Справа № 367/6314/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1234/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 26.09.2016

УХВАЛА
Іменем України
26 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

лікаря - ОСОБА_7

представника Бучанської ВК №85 - ОСОБА_8

засудженого - ОСОБА_9

захисника - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції з Бучанською ВК №85 справу за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_9 - ОСОБА_10 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2016 року, якою в задоволенні клопотання начальника БВК №85 про звільнення від відбування покарання, як такого, що захворів на тяжку хворобу, засудженого ОСОБА_9 - відмовлено,

в с т а н о в и л а:
До Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання начальника БВК №85 ОСОБА_11 , погоджене з начальником УДПтСУ в м. Києві та Київській області ОСОБА_12 про звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 вересня 2013 року, як такого, що захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбувати призначене покарання. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_9 встановлено діагноз - хронічна хвороба нирок ІV ст. та супутні захворювання, які визначені в п.11 Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, на підставі ст. 84 КК України.

22.09.2016 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області в задоволенні клопотання начальника БВК №85 про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 - відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_9 засуджений за тяжкий злочин, на шлях виправлення не став,раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за скоєння тяжких злочинів та за скоєння злочинів проти життя і здоров`я особи,згідно характеристики має стягнення, заохочень не має, а тому, враховуючи характер захворювання, а також те, що йому надається необхідна медична допомога, прийшов до висновку, що засуджений не підлягає до звільнення від відбування покарання за хворобою.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить ухвалу суду скасувати, як незаконну та необґрунтовану, винесену з порушенням вимог матеріального та процесуального закону та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_9 .

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник послалась на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, вважає, що судом першої інстанції не було достатньою мірою досліджено висновок спеціальної лікарської комісії від 05.08.2016р., в якому зазначено заключний діагноз ОСОБА_9 - хронічна хвороба нирок IV ст. та супутніх захворювань, яка є підставою для звільнення засуджених від подальшого відбування покарання та вказано, що загальний стан хворого важкий, характеризується неспроможністю до самообслуговування, пересування, необхідністю постійного стороннього догляду, що, на думку апелянта, свідчить про відсутність небезпеки можливості вчинення ним нових злочинів, оскільки завдати шкоди іншій особі він не здатен, зважаючи на стан здоров`я. Апелянт вказує, що лікарський прогноз несприятливий, у зв`язку із прогресуючою хронічною нирковою недостатністю та ураженням нервової системи, а тому засуджений потребує постійного спостереження лікарями з корекцією лікування, а умови утримання засуджених не можуть забезпечити належного медичного обслуговування та догляду. Вважає, що відбування покарання засудженим за таких умов не відповідає меті та завданню кримінально-виконавчого законодавства України, визначеній ст. 1 КВК України.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник зазначила, що згідно медичної довідки лікувально-консультативної комісії від 15.09.2016 року засуджений потребує лікування в спеціалізованому відділенні та йому необхідно провести ряд обстежень, які здійснити на базі лікарні при БВК №85 неможливо та у зв`язку з неможливістю лікування засудженого в умовах БВК №№85 висока вірогідність летального наслідку.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та засудженого ОСОБА_9 , які подану захисником апеляційну скаргу з доповненнями підтримали, думку представника колонії та лікаря, які також підтримали подану захисником апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Однак, суд першої інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону в повній мірі не дотримався, що призвело до прийняття рішення, яке не відповідає вимогам даної статті.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 вересня 2013 року ОСОБА_9 , засуджений за ч.2 ст. 186 , ч.1 ст. 71 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10.12.2013 року ОСОБА_9 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07.09.2013 року по 08.09.2013 року. Строк відбування покарання рахується з 09.08.2013 року. Кінець строку покарання: 07.10.2018 року.
Відмовляючи в задоволенні клопотання начальника Бучанської ВК №85 про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 місцевий суд фактично послався лише на його негативні характеризуючі дані, а саме те, що засуджений ОСОБА_9 заохочень не має, має 45 непогашених стягнень, шість разів притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі, за скоєння тяжких злочинів, що, на думку суду першої інстанції, свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишились інші об`єктивні дані, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які свідчать про наявність підстав для звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою на підставі ст.84 КК України.
Так, судом не дано оцінки висновку спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого від 05.08.2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_9 встановлений діагноз - хронічна хвороба нирок ІV ст., ускладнений пієлонефрит, рецидивуючий перебіг в стадії загострення. Хронічна ниркова недостатність ІІІ ст. та супутні захворювання. Вказаний діагноз, у відповідності до п.11 Переліку захворювань, затвердженого Наказом МОЗ України від 15.08.2014 № 1348/5/572, є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Крім того, як вбачається з зазначеного висновку спеціальної лікарської комісії, стан хворого та перебіг хвороби перешкоджає подальшому відбуванню покарання в зв`язку з великою вірогідністю летального наслідку.
Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_9 надається необхідна медична допомога спростовується показаннями лікаря при Бучанській ВК №85 ОСОБА_7 , яка, як в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції вказувала, що лікарська допомога хворому у Бучанській ВК №85 надається з 26.02.2016р., однак стан здоров`я засудженого погіршився внаслідок розвитку ниркової недостатності. На даний час стан хворого ОСОБА_9 важкий з тенденцією до погіршення. Прогноз несприятливий у зв`язку з прогресуючою хронічною нирковою недостатністю, ураженням нервової системи, порушенням вітальних функції організму. При цьому лікар вказала, що ОСОБА_9 в умовах виправної колонії неможливо надати адекватну медичну допомогу та належний нагляд, а лікування, яке на даний час проводиться хворому направлене лише на усунення симптомів та підтримання життєдіяльності організму.
Також, як вбачається з рішення лікувально - консультативної комісії від 15.09.2016р., стан хворого ОСОБА_9 важкий, з тенденцією до погіршення, незважаючи на лікування, яке проводиться. Враховуючи важкість загального стану хворого, резистентність до антибіотикотерапії, наростаючим лейкоцитозом, персистуючою піурією, прогресуючим порушенням уродинаміки (з формуванням гідронефрозу), явищами наростаючої хронічної ниркової недостатності, ендогенною інтоксикацією, високим ризиком повторного хірургічного втручання, хворий потребує лікування в спеціалізованому відділенні малоінвазивними методами відновлення уродинаміки, лікування та дообстеження в Київському міському центрі сепсису.
Відповідно до ч.2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі. При цьому держава має
забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом
надання необхідної медичної допомоги. Лише той факт, що ув`язненого оглянув лікар та призначив певний вид лікування, автоматично не може привести до висновку, що
медична допомога була достатньою. Органи влади мають, у разі необхідності та залежно від характеру захворювання, забезпечити регулярний та систематичний нагляд, який
включає в себе всебічний план лікування, що має бути направлений
на лікування захворювань ув`язненого та попередження їх
погіршення, а не на усунення симптомів. При цьому природа злочину, за який особа засуджена, не має вирішального значення.

Таким чином, з урахуванням характеру захворювання засудженого ОСОБА_9 , тяжкості його стану з тенденцією до погіршення, незважаючи на тривале лікування, яке йому проводиться в умовах Бучанської ВК №85, неможливості в умовах виправної колонії забезпечити належну медичну допомогу, направлену
на лікування захворювань ОСОБА_9 та попередження їх
погіршення, а не на усунення симптомів, великої вірогідності летального наслідку, тобто наявності загрози життю, у суду першої інстанції були всі правові підстави для задоволення клопотання начальника Бучанської виправної колонії № 85 та звільнення засудженого ОСОБА_9 від подальшого відбування покарання на підставі ст.84 КК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 та необхідності скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 22.08.2016р. з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання начальника Бучанської ВК №85 про звільнення ОСОБА_9 від подальшого відбування покарання за хворобою.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання начальника БВК №85 про звільнення від відбування покарання, як такого, що захворів на тяжку хворобу, засудженого ОСОБА_9 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання начальника Бучанської виправної колонії Управління ДПтС України в м. Києві та Київській області (№85) щодо звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_9 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 вересня 2013 року - за хворобою, що перешкоджає відбуванню покарання.
Судді:
_______________ _________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4