Справа № 216/353/16-к
Провадження № 1-кп/216/177/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.02.2016 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003442 від 16.12.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ново-Олексіївка Врадіївського району Миколаївської області, громадянина України, маючого базову середню освіту, студента 5 курсу ДНЗ «Міжрегіональний центр підготовки та перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців», не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19 січня 2016 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від прокуратури надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка про отримання підозрюваним копій указаних документів та угода про примирення між потерпілим і підозрюваним.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2016 року призначено підготовче судове засідання у зазначеному кримінальному провадженні.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він 11.12.2015 приблизно о 13.40 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, через незачинені вхідні двері зайшов до кімнати 415, що розташована в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , де не виявивши нікого з осіб, що там проживають, побачив ноутбук «Асус» темно-синього кольору, модель К53Е-SX527D s/n D8N0AS566865349 CN 2363. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою корить, після чого останній, скориставшись відсутністю свідків, таємно, шляхом вільного доступу, викрав ноутбук «Асус» К53Е-SX527D s/n D8N0AS566865349 CN 2363 вартістю 4 000 грн., який належить ОСОБА_5 . Привласнивши викрадене майно, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 4 000 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

15 січня 2016 року на стадії досудового розслідування між потерпілим та підозрюваним було досягнуто угоди про примирення, яку вони підписали, при чому підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних вище обставин та кваліфікації.

За змістом угоди сторони погоджуються на призначення обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотриманні вимоги КПК України та КК України, просив її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив затвердити угоду та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззаперечно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого злочину за викладених обставин.

Перед затвердженням угоди учасникам кримінального провадження роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, відповідно до якої наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є:

1) для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу;

2) для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Згідно із ч. 5 ст. 474 КПК України перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченого, що він цілком розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно із ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевірив угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Підстав для відмови в затвердженні угоди не вбачається, оскільки:

1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону;

2) умови угоди відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) не існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Учасникам кримінального провадження роз`яснено, що відповідно до ч. 3 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Ураховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим в підготовчому судовому засіданні згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами угоди міри покарання.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374-376, 475 КПК України,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 15 січня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0003442.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ново-Олексіївка Врадіївського району Миколаївської області, громадянина України, маючого базову середню освіту, студента 5 курсу ДНЗ «Міжрегіональний центр підготовки та перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців», не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Особливості та обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 394 та ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суддя ОСОБА_1