Справа № 357/8928/16-к
1-кп/357/782/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.08.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000248, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, із професійно-технічною освітою, в силу ст. 89 раніше не судимого, призваний за мобілізацією 18 липня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , механік радіотелефоніст радіостанції взводу зв`язку командного пункту групи бойового управління військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до ст. ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»: від 17.03.2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII; від 06.05.2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 року № 1240-VII; від 21.07.2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 року № 1595-VII; від 14.01.2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 року № 113-VIII, з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 2 вересня 2015 року № 241 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_5 , призваного на військову службу під час мобілізації 18 липня 2015 року через ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду старшого радіотелеграфіста радіостанції взводу зв`язку командного пункту групи бойового управління військової частини польова пошта НОМЕР_1 . У період з 9 по 12 жовтня 2015 року солдат ОСОБА_5 проходив стаціонарне лікування у Білоцерківському військовому госпіталі, після закінчення якого 13 жовтня 2015 року повинен був прибути на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_3 . Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків. Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, у порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, близько 8 години 13 жовтня 2015 року в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_3 та до 29 липня 2016 року перебував за місцем свого проживання в м. Полтава, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. 29 липня 2016 року о 18 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_5 затриманий працівниками Чутівського відділення поліції ГУНП в Полтавській області та через працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 30 липня 2016 року доставлений у АДРЕСА_3 до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону.

Таким чином, своїми діями, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненого особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

Після направлення справи до суду між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону майор юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 26 серпня 2016 року укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. Крім того, сторони узгодили, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 рік.

Угода, підписана обвинуваченим, прокурором та захисником надана прокурором у підготовчому засіданні.

Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд приходить до такого висновку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468, ч. 4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, які у підготовчому судовому засіданні йому додатково роз`яснені, визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Прокурор, захисник та обвинувачений вважають за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону майор юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 як таку, що відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону майор юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 від 26 серпня 2016 року, відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 4 ст. 407 КК України, також укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Разом з тим суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Речові докази та судові втрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26.08.2016 року між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону майор юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Скасувати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Звільнити ОСОБА_5 , який фактично затриманий 29.07.2016 року о 18 годині 00 хвилин з-під варти, з залу суду негайно.

Вирок може бути оскаржено з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_1 ,