Справа № 743/1544/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/212/2016
Категорія - ст.185ч.2КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2201 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000216 від 01 червня 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- 10 травня 2011 року Новозаводським районним судом м.Чернігова за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ст.ст. 70, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком в 2 роки;

- 13 грудня 2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 13 травня 2015 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, вирок приведений до виконання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2015 р. та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 10 місяців позбавлення волі.

Обрано відносно ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з утриманням в Чернігівському СІЗО № 31.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання, час перебування під вартою в Чернігівському СІЗО за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2015 р., з 05 листопада 2015 року по 23 грудня 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави, процесуальні витрати за проведення судової-товарознавчої експертизи в сумі 368 грн. 28 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 1 червня 2015 р., близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_6 , повторно, перебуваючи в під`їзді № 3 будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед «FORMULA Colt», який належить ОСОБА_8 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи, становить 2 111 грн. 84 коп., спричинивши останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

На вирок суду обвинуваченим ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить застосувати до нього ст.69 КК України та пом`якшити покарання призначене Ріпкинським районним судом.

Зазначає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та за своїм розміром є несправедливим через суворість. Крім цього судом не враховано всіх пом`якшуючих обставин та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній, прокурора, який вважає вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону, а саме врахував тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, ніде не працює, тобто не займається суспільно-корисною працею. Також судом враховано пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття та сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання у вигляді 3 років 7 місяців позбавлення волі, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Отже, колегія суддів вважає, що міра покарання обвинуваченому обрана, відповідно до ст. 65 КК України, правильно, тому підстав для його пом`якшення, не знаходить.

Колегія суддів вважає також за необхідне, на виконання приписів ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбування покарання обвинуваченим строк попереднього ув`язнення з 23 грудня 2015 року по 02 березня 2016 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія судової палати,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року відносно ОСОБА_6 без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 23 грудня 2015 року по 02 березня 2016 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4