ч.1 ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевірялись.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.10.2015 року за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Згідно ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 07.12.2015 року вирок змінено на підставі ст.69 КК України та за ч.2 ст.307 КК України та засуджено до 3 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 засуджено за крадіжку майна ОСОБА_10 скоєну в кінці жовтня на початку листопада 2015 року та крадіжку майна ОСОБА_11 , скоєну в ніч на 29 листопада 2015 року, тобто після винесення попереднього вироку. Дії ОСОБА_12 за обома епізодами обвинувачення кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України.

Тобто, злочин, за який ОСОБА_12 визнано винуватим, вчинено вже після винесення попереднього вирку.

Таким чином, призначаючи обвинуваченому остаточне покарання суд помилково застосував положення ч.4 ст.70 КК України, тобто призначив покарання за сукупністю злочинів, а не за сукупністю вироків, як того вимагають положення ст.71 КК України.

Отже, твердження апелянта в частині неправильного застосування судом закону про кримінальну відповідальність є слушними, тому вирок в цій частині підлягає скасуванню з винесенням судом апеляційного інстанції свого вироку.

Разом з тим, апеляційна скарга прокурора в частині призначення більш суворого покарання при призначенні його остаточного розміру за сукупністю вироків взагалі не вмотивована, тому підстав для її задоволення в цій частині колегія суддів не вбачає.

Крім того підлягає перерахунку строк попереднього ув`язнення у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України.
З огляду на наведене, на підставі п.4 ч.1 ст.409, п. 2 ч.1 ст. 420 КПК України вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання з постановленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 420, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити свій вирок в цій частині.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років розбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.10.2015р., призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 02 грудня 2015р. по 10 травня 2016р. включно у строк відбуття призначеного вироком покарання у виді позбавлення волі із рахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуюча

Судді: