04.10.2016 Справа № 756/6490/16-к
Унікальний № 756/6490/16-к
Порядковий № 1-кп/756/509/16
В И Р О К
іменем України

04 жовтня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, не одруженого, приватного підприємця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, ідентифікаційний НОМЕР_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
06.03.2016 року, близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «LEXUS IS», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Богатирській у місті Києві зі сторони міста Вишгорода Київської області, у напрямку вулиці Полярної у місті Києві зі швидкістю 118,1 126,0 км/год., грубо порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3 «б», 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме наближаючись до зупинки громадського транспорту «Сади», розташованій справа від проїзної частини по ходу його руху, будучи неуважним та не стежачи за дорожньою обстановкою, перевищуючи дозволену у населених пунктах безпечну швидкість руху, чим позбавив себе можливості безпечно контролювати керований ним автомобіль, не врахував дорожню обстановку, змінив напрямок руху, виїхав за межі проїзної частини, де зіткнувся з павільйоном зупинки громадського транспорту «Сади», в якому знаходились ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , внаслідок чого здійснив наїзд на останніх.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , отримав тяжкі тілесні ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), від яких помер на місці дорожньо-транспортної пригоди, а ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Порушення ОСОБА_8 вимог п.п.1.5, 2.3 «б», 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_8 в ході судового розгляду визнав вину у порушенні вимог ПДР України, що мало наслідком дорожньо-транспортну пригоду, у результаті якої одна людина загинула, а інша отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Показав, що 06.03.2016 року, близько 14 годин 30 хвилин, їхав на власному автомобілі марки «LEXUS IS», номерний знак НОМЕР_2 , по вулиці Богатирській у місті Києві зі сторони міста Вишгорода, у напрямку вулиці Полярної у місті Києві. В певний момент він втратив контроль за автомобілем, його миттєво винесло на узбіччя дороги, де він вдарився об зупинку громадського транспорту, на якій знаходилось двоє людей. Після чого, його автомобіль проїхавши ще певну відстань, перекинувся на дах.

Свою провину визнає повністю, щиро кається, в черговий раз приносить свої вибачення за вчинене перед потерпілими, просить суд врахувати повне відшкодування завданої шкоди, відсутність претензій з боку потерпілих та не позбавляти його волі і права керування транспортними засобами.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 повідомила суду, що 06 березня 2016 року, близько 14 години 30 хвилин, знаходилась на зупинці громадського транспорту «Сади», де очікувала маршрутне таксі з метою поїздки до міста Києва. В подальшому помітила, як на великій швидкості до зупинки наближався некерований автомобіль, який збив її та ще одного чоловіка. Потім її доставили до лікарні для надання медичної допомоги.

Цивільний позов по справі не заявляла, оскільки ОСОБА_8 добровільно відшкодував завдані їй збитки. Просить суд не позбавляти обвинувачуваного свободи та права керування транспортними засобами.

Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що загиблий ОСОБА_9 був його батьком. Про обставини смерті він дізнався від сторонніх людей. Стосовно обставин загибелі свого батька нічого повідомити не може, оскільки не був очевидцем подій, які відбулись 06.03.2016 на зупинці «Сади».

Цивільний позов по справі не заявляв, оскільки ОСОБА_8 добровільно відшкодував заподіяні збитки, допомагав у вирішенні питань, пов`язаних з похоронами ОСОБА_9 . Просить суд не позбавляти обвинувачуваного свободи, при цьому вважає необхідним призначити додаткове покарання, позбавивши обвинуваченого права керування транспортними засобами на певний час.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

Суд погоджується із кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки останній, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_6 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує суспільну небезпечність діяння, що характеризується необережною формою вини, ступінь тяжкості даного кримінального правопорушення, що віднесений законом до тяжких правопорушень, та особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Крім того, при обранні ОСОБА_8 міри покарання судом враховується думка учасників судового розгляду, стосовно можливості застосування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, відношення обвинуваченого до вчиненого, матеріали, що його характеризують, а саме те, що він працює, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, активно приймає участь у громадській діяльності.

Також, суд бере до уваги і положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до основоположних принципів кримінального права, метою покарання є кінцевий результат, якого намагається одержати держава методами кримінально-правового впливу.

Згідно положень ч. 1 та 2 ст. 50 КК України мета покарання проявляється у чотирьох аспектах: покарання засудженого, його виправлення, запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень та загально профілактичний характер, а саме запобігання вчинення злочинів іншими особами.

Таким чином, з урахуванням ч.1 ст.69 КК України, суд приймаючи до уваги наявність двох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, переходить до більш м`якого покарання не передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України та вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 основне покарання у виді обмеження волі.

Призначаючи покарання такого виду, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, враховуючи те, що наслідком вчинення ОСОБА_8 даного кримінального правопорушення стала смерть людини.

Враховуючи, що до таких наслідків призвело грубе порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України, суд вважає необхідним призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати, а саме: на проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України основне покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави вартість проведених автотехнічних експертиз у розмірі 2816 гривень 32 копійки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1