Номер провадження: 11-кп/785/1130/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.08.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м.Одеси від 07.07.2016 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,
встановила:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , гр-нин України, українець, інвалід 3-ї групи, що не одружений, не працює, раніше судимий:
25.11.2016 року Суворовським райсудом м. Одеси за ст. 186 ч.ч.2,3 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців,
засуджений за ст. 185 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання, призначене вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 25.11.2015 року та остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 з 22.04.2016 року, зараховано в строк відбування покарання строк перебування його під вартою в період з 17.06.2015 року по 26.02.2016 року.
На підставі вимог ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахований строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період з 17.06.2015 року по 26.02.2016 року та з 22.04.2016 року до дня набрання вироком чинності.

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 14.03.2015 року, в період часу з 17 годин 30 хвилин по 17 годин 40 хвилин, перебуваючи у приміщенні супермаркету «Таврія-В», що розташований по вул. Комітетській, 17/19 у м. Одесі, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав майно яке є власністю ПП «Таврія-В» на загальну суму 282 грн. 42 коп., а саме одну упаковку морських креветок торгівельної марки «DE LUX XL», одну упаковку морських креветок марки «DE LUX XXL» та дві пляшки пива марки «Оболонь».

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не заперечуючи проти доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій, стверджує, що покарання, яке було призначене ОСОБА_8 , є надмірно суворим, та, посилаючись на пом`якшуючи обставини, а саме на щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, позитивну характеристику з місця мешкання та на наявність на його утриманні хворої на цукровий діабет та інші хронічні хвороби матері, яка є непрацездатною, просить змінити вирок та зменшити ОСОБА_8 призначене покарання.
Також захисник в апеляційній скарзі просить застосувати до ОСОБА_8 дію ст. 72 КК України та зарахувати йому в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з кримінальних справ приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у вчиненні крадіжки з супермаркету «Таврія-В».

Також з матеріалів справи вбачається, що, оскільки в судовому засіданні жоден з учасників судового розгляду не заперечував проти фактичних обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, то, за згодою всіх учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин, які ніким із учасників процесу не оспорюються, та провів судовий розгляд у порядку ст. 349 ч.3 КПК України.
За таких обставин суд першої інстанції, допитав обвинуваченого ОСОБА_8 та дослідивши в судовому засіданні докази, які є в матеріалах справи, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочину.
Також апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_8 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у вчиненому ним кримінальному правопорушенні та активно сприяв в його розкритті.
Також суд першої інстанції врахував відшкодування завданим кримінальним правопорушенням збитків, відсутність до ОСОБА_8 претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілої сторони, та ту обставину, що ОСОБА_8 є інвалідом 3-ої групи.

За таких обставин суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у межах санкції ст. 185 ч.2 КК України.
Також суд першої інстанції, з огляду на те, що кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_8 ще до винесення йому попереднього вироку Суворовським районного суду м. Одеси від 25.11.2015 року, обґрунтовано призначив ОСОБА_8 остаточне покарання за правилами ст. 70 ч.4 КК України.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про наявність такої пом`якшуючої обставини, як позитивна характеристика обвинуваченого ОСОБА_8 з місця його мешкання, то такі доводи не засновані на матеріалах справи, оскільки вказана характеристика в них відсутня, натомість в матеріалах справи є характеристика ОСОБА_8 з УВП № 21 м. Одеси, з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 характеризується посередньо (а.с.39).
Також не може бути визнана за пом`якшуючу і інша обставина, на яку посилається в апеляційній скарзі захисник, а саме наявність у ОСОБА_8 хворої непрацездатної матері, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про те, що матір ОСОБА_8 знаходиться на його утриманні, особливо з огляду на те, що судом встановлено, що ОСОБА_8 ніде не працює, також в матеріалах справи відсутні відомості про те, що матір ОСОБА_8 в зв`язку зі своїми хворобами потребує постійного догляду сторонніми особами, а ОСОБА_8 здійснював такий догляд за матір`ю.
Крім того, є необґрунтованими і вимоги апеляційної скарги захисника про застосування до обвинуваченого дії ст. 72 КК України (зі змінами, внесеними Законом № 838-VIII від 26.11.2015 року), оскільки з вироку суду вбачається, що до обвинуваченого ОСОБА_8 дія вказаного закону була застосована.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для змінення або скасування вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.405,407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2016 року у кримінальному провадженні за обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України без змін.
Ухвала може бути оскаржена у Вищій Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців, а обвинуваченим ОСОБА_8 в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2
ОСОБА_3

ОСОБА_9