9 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 28 липня 2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням певних обов`язків.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 липня 2015 року більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання в виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням певних обов`язків.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, не оскаржуючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій засудженої ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, порушує питання про зміну вироку та ухвали щодо засудженого та виключення з судових рішень неправильного застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання за злочин, який входить у сукупність злочинів. Зазначає, що суд апеляційної інстанції всупереч вимогам процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність не звернув уваги на доводи апеляційної скарги та не виключив із резолютивної частини вироку подвійне посилання на ст. 75 КК України. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 16 квітня 2015 року приблизно о 14.30 годині, повторно, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись у під`їзді № 6 будинку АДРЕСА_2 , підійшов до раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_7 , та шляхом ривку, відкрито, з лівої руки викрав мобільний телефон «Alcatel» модель «ONE touch 5020D black», вартістю 799 грн., який належав ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_6 з місця злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 799 грн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , який підтримав касаційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України у касаційній скарзі прокурором не оскаржуються.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами передбаченими в частинах першій третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й

розміру.

Отже, відповідно до вимог процесуального закону, що до особи, яку визнано винною у вчинені кількох злочинів, звільнення від відбування покарання на підставі статей 75, 79, 104 КК України може бути застосовано тільки після призначення покарання за сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок та ухвала щодо ОСОБА_6 підлягають зміні у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального закону, яке виразилось у неправильному застосуванні ст.ст. 75, 76 КК України при призначенні покарання засудженому ОСОБА_6 за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який входить у сукупність злочинів.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 липня 2015 року, більш суворим покаранням, призначеним вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання в виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків передбачених п.п. 2, 3 ,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

В решті судові рішення щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3