Комінтернівський районний суд м.Харкова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0002473 від 20.10.2015 р., №0002493 від 23.10.2015року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зміїв Харківської області, громадянина України, з вищою технічною освітою,офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 07.09.2015року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки на підставі ст.75 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 24 лютого 2015 року в денний час (точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим), працюючи продавцем в належному приватному підприємцю ОСОБА_8 магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, повідомив покупцеві ОСОБА_6 неправдиву інформацію про те, що котел АОТ 25, яким той цікавився, мається буцімто на їхньому складі і що впродовж тижня він зможе його доставити за призначенням. Продовжуючи свої шахрайські дії, ОСОБА_5 заповнив неіснуючу в даному магазині накладну № 000-22 на продаж вказаного котла.

Виходячи з довіри до ОСОБА_9 , як до продавця вказаного магазину, ОСОБА_6 передав останньому, в якості передоплати за зазначений котел, грошові кошти в сумі 2000 грн.

Не маючи бажання і можливості виконувати взяті на себе обов`язки, ОСОБА_5 обманним шляхом заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 , розпорядившись на свій розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду.

Крім того, 02.06.2015 року, в денний час (точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим), ОСОБА_5 , діючи повторно, працюючи реалізатором у ФОП ОСОБА_8 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по АДРЕСА_2 , маючи злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомив покупцеві ОСОБА_7 завідомо недостовірні відомості про намір зробити замовлення на труби до раніше придбаного ним котла в зазначеному магазині. Після чого, ОСОБА_5 , нібито, прорахував по прайсу суму придбання таких труб, повідомив її ОСОБА_7 , який, сприймаючи намір замовлення труб як дійсне, в той же день, знаходячись у вищевказаному магазині, передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 10 000 грн., як ціну за замовлення. Тим самим, ОСОБА_5 обманним шляхом заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 , розпорядившись ними на свій розсуд, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України визнав частково, пояснив, що дійсно в лютому 2015 року, працюючи продавцем у ФОП ОСОБА_8 в магазині Котли та паливо», розташованому по АДРЕСА_2 , він, фактично діючи від власного імені, отримав від ОСОБА_6 передоплату за котел, повідомивши останнього, що, оскільки він вносить передоплату, то отримає котел по ціні, визначеній в прас-листі на цей час, навіть у випадку підвищення ціни на момент отримання котла. При цьому видав йому підроблену квитанцію. Зазначив, що, коли отримував гроші, то моделі котла, яку бажав купити ОСОБА_6 , внаявності не було, взяв гроші, щоб покупець не купив товар в іншому місці. Вподальшому модифікація котла змінилась, й він запропонував ОСОБА_6 зачекати нову модель, яка буде більш модернізована, на що він погодився. Але нову модель котла не привозили, вона була лише на виставці. Вподальшому, коли ОСОБА_6 став наполегливо вимагати привезти котел, то він подзвонив на склад на ринку «Барабашово», з метою привезти звідти котел, але з*ясував, що там є лише котел у пошкодженому стані. Тому привезти котел не вдалось. Запропонувати повернути гроші ОСОБА_6 не встиг, вважав, що ОСОБА_6 від повернення грошей відмовиться, оскільки йому потрібен був котел. Крім того, к тому часу котли вже подорожчали, що, як він вважав, повинен розуміти ОСОБА_6 . Зазначив, що умислу привласнювати грошові кошти не мав. Гроші ОСОБА_6 він залишив в сейфі в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зберігав їх там протягом 3 місяців, наміру витрачати не мав. Й, лише коли зрозумів, що не зможе привезти ОСОБА_6 належний котел, тоді витратив ці гроші, перекривши недостачу за попереднім місцем роботи. Йому відомо, що на цей час ОСОБА_6 суму 2000грн.відшкодував ФОП ОСОБА_8 .

Також пояснив, що працюючи у ФОП ОСОБА_8 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », познайомився з ОСОБА_7 , з яким в нього склались дружні відносини. На початку червня 2015р. він звернувся в магазин щодо купівлі труб до раніше придбаного в даному магазині котла. Отримавши від ОСОБА_7 передоплату в сумі 10000,00грн., він даний заказ не оформив, ФОП ОСОБА_8 про це не повідомив, оскільки бажав надати ОСОБА_7 допомогу в купівлі системи димоходу за ціною, що була нижче ніж в магазині ФОП ОСОБА_8 . Проте, дізнавшись, що на той час на складі, де бажав замовити труби, вони відсутні, й будуть лише через 3 тижні, гроші ОСОБА_7 поклав в сейф в магазині, де вони лежали протягом тижня. Після чого, оскільки треба було перекривати недостачі за іншим місцем роботи,їх витратив. Зазначив, що дзвонив ОСОБА_7 декілька разів, але грошей вже не було, а тому пропонував віддати паливом,на що він погодився. Але привезти паливо можливості також не було.

Хоча він про це не казав, але важав, що й ОСОБА_6 , й ОСОБА_7 , з якими в нього склались дружні стосунки, розуміють, що в даному випадку він діє від власного імені, працює на себе, а не як представник магазину, оскільки він їм показував прайс-лист завода-виготовлювача, де була визначена ціна на товар значно нижче, ніж в магазині. Вподальшому ОСОБА_8 його звільнив з роботи. Зазначив, що гроші ОСОБА_6 та ОСОБА_7 він зберігав в сейфі під килимком, так, що ОСОБА_8 їх не бачив. На момент звільнення про всі ці події ОСОБА_8 не знав.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї провини у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.190 КК України, його вина у вчиненому доведена повністю і підтверджується наступними доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_5 він знає як продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Інших відносин з ним ніколи не підтримував. Коли, знаходячись в магазині, звернувся до нього з приводу купівлі котла, то ОСОБА_5 роз*яснив, що у випадку надання передоплати, він отримає котел по ціні, яка актуальна не цей час, незалежно від її підвищення вподальшому. На що він погодився, й 24.02.2015року залишив в продавцю ОСОБА_5 передоплату в сумі 2000грн. по квитанції, оскільки вважав, що оформлює заказ в магазині. Про те, що ОСОБА_5 діє від власного імені та працює на свою користь, йому відомо не було. Домовленість була про доставку котла протягом тижня. Вподальшому протягом 4 місяців він систематично дзвонив ОСОБА_5 , який лише обіцяв привезти котел, але так і не привіз. Повернути гроші він не пропонував жодного разу. Про подорожчання котла також він його не повідомляв. На цей час сума 2000грн. йому відшкодована ФОП ОСОБА_8 . Просив визначити покарання обвинуваченому на розсуд суду;
- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_5 йому відомий як продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », інших відносин з ним ніколи не підтримував. В травні місяці 2015року він купив в цьому магазині котел, в зв*язку з чим, знову звернувся в цей магазин на початку червня 2015р. щодо купівлі системи димоходу. Продавець ОСОБА_5 йому роз*яснив що саме йому необхідно купувати, та вказав, що, оскільки матеріали дорожчають, то необхідно внести передоплату, щоб вподальшому ціна на товар не підвищилась. В зв*язку з чим він надав ОСОБА_5 передоплату в сумі 10000грн., але квитанцію не отримав, оскільки щось його відволікло. Домовленість була щодо доставки труб протягом місяця. Вподальшому на дзвінки ОСОБА_5 відповідав, що скоро труби привезуть, хоча він повідомляв ОСОБА_5 , що згодний сам їх поїхати та забрати. Коли через 3 місяці він знов приїхав в магазин, то від ФОП ОСОБА_8 дізнався, що ОСОБА_5 звільнений, оскільки вчинив з магазину крадіжку та обманув людей. До того, як дізнався, що ОСОБА_5 його вводить в оману, сам йому дзвонив приблизно 10 разів. Після повідомлення ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_5 , останньому більше не дзвонив. Був лише один дзвінок від ОСОБА_5 , коли він пропонував топливні брикети, на що він погодився, але той знов нічого не привіз. Зазначив, що відпочивати поїхав лише в серпні місяці, тому у ОСОБА_5 було достатньо часу й до й після цього виконати умови договору. Зазначив, що здійснив цей заказ лише тому, що це був офіційний магазин. Про те, що ОСОБА_5 діє в даному випадку від власного імені йому відомо не було. Просив застосувати відносно ОСОБА_5 максимально можливу міру покарання;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні зазначив, що є Фізичною особою-підприємцем. ОСОБА_5 працював в нього за трудовим договором з 02.02.2015року. З 12.06.2015р. він звільнений, оскільки з приміщення магазину вчинив крадіжку котла, за що в подальшому був засуджений вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова. З моменту звільнення ОСОБА_5 , до нього звернулись багато людей, в тому числі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які віддали ОСОБА_5 гроші в якості передоплати, але не отримали ані товару, ані грошей, на загальну суму 44800,00 грн. Вказав, що ОСОБА_5 мав право отримувати передоплату, але повноважень щодо складення приходно-касового ордеру не мав. Зазначив, що, отримавши передоплату, ОСОБА_5 повинен був покласти її в сейф й повідомити його. Про отриману ОСОБА_5 передоплату від ОСОБА_6 , ОСОБА_7 він не знав. Накладна, видана ОСОБА_5 ОСОБА_6 , не містить печатки ФОП ОСОБА_8 . Доступ в сейф ОСОБА_5 мав, але він, як власник магазину, щоденно приїжджав забирав гроші з сейфа, й на ніч гроші ніколи в сейфі не залишались. Грошей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в сейфі не було, він би їх побачив, оскільки килимок, про який зазначив ОСОБА_5 , призначений для зберігання ключа й має дуже невеликий розмір. Крім того, щотижнево в магазині проводилась інвентаризація.
Зважаючи на послідовність показань вищевказаних потерпілих, свідка, їх узгодження між собою, суд вважає ці показання достовірними.
Крім показань потерпілих та свідка, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєному злочині підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:
- накладної №000-22 від 24.02.2015року на котел АОТ-25, вартість якого складає 8550грн., з внесенням передоплати 2000грн., з штампом ФОП ОСОБА_8 ;
- протоколом пред*явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.10.2015року, потерпілому ОСОБА_7 пред*явлені фотознімки, за оглядом яких потерпілий пояснив, що може впізнати на фотознімку №2 чоловіка, який 02.06.2015р.шляхом обману заволодів його грошовими коштами в сумі 10000 грн. На фотознімку №2 зображене обличчя ОСОБА_5 .
Суд вважає дані докази належними та допустимими. Крім того, судом приймається до уваги, що обвинуваченим не заперечуються фактичні обставини справи в частині отримання передоплати від потерпілого ОСОБА_6 в сумі 2000грн. на купівлю котла, та від ОСОБА_7 в сумі 10000 грн. на отримання труб для димоходу, вчинення даних дій від власного імені, а не від імені ФОП ОСОБА_8 , як не заперечується факт неповернення грошових коштів, не надання відповідного товару протягом тривалого часу, та що узгоджується з показаннями потерпілих в цій частині.
Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_5 , що були дані в судовому засіданні в тій частині, що він не мав наміру привласнювати отримані ним в якості передоплати грошові кошті від ОСОБА_6 в сумі 2000грн. та від ОСОБА_7 в сумі 10000грн., й протягом 3-х місяців зберігав в сейфі в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », оскільки дане твердження спростовується поясненнями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що щоденно приїжджав в магазин, забирав грошові кошти, в тому числі з сейфа, й на ніч ніяких грошових коштів не залишалось. Крім того, суд приймає до уваги, що, згідно пояснень свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_5 був звільнений 12.06.2015року, тоді як передоплата від потерпілого ОСОБА_7 була ним отримана 02.06.2015р., й, таким чином, впродовж наступних 3-х місяців обвинувачений, вже не будучи працівником ФОП ОСОБА_8 , продовжував впевнювати покупця у можливості поставити передплачений товар, діючи як представник магазину ФОП ОСОБА_8 «Котли та паливо».
Також правдивість показань обвинуваного ОСОБА_5 в тій частині, що він не поставив котел потерпілому ОСОБА_6 в зв*язку тим, що котел подорожчав, спростовується показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_5 , який пояснив, що запропонував потерпілому сплатити передплату саме для отримання товару за ціною, актуальною на цей час, незалежно від подорожчання товару на час поставки.
Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 в тій частині, що потерпілі розуміли, що, отримуючи від них заказ та передоплату на купівлю товару, він діє від власного імені, працює на себе, а не як представник магазину, що, таким чином, він, в зв*язку з дружніми стосунками з останніми, намагався допомогти їм здійснити купівлю товару дешевше, ніж в магазині суд оцінює критично, як такі, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки спростовуються показаннями потерпілих, які заперечували наявність дружніх стосунків з обвинуваченим, зазначили, що сприймали його виключно як представника магазину, й, укладаючи договори на купівлю - продаж товару, вважали, що їх права як споживачів, захищені та гарантовані державою в особі офіційно зареєстрованого суб*єкта господарювання ФОП ОСОБА_8 , й вони не несуть будь-якого ризику при передачі грошових коштів в формі передплати представнику продавця.

Таким чином, суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_5 щодо невизнання провини у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки його свідчення не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства, повністю спростовуються об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не мають протиріч. Таким чином, покази обвинуваченого в частині не визнання провини суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за скоєний злочин.

З огляду на вищевикладене, при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, про надуманість його доводів про відсутність умислу на скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.190 КК України, а також про доведеність його вини у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні злочинів доведена повністю, а його дії за епізодом з потерпілим ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство); за епізодом з потерпілим ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлені.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 з послідуючими змінами, особа, щодо якої було застосовано звільнення від призначеного покарання з випробовуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі злочин, за який вона засуджується по покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинання, частково чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_5 злочини були скоєні до постановлення відносно нього вироку від 07 вересня 2015 року, який повинен виконуватись самостійно.
Крім того, потерпілим ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення суми шкоди в розмірі 10000,00 грн.
В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 не заперечувався факт отримання від потерпілого ОСОБА_7 суми в розмірі 10000,00грн. в якості передплати за поставку труб для димоходу, які на цей час ним не повернуті, товар не поставлений.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.92р., із подальшими змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Таким чином, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 в сумі 10000 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати - відсутні.
Долю речових доказів - вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Вирок Комінтернівського районного суду Харківської області від 07 вересня 2015 року відносно відносно ОСОБА_5 - виконувати самостійно.
Речові докази по справі: накладна №000-02 від 24.02.2015р., на якій маються атрибути ФОП ОСОБА_8 , який приєднано до матеріалів кримінального провадження, зберігати в кримінальному провадженні № 0002473.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення суми шкоди в розмірі 10000,00 грн.- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 суму шкоди в розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн.
Міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не обирались.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, негайно, після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя - ОСОБА_1