11-сс/775/83/2016(м)
263/4003/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження №0001188 від 01.04.2016 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 квітня 2016 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Маріуполя, громадянину України, раніше не судимому, навчається у МПМЛ-4 міста Маріуполя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає у АДРЕСА_2 ,

за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні СВ Центрального ВП МВП ГУНП в Донецької області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0001188 від 01.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, скоєного ним за наступних обставин:

01.04.2016 року приблизно о 00.00 год. ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи біля ТЦ «Абсолют» по пр. Будівельників 86-а в Центральному районі м. Маріуполя групою осіб за попередньою змовою з неповнолітніми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрито із застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося у нанесені ОСОБА_11 удару в область затилку потерпілого з боку ОСОБА_9 , удару в обличчя з боку ОСОБА_10 , від чого потерпілий присів на корточки та почав закривати обличчя руками, в цей час ОСОБА_8 наніс декілька ударів в область обличчя та тіла, ОСОБА_9 наніс йому ще один удар рукою в область обличчя, після чого схопив його за воротник куртки та зняв з нього його рюкзак «Eastrak», вартістю 250 гривень, в якому знаходився фотоапарат «Практика», вартістю 350 гривень, який передав ОСОБА_8 . ОСОБА_10 у цей час забрав у потерпілого його навушники білого кольору, вартістю 350 гривень. Після чого вони всі втрьох з місця злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 950 гривень.

01 квітня 2016 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

01 квітня 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

02 квітня 2016 року старший слідчий СВ Центрального ВП МВП ГУНП в Донецької області ОСОБА_12 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Маріупольської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 , про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 квітня 2016 року ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 травня 2016 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала є незаконною та підлягає скасуванню, бо прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права; підозрюваний жодного разу не вчиняв дій, які свідчили би про його намір переховуватись від органів слідства чи суду, а інші дані відсутні, їх не наводить і прокурор, навпаки підозрюваний, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, визнав провину, активно сприяє розкриттю злочину та перебуваючи на волі, не буде вчиняти спроб втечі.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 та представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили ухвалу скасувати, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги та законність судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Органами досудового слідства ОСОБА_8 пред`явлено звинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та згідно зі ст.12 КК України є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років позбавлення волі.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обираючи відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходив з тяжкості інкримінованого йому злочину та з огляду на забезпечення в подальшому належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання перешкод слідству по справі та вчинення інших кримінальних правопорушень.

З цим не може не погодитись і апеляційний суд Донецької області.

Відповідно до вимог ч.2 ст.492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих матеріалів ОСОБА_8 підозрюється ще у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, обвинувальний акт по якому вже був направлений до Жовтневого районного суду міста Маріуполя, ще 29 грудня 2015 року, але міра запобіжного заходу до ОСОБА_13 не обиралась. Тобто, ОСОБА_13 знову повідомлено про підозру у вчиненні аналогічного злочину вже в той час коли справа за попереднім злочином знаходилась у суді, а тому на думку колегії суддів, існує ризик вчинення ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень. Тому, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу, а тому на законних підставах обрав щодо ковтуна запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 квітня 2016 року про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області