АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/551/16 Справа № 711/4420/15-к Категорія: ч.1ст.125,ч.2 ст.286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законного представника

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

представника потерпілих ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційні скарги особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_9 , та його законного представника - ОСОБА_10 , та потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 з доповненнями, на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси 22.03.2016 року про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Березівка Маньківського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, інваліда 2 групи, не судимого, -

в с т а н о в и л а :
Слідчий СВ Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області за погодженням з старшим прокурором прокуратури м. Черкаси 18 травня 2015 року звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказував, що 28 вересня 2014 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_9 перебував біля території за адресою: с. Червона Слобода, де кілька осіб, в тому числі й потерпілий ОСОБА_13 , виконували будівельні роботи, та скинув приставлену драбину, а також пошкодив шнур електродрелі. До нього підійшов потерпілий ОСОБА_13 і зробив йому зауваження, але ОСОБА_9 у відповідь, на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс кулаком один удар потерпілому в обличчя, заподіявши легкі тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин спинки носа та крововиливу навколоочної ділянки лівого ока.

Органом досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження.

Крім того, ОСОБА_9 25 жовтня 2014 року близько 13 години, керуючи автомобілем «Део Сенс» НОМЕР_1 , рухаючись від вул. Подолінського в напрямку вул. Добровольського по вул. Чигиринській в м. Черкаси, навпроти будинку № 8, порушуючи вимоги п.п. 2.3. «б», 12.4., 18.1. Правил дорожнього руху України, під час руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перевищив допустиму швидкість і тому, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому потерпіла ОСОБА_14 переходила проїзну частину вул. Чигиринської зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, не зменшив швидкості, щоб надати дорогу пішоходу, для якого була створена небезпека, та скоїв наїзд на останню, заподіявши їй тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді сполученої травми грудної клітки, живота, тазу та кінцівок, що ускладнились розвитком шоку, від яких вона померла о 18 год.45 хв. 25.10.2014 року в КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради.

Органом досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Посилаючись на те, що вина ОСОБА_9 у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.286 КК України, доведена, а ОСОБА_9 відповідно до висновків судово-психіатричної експертизи № 184 від 03.04.2015 р. в періоди часу, до яких відносяться скоєння інкриміновані йому дій та на теперішній час виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді органічного психічного розладу, набутого внаслідок хронічної атеросклеротичної гіпертонічної енцефалопатії з когнітивним зниженням, шизофреноподібними розладами, актуальним персоніфікованим маренням стосунку та переслідування, окремими маячними ідеями величі та реформаторства, що позбавляє його здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними, як на періоди часу, до яких відносяться інкриміновані йому дії, так і на теперішній час. Наявність у ОСОБА_9 вказаного органічного психічного розладу позбавляє його здатності брати участь у слідчих діях та судовому засіданні.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_9 страждає на хронічне психічне захворювання, а також виявляє ознаки активного типу суспільної небезпеки, тому він потребує госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

З урахуванням наведених доводів слідчий у клопотанні просив суд вирішити питання про застосування відносно ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Ухвалою Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 березня 2016 року клопотання слідчого задоволено, ухвалено застосувати до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом за вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст. 286 КК України.

Відмовлено в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_10 та ОСОБА_15 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

До набрання ухвалою законної сили застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Особа, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру , - ОСОБА_9 та його законний представник ОСОБА_10 подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, в зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Просили призупинити дію запобіжного заходу, застосованого відносно ОСОБА_9 , до закінчення апеляційного розгляду.

На вказану ухвалу потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, а потерпілий ОСОБА_7 доповнення до апеляційної скарги, аналогічні за змістом. В апеляційних скаргах потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ставлять під сумнів акт судово-психіатричного експерта № 184 від 03.04.2015 р. щодо ОСОБА_9 , складений експертами АСПЕ КЗ «Черкаської обласної психіатричної лікарні», який на їх думку суперечить іншим матеріалам кримінального провадження, та просять призначити стаціонарну судово-психіатричну експертизу ОСОБА_9 , доручивши проведення якої експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи. В разі встановлення експертами під час проведення експертизи осудності ОСОБА_9 на час вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень та на даний час, - вирішити питання про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 із зобов`язанням прокурора розпочати кримінальне провадження в загальному порядку. В разі відмови в задоволенні вказаного клопотання - просили ухвалу суду скасувати у частині відмови ОСОБА_7 у задоволенні цивільного позову та задовольнити його повністю і стягнути з ОСОБА_9 або солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_15 матеріальну шкоду у розмірі 3469 грн. 91 коп. та моральну шкоду у розмірі 100000 грн. Потерпілий ОСОБА_7 вважає, що суд першої інстанції, безпідставно відмовивши в задоволенні його цивільного позову, порушив його права на справедливий розгляд справи та право на відшкодування завданої шкоди.

Також потерпілі просять постановити ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів лікарських закладів, де проходив лікування та медичні огляди ОСОБА_9 , а саме під час проходження строкової служби в збройних силах, органах внутрішніх справ, про отримання посвідчення водія. Викликати та допитати в судовому засіданні експертів КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня», лікаря-психіатра КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер», де перебував під консультативним наглядом ОСОБА_9 та повторно дослідити обставини, щодо матеріального стану ОСОБА_9 , його близьких родичів, дружини та сина і матеріальний стан самих потерпілих.

Заслухавши доповідь судді, думку законного представника ОСОБА_9 - ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , заперечили проти задоволення апеляційних скарг потерпілих; думку потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та їх представника ОСОБА_12 в підтримку власних апеляційних скарг, їх заперечення проти задоволення апеляційної скарги законного представника ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ; думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг учасників судового розгляду, вважає, що в зв`язку з істотними порушеннями вимог КПК України ухвалу суду слід скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження ; дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України рішення суду повинно бути законним і вмотивованим. Вказані вимоги щодо законності відносяться не лише до судових, а й усіх процесуальних рішень у кримінальному провадженні. Зокрема, й до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, яке відповідно до ч.2 ст.292 КПК України має відповідати вимогам ст.291 КПК України, тобто обвинувальному акту.

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відповідно до вимог, які висуваються до обвинувального акта, як важливий процесуальний документ досудового розслідування оформляє його результати, в ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо вчинення особою суспільно-небезпечних діянь, їх юридична кваліфікація (п.5 ч.2 ст.291 КПК). Клопотання повинно бути чітким, логічним, переконливим та вмотивованим.

Між тим, вказаним вимогам закону клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру не відповідає.

Направляючи провадження до суду, слідчий в клопотанні вказав, що на період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_9 інкримінованих йому правопорушень, у нього відмічалися прояви хронічного психічного захворювання у формі органічного психічного розладу, набутого внаслідок хронічної атеросклеротичної гіпертонічної енцефалопатії з когнітивним зниженням, шизофреноподібними розладами, актуальним персоніфікованим маренням стосунку та переслідування, окремими маячними ідеями величі та реформаторства через що він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, та що за своїм психічним станом він потребує госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Підводячи підсумки досудового слідства слідчий зробив висновок, що «зібрані достатні докази причетності ОСОБА_9 до вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.125, ч. 2 ст. 286 КК України».

Але, в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру слідчий зазначає, що ОСОБА_9 «обвинувачується» у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 286 КК України ( т.2 а.с. 10,11) , що з огляду на положення ст.ст. 292, 511 КПК України є не припустимим.

Вчинені ОСОБА_9 суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 1 ст. 125 слідчий у клопотанні кваліфікував як «умисні» і що він мав «умисел, направлений на спричинення потерпілому ОСОБА_13 тілесних ушкоджень».

Такі висновки слідчого «про умисел ОСОБА_9 » суперечать прийнятому слідчим рішенню про направлення клопотання відносно ОСОБА_9 для застосування до нього примусових заходів медичного характеру як до особи, що під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними (ч.2 ст.19, п.1 ст.93 КК України).

Відповідно до ст. 24 КК України умисел характеризує психічне ставлення особи до вчинюваного нею діяння і його наслідків та що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки та бажала настання таких наслідків або свідомо їх допускала.

Якщо особа визнається винною і її дії кваліфікуються як умисні, то така особа не може вчинити дії в стані неосудності (не може бути визнана неосудною). Вона несе кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення на загальних підставах.

Незважаючи на вказані вище недоліки та суперечності, що містяться в клопотанні слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 , суд першої інстанції не вирішив у підготовчому судовому засіданні питання про відповідність клопотання вимогам КПК та про повернення прокурору клопотання, яке не відповідає вимогам цього Кодексу, як це передбачено п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України зазначені вище порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, є підставою для скасування ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції з стадії підготовчого провадження.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції не звернув уваги на істотні порушення норм кримінального процесуального закону, допущені органами досудового розслідування, які порушують гарантовані законом процесуальні права ОСОБА_9 та перешкоджають суду ухвалити законне, обґрунтоване рішення, і постановив ухвалу про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, яка підлягає безумовному скасуванню і призначенню нового розгляду в суді першої інстанції в іншому його складі зі стадії підготовчого провадження.

Суду першої інстанції слід врахувати вказівки апеляційного суду, викладені в мотивувальній частині ухвали, та відповідно ч.3 п.3 ст. 314 КПК України зі стадії підготовчого провадження повернути прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 як таке, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_9 та його законного представника - ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , підлягають перевірці при новому розгляді кримінального провадження по суті в суді першої інстанції .

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 291, ст.405, ч.1 п. 6 ст. 407, ст. 412, ст. 419, ст.511, ст. 516 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги: особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - ОСОБА_9 , його законного представника ОСОБА_10 , та потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 з доповненнями, задовольнити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 березня 2016 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 - скасувати та призначити новий розгляд в Придніпровському районному суді м. Черкаси зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Головуючий :

Судді :