Дата документу Справа № 310/8420/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/150/16 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №310/8420/15-к ОСОБА_1
Категорія: ст.185 ч.2 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003922, за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Андріївка Бердянського району Запорізької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 16.11.2005р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

2) 24.12.2005р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

3) 26.07.2011р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

4) 29.02.2012р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.07.2011р. та остаточно призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі; звільнений 18.08.2014р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 21 день,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області зазначає, що ОСОБА_7 18.08.2014р. був звільнений умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком від 29.02.2012р., на невідбутий строк 1 рік 21 день позбавлення волі. Новий злочин ним вчинено в період умовно-дострокового звільнення. Таким чином, призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 3 місяців 10 днів арешту, суд порушив вимоги ст.71 КК України, оскільки призначене остаточне покарання за сукупністю вироків є меншим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово судимий, у тому числі за злочини проти власності, новий злочин вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, не працевлаштований, заробляє на життя злочинним шляхом, а тому призначене йому мінімально можливе покарання за ч.2 ст.185 КК України є м`яким.

З урахуванням зазначеного просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України призначити покарання у вигляді 6 місяців арешту, на підставі ст.71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 29.02.2012р., та остаточно призначити покарання у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.02.2012р., остаточно призначено 3 місяці 10 днів арешту.

Початок строку відбування покарання постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід не обирався.

Доля речових доказів вирішена на підставі ст.100 КПК України.

Враховуючи, що потерпілий ОСОБА_8 належним чином повідомлений про місце та час розгляду апеляційної скарги, заяви про відкладення розгляду від нього не надходило, апеляційний розгляд, відповідно до ст.405 ч.4 КПК України, здійснюється за його відсутності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції: прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинувачений ОСОБА_7 також підтримав апеляційну скаргу.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, 12 серпня 2015 року, приблизно о 20 годині, проходячи по АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, зайшов на неогороджену парканом територію домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки, діючи таємно, повторно викрав майно, що належить ОСОБА_8 , після чого з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду у розмірі 282 грн. 80 коп.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, повторно, і правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків, суд порушив вимоги ч.4 ст.71 КК України, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 18.08.2014р. згідно постанови Запорізького районного суду Запорізької області був звільнений умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.02.2012р., на невідбутий строк 1 рік 21 день позбавлення волі. Новий злочин, за який йому призначено покарання у виді 3 місяців арешту, вчинено ним в період умовно-дострокового звільнення.

За таких обставин суд обґрунтовано керувався вимогами ст.71 КК України, яка передбачає призначення покарання за сукупністю вироків.

Разом з тим, при визначенні остаточного покарання, суд порушив вимоги ч.4 ст.71 КК України, згідно якої остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Так, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.02.2012р., обвинуваченому остаточно призначено покарання у виді 3 місяців 10 днів арешту, що є більшим від покарання, призначеного за новий злочин ( 3 місяці арешту), але меншим, ніж невідбута частина покарання ( 1 рік 21 день позбавлення волі) за попереднім вироком, що свідчить про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та тягне за собою скасування вироку та ухвалення вироку апеляційним судом.

З доводами прокурора про призначення обвинуваченому судом м`якого покарання за ч.2 ст.185 КК України (3 місяці арешту), та про необхідність призначення покарання у виді 6 місяців арешту, колегія суддів погодитися не може, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 , незважаючи на те, що раніше судимий, новий злочин вчинив в період умовно-дострокового звільнення, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, позитивно характеризується за місцем проживання, тому покарання у виді 3 місяців арешту, на думку колегії суддів, буде відповідати вимогам ст.ст.50, 65 КК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

П Р И С У Д И Л А:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання за сукупністю вироків скасувати.

Призначити ОСОБА_7 на підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.02.2012р., остаточно 1 рік 1 місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4