Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/944/16 Головуючий у суді І-ої інстанції ОСОБА_1 Категорія: ст. 81 КК України Доповідач у суді ІІ-ої інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції, матеріали подання про застосування ст. 81 КК України за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 ,на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровоградавід 04 жовтня 2016 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровограда, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04.02.2011 року Ленінським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;
- 19.11.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі;
- 19.02.2015 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі;
- 27.04.2015 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14.12.2015 року вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2015 року змінено, ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі;
відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
В С Т А Н О В И Л А:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда із клопотанням про умовно - дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоградавід 04 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що призначене ОСОБА_7 покарання за вчинення умисного тяжкого злочину (ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України) за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2011 року на підставі ч. 1 ст. 71 КК України було приєднане до покарання призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.11.2014 року та в подальшому за вироками Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2015 року та Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2015 року, остаточне покарання ОСОБА_7 призначалось за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, тобто за злочини, вчинені ним до постановлення попереднього вироку. Тобто, засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.03.2016 року ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15.10.2014 року по 14.12.2015 рік включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 76). Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.01.2016 року, ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.03.2016 року, ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09.09.2016 року засудженого ОСОБА_7 тимчасово залишено в Кіровоградській УВП УДПтС України в Кіровоградській області (№14) для ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень (а.о.с. 69, 71, 80).
Початок строку покарання 15.10.2014 року, кінець строку 16.08.2019 рік. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 03 роки 01 місяць 18 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 02 роки 10 місяців 12 днів. Тобто, на момент розгляду клопотання засуджений не відбув 2/3 строку призначеного йому покарання.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_7 в Кіровоградській УВП УДПтС України в Кіровоградській області (№14) перебуває з 15.10.2014 року, за час перебування в установі виконання покарань характеризується незадовільно, 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання (а.о.с. 21, 261 Т.1 ч. ІІ; а.о.с. 11, 21, 43, 68, Т.2 ч.ІІ), за одне з яких поміщався до карцеру; п`ять з шести накладених стягнень на теперішній час не зняті та не погашені в установленому законом порядку; заохочень не мав; під час бесід з представниками адміністрації установи поводить себе неоднозначно; за характером скритний, хитрий, не щирий; до виконання робіт із благоустрою установи не залучався (а.с.11, 12).
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду тв звільнити його від відбування покарання. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме за злочин середньої тяжкості, а тому умовно-дострокове звільнення йому може бути застосовано при відбутті не менше половини призначеного покарання. Також районний суд не обґрунтовано, та не мотивовано відмовив у задоволенні його заяви, оскільки він в ній зазначив, що став на шлях виправлення з обґрунтуванням цього. Також він не має порушення режиму утримання, оскільки він до дисциплінарної комісії не був представлений. Висновок суду, про те, що він не став на шлях виправлення є хибним.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, вивчивши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення. Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суди в судовому засіданні у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_7 засуджено вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27.04.2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 та відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14.12.2015 року вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2015 року змінено, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі.
В даному випадку, за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2015 року ОСОБА_7 до призначеного покарання ч. 2 ст. 190, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України було приєднано невідбуту частину покарання призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2011 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України та за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.11.2014 року, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України. Тобто, засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання, в тому числі, за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
За умовами п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактично відбуття засудженим не менше двох третин покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Початок строку покарання, призначеного засудженому 15.10.2014 року, кінець строку 16.08.2019 рік. На момент розгляду клопотання судом першої інстанції засуджений відбув 03 роки 01 місяць 18 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів. Залишилося до відбуття 02 роки 10 місяців 12 днів. Тобто, на момент розгляду клопотання засуджений не відбув 2/3 строку призначеного йому покарання.
Крім того, як вбачається з довідки про наявність заохочень та стягнень на засудженого ОСОБА_7 останній 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання, 5 з яких ним було вчинено у 2016 році. за одне з яких поміщався до карцеру; п`ять з шести накладених стягнень на теперішній час не зняті та не погашені в установленому законом порядку; заохочень не мав; під час бесід з представниками адміністрації установи поводить себе неоднозначно; за характером скритний, хитрий, не щирий; до виконання робіт із благоустрою установи не залучався.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що ОСОБА_7 відбуває покарання в тому числі за вчинений умисний тяжкий злочин, а також те, що останній за місцем відбування покарання характеризується негативно та його поведінка в зазначений період не була позитивним прикладом колегія суддів приходить до висновку, що районний суд правильно відмовив ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Крім того, в судовому засіданні, навіть із врахування обставин на які посилається засуджений в апеляційній скарзі, не знайшло своє підтвердження виправлення засудженого,що є передумовою для його умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання.

Отже, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вищевказану ухвалу районного суду стосовно нього без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровоградавід 04 жовтня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання останнього про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4