Справа № 373/3029/15-к
В И Р О К
Іменем України
04 березня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому кримінальне провадження за номером 0001009 від 29.09.2015, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. м. Переяслав-Хмельницький, інваліда 3 групи, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 25.08.2015 вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за ст. 190 ч.1, ст. 185 ч.3, ст. 70, ст. 75 КК України до чотирьох років позбавлення волі з випробуванням; 06.11.2015 вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за ст. 185 ч.3, ст. 71 КК України до чотирьох років п`яти місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_6 , будучи неодноразово судимий за злочини проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин при наступних обставинах.

27.08.2015, близько 11:05 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном з метою особистого збагачення, прийшов до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 та шляхом обману отримав від власника домогосподарства ОСОБА_7 , як той вважав, в тимчасове користування газовий балон та алюмінієвий бідон обємом 40 л., які належать йому та його сину ОСОБА_4 . В подальшому, не маючи на меті повертати вказані речі, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_6 на автомобілі таксі відвіз газовий балон та алюмінієвий бідон до пункту прийому металобрухту, що в АДРЕСА_3 , де продав вказані речі. Вирученими коштами розпорядився на власний розсуд.

Того ж дня, 27.08.2015, близько 12:25 год. ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел направленний на незаконне заволодіння чужим з метою особистого збагачення, повторно прийшов до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 та шляхом обману отримав від власника домогосподарства ОСОБА_7 , в тимчасове користування ще один газовий балон та ще один алюмінієвий бідон обємом 40 л., які належать йому та його сину ОСОБА_4 . В подальшому, не маючи на меті повертати вказані речі, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_6 на автомобілі таксі відвіз вказані речі до пункту прийому металобрухту, що в АДРЕСА_3 , де продав їх. Вирученими коштами розпорядився на власний розсуд.

07.09.2015, близько 14:30 год. ОСОБА_6 , знову прийшов до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 та, зловживаючи довірою ОСОБА_7 людини похилого віку, отримав від нього в тимчасове користування для власних потреб велосипед марки «Салют», який належать йому та його сину ОСОБА_4 . В подальшому, при використанні вказаного велосипеда, у ОСОБА_6 виник умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна і він, переслідуючи корисливий мотив, в один із днів вересня 2015 року без відома власника продав отриманий в тимчасове користування велосипед «Салют» громадянину ОСОБА_8 за 200 грн. Вирученими коштами розпорядився на власний розсуд.

Після цього, 12.09.2015, близько 15:20 год. ОСОБА_6 , ще раз прийшов до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 та, зловживаючи довірою отримав від власника домогосподарства ОСОБА_7 в тимчасове користування велосипед марки «Мінск», який належать йому та його сину ОСОБА_4 . В подальшому, не маючи на меті повертати вказаний велосипед одразу після його використання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_6 продав отриманий в тимчасове користування велосипед «Мінск» невстановленому досудовим розслідуванням чоловіку. Вирученими коштами розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, на початку вересня 2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи в АДРЕСА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою свого приятеля ОСОБА_9 , отримав від нього в одноразове використання велосипед марки «Україна», який належить матері останнього - ОСОБА_5 та яким ОСОБА_9 мав право користуватись. В подальшому, в один із днів вересня 2015 року, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий мотив продав без відома власника отриманий в тимчасове користування велосипед «Україна» громадянину ОСОБА_10 за 150 грн. Вирученими коштами розпорядився на власний розсуд.

До початку судового розгляду потерпілий ОСОБА_4 подав цивільний позов, в якому просив стягнути з ОСОБА_6 спричинену йому матеріальну шкоду в розмірі 7300 грн. Після з`ясування обставин справи та роз`яснення потерпілому його прав, потерпілий просив стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду спричинену в межах висунутого обвинувачення, а саме: 2400 грн. вартості двох газових балонів та двох алюмінієвих бідонів; 1400 грн. вартості велосипеда «Мінск».

В судовому засіданні обвинувачений частково визнав фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, але не визнав вини в інкримінованому йому злочині, пояснивши, що газові балони та алюмінієві бідони він взяв у батька потерпілого - ОСОБА_7 в борг взамін на грошові кошти, про що написав йому розписку, а велосипеди «Салют», «Мінск» та «Україна» він планував згодом викупити у тих осіб кому продав та повернути власникам пізніше. Повідомив, що він здав два газові балони та два алюмінієві бідони на металобрухт, а потім продав без відома власників велосипеди тому, що йому потрібні були кошти на лікування.

Вислухавши обвинуваченого, показання потерпілого та свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, виходячи з наступного.

З показань обвинуваченого, потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 встановлено, що ОСОБА_6 дійсно, шляхом обману, а згодом, користуючись довірою людини похилого віку, яким є ОСОБА_7 та свого давнього приятеля ОСОБА_9 впродовж вересня 2015 року отримував від них майно в тимчасове, здебільшого одноразове використання, як наприклад, проїхати велосипедом один раз в особистих справах. Про свої дійсні наміри, а саме: виручення на свою користь грошових коштів від реалізації чужого майна: двох газових балонів, двох алюмінієвих бідонів, велосипедів «Салют», «Мінск» та «Україна», обвинувачений власників не повідомляв.

З показань свідка ОСОБА_11 встановлено, що одного дня вересня 2015 року ОСОБА_6 здав на пункт прийому металобрухту по АДРЕСА_3 , як свої власні речі, спочатку один газовий балон та один алюмінієвий бідон за що отримав від свідка приблизно 140 гривень, а через деякий час привіз та здав ще один газовий балон та один алюмінієвий бідон за таку ж саму ціну.

З показань свідка ОСОБА_10 встановлено, що дійсно одного дня вересня 2015 року ОСОБА_6 приїхав на велосипеді «Україна» до нього додому та передав йому вказаний велосипед, як свою особисту річ, за що свідок заплатив ОСОБА_6 150 грн. з можливістю викупу велосипеда впродовж одного місця. Однак, обвинувачений за велосипедом не прийшов і тоді, коли свідок вже хотів продавати його третім особам, велосипед вилучили працівники міліції.

Відповідно до заяви від 18.09.2015 адресованої Начальнику Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України в Київській області гр. ОСОБА_4 повідомив, про незаконне заволодіння ОСОБА_12 , шляхом обману та зловживання довірою його батька ОСОБА_7 двома газовими балонами та двома алюмінієвими бідонами, що мало місце 27.08.2015; велосипедом «Салют», що мало місце 07.09.2015; новим велосипедом червонного кольору, що мало місце 12.09.2015 (а.с.69 ).

Відповідно до постанов старшого слідчого СВ Переяслав-Хмельницького МВ ОСОБА_13 від 22.10.2015, надані потерпілим ОСОБА_4 СД-диски № 817832МЕ34549, № 817832RE34554, № LH6101РL, № 81782LС34551 із відео-файлами системи відеоспостереження подвір`я АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом (а.с.73, а.с.76 ,а.с.97 а.с.94).

При перегляді цифрового запису на відео-файлах: ch01-0558.mp4 та ch01-0558.mp4 встановлено, що 27.08.2015 в період часу з 11:05 год. по 11:07 год. чоловік, в якому ОСОБА_6 в судовому засіданні впізнав себе, знаходячись на подвір`ї АДРЕСА_2 спочатку виносить за межі домоволодіння через хвіртку бідон, а потім викочує газовий балон. На відео-файлах: ch01-1303.mp4 та ch 01-1341.mp4 видно, як 27.08.2015 об 11:13 год. ОСОБА_6 зупиняє автомобіль таксі, вантажить до його багажника газовий балон та бідон, сідає в автомобіль та їде від вищевказаного подвір`я.

При перегляді в судовому засіданні цифрового запису на відео-файлах: ch01-2319.mp4, ch01-2633.mp4, ch01-2803.mp4 встановлено, що 27.08.2015 о12:23 год. ОСОБА_6 зайшов на подвір`я АДРЕСА_2 та о 12:26 год. викотив на вулицю через хвіртку газовий балон, після чого повернувся та виніс алюмінієвий бідон. О 12:28 год ОСОБА_6 завантажив вищевказані речі до багажника автомобіля таксі та поїхав від подвір`я по вул. Покровській.

При перегляді цифрового запису відео-файлу ch01-3441.mp4 встановлено, що 07.09.2015 о 14:30 год. чоловік, в якому ОСОБА_6 в судовому засіданні також впізнав себе, знаходячись на подвір`ї АДРЕСА_2 , тримає велосипед та піднімає на ньому сідло в присутності ОСОБА_7 , після чого викочує велосипед з подвір`я та їде по вул. Покровській.

При перегляді в судовому засіданні цифрового запису на відео-файлах: ch01-2019.mp4 та ch01-2055.mp4 встановлено, що 12.09.2015 о 15:20 год. ОСОБА_6 зайшов на подвір`я АДРЕСА_2 та через хвилину в супроводі ОСОБА_7 викотив новий велосипед червоного кольору з упаковкою на сидінні та поїхав на ньому по вул. Покровській.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.11.2015 свідок ОСОБА_11 серед чотирьох осіб впізнав на фото №3, яке належить ОСОБА_6 , особу яка продала йому 27.08.2015 два газових балони та два алюмінієвих бідони (а.с.77 ).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 20.10.2015 гр. ОСОБА_8 в приміщенні службового кабінету № 210 Переяслав-Хмельницького МВ по вул. Горького, 25-А в м. Переяслав-Хмельницькому видав працівникам міліції велосипед марки «Салют» зеленого кольору, який йому з його слів в середині вересня 2015 року продав ОСОБА_14 . Вказаний велосипед вилучено та визнано речовим доказом (а.с. 91-93 )

Згідно розписки ОСОБА_4 від 22.10.2015 він отримав від працівників міліції на відповідальне зберігання велосипед «Салют» (а.с. 94)

Відповідно до заяви від 16.10.2015 адресованої Начальнику Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України в Київській області гр. ОСОБА_5 повідомила, про незаконне заволодіння ОСОБА_6 у вересні 2015 року її велосипедом марки «Україна» синього кольору (а.с. 81).

Згідно протоколу огляду місця події від 29.10.2015 гр. ОСОБА_10 в приміщенні службового кабінету № 210 Переяслав-Хмельницького МВ по вул. Горького, 25-А в м. Переяслав-Хмельницькому видав працівникам міліції велосипед марки «Україна» синього кольору, який йому з його слів продав ОСОБА_14 за 150 грн. Вказаний велосипед вилучено та визнано речовим доказом (а.с. 85-87 ).

Згідно розписки ОСОБА_5 від 17.11.2015 вона отримала від працівників міліції на відповідальне зберігання велосипед «Україна (а.с. 83 )

Згідно довідки ТОВ «Карань» вартість газового балона станом на 27.08.2015 становила 1200 грн., а вартість алюмінієвого бідона об`ємом 40л. 1000 грн.(а.с.74)

Згідно довідок ПП ОСОБА_15 вартість велосипеда марки «Україна» станом на 03.09.2015 становила 1780 грн., а вартість велосипеда марки «Салют» станом на 07.09.2015 становила 2175 грн.(а.с.82,88)

Згідно довідки ПП ОСОБА_16 вартість велосипеда марки «Мінск» станом на 12.09.2015 становила 2790 грн.(а.с.95).

З огляду на таку оцінку та те, що потерпіла ОСОБА_5 матеріальних претензій до обвинуваченого не заявляє, а потерпілий ОСОБА_4 про свої доходи суд не повідомив, у суду не має підстав вважати, що матеріальна шкода, якої зазнали потерпілі, є значною.

Разом з цим, дії обвинуваченого мають ознаки повторюваності та в кожному окремому випадку характеризуються прямим умислом.

Враховуючи все вищевикладене суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), повторно вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує умисний характер вчиненого ним злочину, наявність ознак повторності в діях обвинуваченого, відсутність обставин, які помякшують та обтяжують покарання, приймає до уваги особу винного, його ставлення до вчиненного, зокрема те, що ОСОБА_6 не усвідомлює злочинного характеру своїх дій, що підвищує ступінь суспільної небезпечності вказаної особи.

Разом з цим, з матеріалів досудового розслідування встановлено та враховується судом те, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений, не працює та має інвалідність 3 групи, яку оформив 13 жовтня 2015 року, а отже на час вчинення злочинів не мав особистих доходів.

Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 190 КК України у найсуворішому виді - позбавлення волі, та на мінімальний строк.

Крім цього, судом встановлено, що 06.11.2015, тобто до ухвалення цього вироку, ОСОБА_6 засуджений вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за ч.3 ст. 185 КК України при цьому судом враховано вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.08.2015, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 190, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України з застосуванням ст. 75 КК України на чотири роки позбавлення волі з випробуванням та остаточно у вироку від 06.11.2015 на підставі ст. 71 КК України визначено покарання за сукупністю вироків чотири роки п`ять місяців позбавлення волі.

Цим же вироком Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області засудженому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, та взято його під варту з зали суду, тобто 06.11.2015.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами ст. 72 цього Кодексу.

Суд застосовує вказане правило при складанні злочинів за попереднім та останнім вироком, а також враховує те, що ОСОБА_6 за попереднім вироком покарання у виді позбавлення волі не відбував, однак перебував під вартою в установі попереднього ув`язнення, як у зв`язку з запобіжним заходом, так і для проведення слідчих дій та участі у судовому розгляді по даному кримінальному провадженню, порушеного до ухвалення попереднього вироку. За таких обставин, суд за правилами ч. 5 ст. 72 КК України зараховує у строк остаточного покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_6 у виді тримання його під вартою в Київському слідчому ізоляторі з 06.11.2015 по день ухвалення цього вироку.

Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази, а саме: велосипеди марки «Салют» та «Україна», які передані на зберігання потерпілим, за правилами ст. 100 КПК України слід повернути власникам у вільне володіння; чотири СД-диски із відео-файлами системи відеоспостереження подвір`я АДРЕСА_2 слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирішуючи питання цивільного позову (а.с.41 ), суд керується положеннями ст. 1166, 1192 ЦК України, ст.ст. 127-129 КПК України та вважає доведеним розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_4 в сумі вартості неповернутого майна, заявленої ним самим, а саме: двох газових балонів по 800 грн. кожен, двох алюмінієвих бідонів по 400 грн. кожен та велосипеда «Мінск» вартістю 1400 грн. А всього на суму 3800 грн. Вказаний розмір відшкодування не перевищує вартості майна, що встановлена на підставі довідок, отриманих в ході досудового розслідування.

Позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів за борговими розписками в сумі 2700 грн., вартості візка -500 грн., алюмінієвої миски та металевих предметів на суму 300 грн. знаходяться поза межами розгляду даного кримінального провадження, не підтверджуються жодним доказом, а тому суд за згодою позивача залишає їх без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 127-129, 373-376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання один рік позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України врахувати вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.11.2015, яким ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України на чотири роки п`ять місяців позбавлення волі та визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань 4 роки 7 місяців позбавлення волі.
Зарахувати засудженому ОСОБА_6 в строк відбування покарання попереднє ув`язнення: тримання його під вартою в Київському СІЗО №13 з 06.11.2015 по день ухвалення цього вироку по 04.03.2016 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази:

-велосипед марки «Салют», який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , повернути власнику у вільне володіння;

-велосипед марки «Україна», який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , повернути власнику у вільне володіння.

-чотири СД-диски із відео-файлами системи відеоспостереження подвір`я АДРЕСА_2 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 3800 ( три тисячі вісімсот) гривень матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1