Єдиний унікальний номер 233/4713/16-к
Номер провадження 11-сс/775/442/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в м. Бахмут апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2016 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, студента ВП «КТ ЛНАУ», не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні № 0001160 від 22 вересня 2016 року,

встановила :

Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2016 року задоволено клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Застосовано до ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001160 від 22 вересня 2016 року за п.п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Бахмутському СІЗО УДПтСУ в Донецькій області строком на 60 днів з 27 жовтня 2016 року до 25 грудня 2016 року включно.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисником ОСОБА_8 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу суду скасувати через її незаконність та необґрунтованість, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що у суді першої інстанції до матеріалів клопотання слідчим та прокурором не було надано належних та допустимих доказів вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, доказів того, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідка та знищити речові докази. Слідчий, прокурор та суд не навели достатніх підстав вважати, що саме жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст. 176 КПК України не може запобігти виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін, вислухавши захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу слідчого судді скасувати та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочате кримінальне провадження № 0001160 від 22 вересня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

27 жовтня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується наявністю письмових та речових доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 0001160 від 22 вересня 2016 року та долучені до клопотання слідчого.

Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу слідчий суддя виконав вимоги ст. 194 КПК України і правильно встановив, що підозра у відношенні ОСОБА_7 у вчиненні ним умисного вбивства з хуліганських мотивів, за попередньою змовою групою осіб є обґрунтованою.

Обґрунтованість підозри підтверджується наявністю доказів в кримінальному провадженні: протоколом огляду місця події від 22 вересня 2016 року; довідкою судово-медичного дослідження трупа від 22 вересня 2016 року; протоколом допиту свідка та іншим.

Оцінюючі наявність визначених у ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя прийшов до мотивованого висновку, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, знищити, сховати чи пошкодити речі які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні.

При цьому слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими і за яке санкцією статті особливої частини КК України передбачено покарання від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі.

Також, слідчий суддя взяв до уваги дані про особу підозрюваного, врахував, що він є особою раніше не судимою, студентом ВП «КТ ЛНАУ», який не одружений, дітей на утриманні не має, офіційного доходу не має, за місцем навчання характеризується задовільно, проживає разом із батьками.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, можливої міри покарання, яка йому загрожує, наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, суд правильно дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту щодо недоведеності підстав та ризиків для застосування виняткового запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника ОСОБА_8 в апеляційній скарзі щодо незаконності рішення суду першої інстанції через не визначення слідчим суддею розміру застави є непереконливими та надуманими.

Частини 3,4 статті 183 КПК України зобов`язують слідчого суддю, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначати розмір застави, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, у якій йдеться при наявності підстав і обставин, передбачених ст. 177, 178 КПК України, права суду не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування, злочину, який спричинив загибель людини та щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Зазначені вимоги ст. 183 КПК України суддею виконані та не визначено розмір застави, враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється в скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись статтями ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні № 0001160 від 22 вересня 2016 року, якою підозрюваному за п.п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з 27 жовтня 2016 року по 25 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: