АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/87/16 Справа № 201/8863/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13
потерпілого ОСОБА_14
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, потерпілого ОСОБА_15 , захисника потерпілого ОСОБА_16 адвоката ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_17 , представника потерпілого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_18 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2015 року відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іларіонове, Синельниковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого за ст. 198 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ст. 290 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, 72 КК України йому призначено остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 2 роки позбавлення волі, зарахувавши у строк відбуття покарання 1 рік 9 місяців 16 днів - час перебування ОСОБА_8 під вартою.

Звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України ОСОБА_8 зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Виправданого за ч.3 ст.286 КК України у зв`язку з недоведеністю того, що злочин вчинено саме ним.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Макіївка, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засудженого за ст. 198 КК України на 2 роки позбавлення волі, зарахувавши у строк відбуття покарання 1 рік 7 місяців 11 днів позбавлення волі - час перебування його під вартою.

Звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України його зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Виправданого за ч. 3 ст. 286 КК України у зв`язку з недоведеністю того, що злочин вчинено саме ним.

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_8 і ОСОБА_9 визнані вироком суду винними та засуджені, а також виправдані за вчинення злочинів, як це вказується дослівно, за таких обставин.
В період часу з 20-00 години 16.04.2013 року по 07-00 години 17.04.2013 року, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою та з невстановленою слідством особою, знаходячись біля будинку № 1 по вулиці Промислова в м. Дніпропетровську, таємно, з використанням не встановленої слідством спеціальної техніки, відкрили центральний замок транспортного засобу автомобіля «Toyota Cruiser Prado» державний номер НОМЕР_1 , 2008 р.в., який належить ОСОБА_14 , і проникли в салон автомобіля. Після цього ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, діючи за змовою, реалізовуючи свої злочинні наміри, невстановленим слідством способом завели двигун вказаного автомобіля і зникли з місця скоєння злочину, чим незаконно заволоділи транспортним засобом, а також речами та предметами, що належали ОСОБА_14 , які на час заволодіння знаходились у багажнику автомобіля «Toyota Cruiser Prado», державний номер НОМЕР_1 , а саме:

- саб-буфером імпортного виробництва «Піонер» вартістю 3200 гривен;

- трьома купюро приймачами «Саsh Code MSM» для терміналів вартістю 4000 гривен кожний всього на суму 12000 гривен;

- залізним ящиком з інструментами, вартістю 700 гривен;

- щіткою-шкребком для снігу вартістю 30 гривен;

- пластиковим ящиком-органайзером з ключами вартістю 100 гривен;

- компресором «Ураган» вартістю 300 гривен з керівництвом по експлуатації;

- одним сенсорним екраном для терміналу з логотипом фірми виробника «і-toush» вартістю 800 гривен.

Згідно висновку експерта № 70/05-21 від 17.04.2014 року середня ринкова вартість автомобіля мінімальної комплектації «Toyota Prado», 120 4.0iV8 5dr (J12) СоmfortАТ, 2008 року випуску, аналогічного КТЗ марки Toyota Prado», 120 4.0iV8 5dr (J12), державний номер НОМЕР_1 , 2008 року виписку, бежевого кольору, який належить ОСОБА_14 станом на 16.04.2013 року складає 265 420 гривен 70 копійок, вартість майна, що знаходилась у багажнику автомобіля складає 17 130 гривен. Таким чином умисними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановленої слідством особою, потерпілому ОСОБА_14 завдано великої матеріальної шкоди на суму 282 550 гривень 70 копійок, яка перевищує 492,67 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Стороною обвинувачення ОСОБА_19 і ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що вони в період часу з 00-30 год. 20.04.2013 року по 12-00 годину 20.04.2013 року, діючи повторно, за попередньою змовою між собою та невстановленою слідством особою, знаходячись біля будинку № 21 на проспекті Героїв в м. Дніпропетровську, таємно, з використанням не встановленої слідством спеціальної техніки, відкрили центральний замок транспортного засобу автомобіля «Лексус РХ350», 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_16 , і проникли в салон автомобіля. Після цього ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, діючи за змовою, реалізовуючи свої злочинні наміри, невстановленим слідством способом завели двигун вказаного автомобіля і зникли з місця скоєння злочину, чим незаконно заволоділи транспортним засобом.

Згідно висновку експерта № 70/05-23 від 22.04.2014 року середня ринкова вартість автомобіля мінімальної комплектації «Lexus RX3500 (ХU3) 4АТ» 2007 року випуску, аналогічного КТЗ марки «Lexus RX3500 (ХU3)», державний номер НОМЕР_2 , 2007 року виписку, чорного кольору, який належить ОСОБА_16 , станом на 20.04.2013 року складає 277 770 гривень 40 копійок. Таким чином умисними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановленої слідством особою, потерпілому ОСОБА_16 , завдано великої матеріальної шкоди на суму 277 770 гривень 40 копійок, яка перевищує 484,32 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Стороною обвинувачення ОСОБА_19 і ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що вони 30.05.2013 року в період часу з 02-00 годин до 09-00 годин, діючи повторно, за попередньою змовою між собою та з невстановленою слідством особою, знаходячись біля другого під`їзду будинку № 60 на вулиці Запорізьке шосе в м. Дніпропетровську, таємно, з використанням не встановленої слідством спеціальної техніки, відкрили центральний замок транспортного засобу автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», 2008 р.в. д/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_20 , і проникли в салон автомобіля. Після цього ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, діючи за змовою, реалізуючи свої злочинні наміри, невстановленим слідством способом завели двигун вказаного автомобіля і зникли з місця скоєння злочину, чим незаконно заволоділи транспортним засобом, а також речами та предметами, що належали ОСОБА_21 і які на час заволодіння знаходились у автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado», д/н НОМЕР_3 , а саме:

- дитячим автомобільним кріслом Indу, що було у використанні, вартістю 3000 грн;

- ножем багатофункціональним, виробництва Швейцарія, у картонній упаковці (з інструкцією) фірми «Rehau», вартістю 300 грн;

- лотком з автомобільною косметикою, в який входить поліролі для металу, шкіри, поверхні салону та інше, загальною вартістю 200 грн.;

- буксирувальним тросом, вартістю 60 грн.;

- рюкзаком шкіряним, що був у використанні, вартістю 250 грн.;

- 2 чохлами із компакт- дисками, що були у використанні, загальною вартістю 60 грн.;

- знаком аварійної зупинки, вартістю 30 грн.;

- вогнегасником вартістю 60 грн.;

- рюкзаком шкіряним з надписом «Rehau» та курткою зимовою з надписом «Сізам», що не мають матеріальної цінності.

Згідно висновку експерта № 70/05-25 від 24.04.2014 року середня ринкова вартість автомобіля мінімальної комплектації «Toyota Land Cruiser Prado», 4.0iV8 5dr (J12) Comfort5AT, 2008 року випуску, аналогічного КТЗ марки «Toyota Land Cruiser Prado», 4.0iV8 5dr (J12), д/н НОМЕР_3 , 2008 року виписку, чорного кольору, VIN- НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_20 станом на 30.05.2013 року складає 265 420 гривен 70 копійок, вартість майна, що знаходилась у автомобілі складає 3 960 гривень.

Таким чином умисними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановленої слідством особою, потерплому ОСОБА_20 завдано великої матеріальної шкоди на суму 269 380 гривень 70 копійок, яка перевищує 469, 71 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Стороною обвинувачення ОСОБА_19 і ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що 27.09.2013 року приблизно о 07.30 годині, діючи повторно, за попередньою змовою між собою та з невстановленою слідством особою, знаходячись біля будинку № 73 на вулиці Робочій у м. Дніпропетровську, таємно, з використанням не встановленої слідством спеціальної техніки, відкрили центральний замок транспортного засобу автомобіля «Тоуоta Sequoia», 2008 р.в. д/н НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_22 , і проникли в салон автомобіля. Після цього ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, діючи за змовою, реалізовуючи свої злочинні наміри, невстановленим слідством способом завели двигун вказаного автомобіля і зникли з місця скоєння злочину, чим незаконно заволоділи транспортним засобом. Згідно висновку експерта № 70/05-26 від 25.04.2014 року середня ринкова вартість автомобіля мінімальної, аналогічного КТЗ марки «Тоуоta Sequoia 5/7iV8 Рlatinum EditionAT», державний номер НОМЕР_5 , 2008 року випуску, білого кольору, VIN НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_22 станом на 27.09.2013 року складає 341 331 гривна 70 копійок. Таким чином умисними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановленої слідством особою, потерплому ОСОБА_22 завдано великої матеріальної шкоди на суму 341 331 гривна 70 копійок, яка перевищує 595,17 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Стороною обвинувачення ОСОБА_19 і ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що 16.11.2013 року, біля 02.30 годин, діючи повторно, за попередньою змовою між собою та невстановленою слідством особою, знаходячись біля будинку № 26 по вулиці Ворошилова у м. Дніпропетровську, таємно, з використанням не встановленої слідством спеціальної техніки, відкрили центральний замок транспортного засобу автомобіля «Тoyota Land Cruiser Prado 200», 2008 р.в., державний номер НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_23 , і проникли в салон автомобіля. Після цього ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, діючи за змовою, реалізуючи свої злочинні наміри, невстановленим слідством способом завели двигун вказаного автомобіля і зникли з місця скоєння злочину. Згідно висновку експерта № 08/12 від 11.12.2013 року середня ринкова вартість автомобіля «Тoyota Land Cruiser 200», державний номер НОМЕР_7 , 2008 року виписку, чорного кольору, VIN НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_23 станом на 16.11.2013 року складає 520 020 (п`ятсот двадцять тисяч двадцять гривен), 00 копійок. Таким чином умисними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановленої слідством особою, потерплому ОСОБА_24 завдано великої матеріальної шкоди на суму 520 020 гривень 00 копійок, яка перевищує 906,74 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Стороною обвинувачення ОСОБА_19 і ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що в період часу з 21.00 годин 29.11.2013 року до 07.15 годин 30.11.2013 року діючи повторно, за попередньою змовою між собою та з невстановленою слідством особою, знаходячись біля другого під`їзду будинку № 28 на вулиці Електричній в м. Дніпропетровську, таємно, з використанням не встановленої слідством спеціальної техніки, відкрили центральний замок транспортного засобу автомобіля «Toyota Prado», 2008 р.в. державний номер НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_25 та ОСОБА_17 і проникли в салон автомобіля. Після цього ОСОБА_9 ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, діючи за змовою, реалізуючи cвої злочинні наміри, невстановленим слідством способом завели двигун вказаного автомобіля і зникли з місця скоєння злочину, а також речами та предметами, що належали ОСОБА_25 та ОСОБА_17 і які на час заволодіння знаходились у автомобілі «Toyota Prado», державний номер НОМЕР_9 , а саме:

- дитячим кріслом, вартістю 1000 гривен;

- компресором імпортного виробництва, вартістю 1000 грн.,

- телевізором автомобільним «Панасонік», виробництва Германії, вартістю 1000 грн;

- відеореєстратором імпортного виробництва вартістю 700 грн; -.

- навігатором імпортного виробництва «Піонер» вартістю 1050 грн.

- автомобільною газовою установкою, вартістю 11000 гривень;

- автомобільною сигналізацією «Пантера», вартістю 1600 гривень.

Згідно висновку експерта № 70/05-22 від 22.04.2014 року середня ринкова вартість автомобіля мінімальної комплектації «Toyota Cruiser Prado», 120 4.0iV8 5dr (J12) Соmfort5АТ, 2008 року випуску, аналогічного КТЗ марки «Toyota Cruiser Prado», 120 4.0iV8 5dr (J12), державний номер НОМЕР_9 , 2008 року виписку, сірого кольору, який належить ОСОБА_25 та ОСОБА_17 станом на 29.11.2013 року складає 266 656 (двісті шістдесят шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 70 копійок, вартість майна, що знаходилась у автомобілі складає 4750 гривен. Таким чином умисними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановленої слідством особою, потерплому ОСОБА_25 завдано великої матеріальної шкоди на суму 284006 гривень 70 копійок, яка перевищує 495,21 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Стороною обвинувачення ОСОБА_19 і ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що в період часу між 22.15 годин 15.12.2013 року до 13.20 годин 16.12.2013 року вони, діючи повторно, за попередньою змовою між собою та з невстановленою слідством особою, знаходячись біля будинку № 17-а по вулиці Ливарній у м. Дніпропетровську, таємно, з використанням не встановленої слідством спеціальної техніки, відкрили центральний замок транспортного засобу автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», 2010 р.в., державний номер НОМЕР_10 , що належить ОСОБА_26 , і проникли в салон автомобіля. Після цього ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, діючи за змовою, реалізуючи свої злочинні наміри, невстановленим слідством способом завели двигун вказаного автомобіля і зникли з місця скоєння злочину.

Згідно із висновку експерта № 70/05-24 від 23.04.2014 року середня ринкова вартість автомобіля мінімальної комплектації ««Toyota Land Cruiser 200», 4.7iV8 (720),2010 року випуску, аналогічного КТЗ марки ««Toyota Land Cruiser 200», 4.7iV8 (120), державний номер НОМЕР_10 , 2010 року виписку, чорного кольору, VIN- НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_26 станом на 15.12.2013 року складає 545508 (п`ятсот сорок п`ять тисяч п`ятсот вісім гривень), 60 копійок.

13.01.2014 року близько 18-30 на перехресті вулиць Запорізьке шосе та Старокодацька в м. Дніпропетровську ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Тойота Ленд Крузер 200» державний номер НОМЕР_12 , не справився з управлінням і допустив дорожньо-транспортну пригоду, після чого при спробі втекти з місця пригоди його було затримано співробітниками БМОП «Беркут», а також в подальшому встановлено, що автомобіль, на якому ОСОБА_8 скоїв ДТП, насправді зареєстрований на державний знак НОМЕР_10 і його було викрадено у ОСОБА_26 в ніч з 15.12.2013 на 16.12.2013 року

Таким чином умисними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановленої слідством особою, потерплому ОСОБА_26 завдано великої матеріальної шкоди на суму 545 508 гривень 60 копійок, яка перевищує 951,19 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вироком встановлено, що ОСОБА_8 в період до 13.01.2014 року, більш точний час встановити не представилось можливим, на території гаражу, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дружби, 1, який ОСОБА_8 використовував у якості станції технічного обслуговування автомобілів, умисно, з метою використання деталей, придбаних у невстановлених осіб, для відновлення автомобіля «Toyota Tundra» білого кольору, д/н НОМЕР_13 , видалив ідентифікаційні номери (VIV) на деталях кузова, шасі автомобіля, видалив номер двигуна, встановлений на автомобілі, а також закріпив кустарним способом деталь на якій закріплена табличка з номером VIV- 5 НОМЕР_14 за яким рахується автомобіль «Toyota Tundra» білого кольору державний номер НОМЕР_13 2007 року випуску, власником якого є ОСОБА_8 .

Стороною обвинувачення ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що в період з 27.09.2013 року по 13.01.2014 року, діючи за змовою з невстановленою слідством особою, перегнав автомобіль «Тоуоta Sequoia», 2008 р.в. д/н НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_22 , і яким ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена слідством особа незаконно заволоділи 27.09.2013 року, на територію гаражу, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Дружби, 1, який ОСОБА_8 використовував у якості станції технічного обслуговування автомобілів, де, з метою унеможливлювання ідентифікації автомобіля видалили ідентифікаційні номери (VIN) та номер двигуна на автомобілі «Тоуоta Sequoia», 2008 р.в. д/н НОМЕР_5 , та закріпили кустарним способом деталь на якій закріплена табличка з номером VIN НОМЕР_15 , за яким рахується автомобіль «Toyota Tundra» білого кольору д/n НОМЕР_13 2007 р.в., власником якого є ОСОБА_8

ОСОБА_9 в період з 20.04.2013 року по 06.02.2014 року, більш точну дату встановити не представилось можливим, знаходячись біля гаражу № НОМЕР_16 розташованому в АГК «Топольок» по вул. Джинчарадзе, 12 в м. Дніпропетровську, діючи умисно, у невстановлений час у невстановлених осіб, заздалегідь не обіцяючи придбав майно одержане злочинним шляхом з метою його перепродажу, серед якого знаходився атлас автомобільних доріг України червоного кольору 1:500000 на обороті останнього аркушу якого виконано рукописний текст кульковою ручкою синього кольору: « НОМЕР_17 дайвинг команда екс Тарханкут», який знаходився в автомобілі «Лексус РХ350», 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_16 , який було викрадено біля будинку № 21 на проспекті Героїв в м. Дніпропетровську в період часу з 00-30 годину 20.04.2013 року по 12-00 годину 20.04.2013 року.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, ОСОБА_9 в період з 30.05.2013 р. по 06.02.2014 р., більш точну дату в судовому засіданні встановити не представилось можливим, знаходячись біля гаражу № НОМЕР_16 розташованому в АГК «Топольок» по вул. Джинчарадзе, 12 в м. Дніпропетровську, діючи умисно, у невстановлений час у невстановлених осіб придбав майно одержане злочинним шляхом з метою його перепродажу, серед якого знаходились: комплект держномерів АЕ 2955 СН в кількості 2 шт., гарантійний талон на акумулятор з магазину «Пан акумулятор» з записом марки і номеру автомобіля: Toyoтa L.C. Prado, НОМЕР_3 від 07.12.2012 р.; упаковка від ножа з логотипом фірми «Victorinox» на оборотній стороні якого є рукописний запис: «nightwish», які знаходились в автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado», 2008 р.в. д/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_20 , який було викрадено біля другого під`їзду будинку № 60 на вулиці Запорізьке шосе в м. Дніпропетровську в період часу з 02-00 годин до 09-00 годин 30.05.2013 р.

ОСОБА_8 в період з 27.09.2013 року по 13.01.2014 року, більш точну дату в судовому засіданні встановити не представилось можливим, у невстановлений час, в невстановленому місці, у невстановлених осіб, діючи умисно, з метою відновлення належного йому автомобіля «Toyota Tundra» білого кольору д/н НОМЕР_13 , заздалегідь не обіцяючи придбав майно завідомо одержане злочинним шляхом, а саме, деталі кузова та салону автомобіля «Тоуоta Sequoia» д/н НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_22 та яким невстановлені особи незаконно заволоділи 27.09.2013 приблизно о 07.30 годині біля будинку № 73 на вулиці Робочій у м. Дніпропетровську.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, ОСОБА_8 в період з 16.11.2013 року по 13.01.2014 року, більш точну дату в судовому засіданні встановити не представилось можливим, у невстановлений час, в невстановленому місці, у невстановлених осіб, діючи умисно, з метою подальшого продажу та отримання прибутку, заздалегідь не обіцяючи, придбав майно завідомо одержане злочинним шляхом, а саме, автомобіль «Тoyota Land Cruiser Prado 200», 2008 р.в., належний ОСОБА_23 , яким невстановлені особи незаконно заволоділи 16.11.2013 р. приблизно о 02.30 годині біля будинку № 26 по вулиці Ворошилова у м. Дніпропетровську. В подальшому ОСОБА_8 , з метою реалізації цього автомобіля, зберігав автомобіль «Тoyota Land Cruiser Prado 200» в гаражі, розташованому в домоволодінні АДРЕСА_3 до 13.01.2014 р.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, ОСОБА_8 13.01.2014 року, у невстановлений час, в невстановленому місці, у невстановлених осіб, діючи умисно, з метою подальшого продажу та отримання прибутку, заздалегідь не обіцяючи, придбав майно завідомо одержане злочинним шляхом, а саме, автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», 2010 р.в., належний ОСОБА_26 , яким невстановлені особи незаконно заволоділи в період часу з 22.15 годин 15.12.2013 року до 13.20 годин 16.12.2013 року біля будинку № 17-а по вулиці Ливарній у м. Дніпропетровську.

В апеляційних скаргах:
-прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить вирок суду скасувати у повному обсязі, у зв`язку з не обґрунтованістю виправдання останніх у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та збільшення обсягу обвинувачення зі ст.198 КК України на ст.289 КК України, з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, допущеними судом першої інстанції істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що вплинуло на незаконність вирішення питання про виправдання ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та їх визнання винуватими за ст.198 КК України, яка не підлягає застосуванню та за якою прокурором не висувалося обвинувачення та потягло за собою невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених.

Ухвалити свій вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 за ч.3 ст.289 КК України та призначити покарання 12 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, а також у вчиненні злочину, передбаченого ст.290 КК України та призначити покарання 2 роки обмеження волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити 12 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна. ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч.289 КК України та призначити покарання -12 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, за його особистою участю просить дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, які пов`язані зі вчиненням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, оскільки вони досліджені судом першої інстанції неповністю та з порушенням, для чого допитати обвинуваченого, свідків, дослідити речові та письмові докази сторони обвинувачення, які наявні у провадженні та зазначені у мотивувальній частині апеляційної скарги;

-захисник ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_16 просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження щодо причетності ОСОБА_8 до викрадення автомобіля ОСОБА_16 , з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були засуджені за ст.198 КК України, по якій їм не було пред`явлено обвинувачення та не було повідомлено про підозру ні в ході досудового слідства, ні в ході судового слідства;

-представник потерпілого ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_27 просить скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, з істотними порушеннями кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність;

-потерпіла ОСОБА_17 просить вирок суду відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати в частині виправдання, ухвалити новий вирок, яким визнати їх винними у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.289 КК України і призначити їм покарання у вигляді позбавлення волі. Позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити в повному обсязі. Вважає вирок суду в частині виправдання обвинувачених необґрунтованим та незаконним. Посилання суду на наявність у ОСОБА_8 безперечного алібі на час викрадення її автомобіля не відповідає встановленим у суді обставинам справи;

-потерпілий ОСОБА_15 просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність. Не погоджується з думкою суду про те, що ОСОБА_8 не приймав участі у крадіжці його автомобіля, так як в матеріалах кримінального провадження містяться достатні докази, які мають істотне значення для висновків суду. Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були засуджені за ст.198 КК України, по якій їм не було пред`явлено обвинувачення та не було повідомлено про підозру ні в ході досудового слідства, ні в ході судового слідства.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, пояснення захисника ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_16 , який просив вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд, пояснення адвоката ОСОБА_11 , який просив скасувати вирок суду, пояснення адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

В цій же статті в ч.3 вказано, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обвинувальний вирок повинен ґрунтуватися лише на належних та допустимих доказах, коли у кримінальному провадженні досліджено всі версії які мали місце, з`ясовані та оцінені всі суперечності.

Згідно зі ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, а висновки суду, викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Відповідно до ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, встановити істину по справі, забезпечити права і законні інтереси учасників кримінального провадження.

Оцінивши в сукупності всі зібрані по даному кримінальному провадженні докази, колегія суддів прийшла до висновку про те, що судом першої інстанції вимоги вищевказаних статей Кримінально-процесуального Кодексу України не були дотримані і з цих підстав доводи апеляційних скарг потерпілих, їх представників, а також прокурора є обґрунтованими і заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення відповідно до меж обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, керуючись ст.338 КПК України, висунути додаткове обвинувачення або відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення але лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і недодержання положень цієї статті щодо меж судового розгляду може бути визнано істотним порушенням кримінально-процесуального закону, стати підставою для скасування вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження органами досудового слідства умисні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підставі сукупності отриманих доказів були кваліфіковані слідчим як злочини, передбачені ч.3 ст.289 КК України, тобто як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, яке завдало великої матеріальної шкоди. Дії ОСОБА_8 крім цього також були ще кваліфіковані за ст.290 КК України.

Як вбачається з резолютивної частини вироку суду ОСОБА_8 і ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України були виправдані у зв`язку з недоведеністю того, що злочин вчинено саме ними, тобто у недоведеності вчинення ними порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, якщо вони спричинили загибель кількох осіб.

Із цього вбачається, що за своїм змістом резолютивна частина оскаржуваного вироку повністю протирічить мотивувальній частині, у якій зазначено рішення суду про відсутність доказів причетності обвинувачених до незаконного заволодіння транспортними засобами.

Фактично обвинувачені були визнані судом виправданими за обвинуваченням за ч.3 ст.286 КК України, яке останнім не пред`являлось в ході досудового розслідування і не підтримувалось прокурором в суді, чим істотно були порушені вимоги ст.337 КПК України.

Більш того, суд першої інстанції у порушення вимог ст.337 КПК України вийшов за межі висунутого прокурором обвинувачення, а саме самостійно сформулював обвинувачення ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст.198 КК України придбання, отримання, зберігання майна, одержаного злочинним шляхом, яке стороною обвинувачення не пред`являлось взагалі і за об`єктом посягання істотно відрізняється від злочину передбаченого ст.289 ч.3 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.

Із цього вбачається, що суд, в порушення вимог закону після прийняття рішення про виправдання обвинувачених за ч.3 ст.289 КК України, тобто за тими фактичними обставинами замість прокурора пред`явив нове обвинувачення ОСОБА_8 і ОСОБА_9 за результатами судового розгляду, у вчиненні ними іншого злочину, передбаченого ст.198 КК України, тобто суд за тими ж самими встановленими фактичними обставинами як виправдав обвинувачених у одному злочині, так самостійно і визнав їх винуватими у іншому злочині.

З цього вбачається, що суд першої інстанції перейняв на себе функцію обвинувачення, чим істотно порушив визначені у ст.ст.22,26 КПК України загальні засади змагальності сторін та диспозитивності.

Більш того, суд першої інстанції по кожному епізоду обвинувачення за ст.289 ч.3 КК України зазначив своє рішення про відсутність доказів причетності обвинувачених до незаконного заволодіння транспортними засобами і за кожним епізодом цього злочину виправдав обвинувачених, але всупереч вимогам ст.374 КПК України в мотивувальній частині вироку не зазначив чому пред`явлене ОСОБА_9 і ОСОБА_8 обвинувачення в цілому за ст.289 ч.3 КК України визнане судом недоведеним, як не зазначив підстав для виправдання обвинувачених і мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Крім того, всупереч вимогам ст.374 п.1 ч.4 КПК України, суд першої інстанції в резолютивній частині взагалі не зазначив свого рішення про визнання обвинувачених невинуватими в інкримінованому їм обвинуваченні.

Зазначені у висновку суду першої інстанції підстави виправдання обвинувачених є суперечливими та непослідовними, так як суд то вказує на недоведеність вини обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в пред`явленому обвинуваченні, то зазначає, що в їх діях вбачається склад злочину, передбачений ст.198 КК України.

Із тексту вироку неможливо зрозуміти, чи вважає суд підтвердженими даними судового провадження вчинення обвинуваченими тих дій, які їм інкримінуються чи робить висновок про наявність фактів заздалегідь не обіцяного придбання і зберігання ними майна завідомо одержаного злочинним шляхом але не ними, а якоюсь іншою особою або особами.

Суд першої інстанції фактично спотворив об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, у іншій спосіб виклав у вироку місце, час, спосіб вчинення злочину та його наслідки, форму вини та мотиви злочину, всупереч встановленим створеного обвинувачення у провадженні фактичним обставинам, які мали вирішальне значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу обвинувачених.

Висновки суду першої інстанції про невинуватість обвинувачених не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, так як вони не підтверджуються доказами, дослідженими в ході судового розгляду і містять істотні суперечності. Суд фактично взагалі не взяв до уваги докази обвинувачення, які могли істотно вплинути на його висновки.

Суд однобічно та упереджено дослідив обставини кримінального провадження і зробив висновки на користь обвинувачених.

Між тим, в ст.94 КПК України, вказано, що суд повинен, керуючись законом оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів з точи зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, досліджених в судовому засіданні повинна переплітатися з їх перевіркою і жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч.1,ч.2 ст. 89 КПК України, суд повинен вирішувати питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду, суд визначає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні якщо таке дослідження було розпочато.

Ухвалюючи виправдувальний вирок щодо обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.3 КК України, суд першої інстанції зазначених вимог процесуального закону також не дотримався.

Суд першої інстанції однією з підстав для ухвалення виправдувального вироку зазначив порушення порядку проведення ряду слідчих дій, що на думку суду ставить під сумнів ті фактичні дані, що містяться в протоколах.

Такий висновок суду слід визнати помилковим, оскільки він зроблений без дотримання вимог ст.94 КПК України, згідно до яких оцінка доказів проводиться не тільки з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а і в їх сукупності, з врахуванням достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Очевидної недопустимості зазначених у вироку доказів в ході судового розгляду, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в тому числі зафіксованих технічними засобами судового провадження встановлено не було.

Між тим, висновки суду першої інстанції про відсутність доказів вчинення обвинуваченими злочинів, передбачених ст.289 ч.3 КК України не відповідають матеріалам кримінального провадження і доказам по справі.

Так, по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado», державний номер НОМЕР_18 , який належить ОСОБА_28 , який був викрадений в період з 20.00 16.04.2013 року по 7.00 17.04.2013 року біля домоволодіння № 1 по

вул. Промисловій в м. Дніпропетровську, в ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що цей транспортний засіб був викрадений із особистими речами потерпілого ОСОБА_29 , зокрема з купюроприймачем «Cash Code MSM», компресором «Ураган» з інструкцією по його експлуатації сенсорним склом-екраном для терміналу з логотипом фірми виробника « I-toush».

Із протоколу обшуку, який був проведений у приміщенні гаражу № НОМЕР_16 , який розташований в АГК «Топольок», по вул. Джинчарадзе, будинок 12, в м. Дніпропетровську та який використовувався обвинуваченим ОСОБА_9 вбачається, що було знайдено та вилучено наряду з іншими речами пластиковий органайзер «Технікс», сенсорний екран прямокутної форми з логотипом «I-toush», інструкція по експлуатації автомобільного компресора «Ураган».

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_29 пояснив, що викрадені у нього речі належать йому особисто, він впізнав майно, яке було в його машині «Toyota Land Cruiser Prado», а саме сенсорний екран з логотипом «I-toush», який він використовував в своїй професійній діяльності, у вільному доступі зазначений предмет рідко зустрічається.

Оцінюючи виявлені під час обшуку предмети суд в порушення вимог ст.ст.229, 94 КПК України дав їм, на погляд колегії суддів, неправильну оцінку, надавши їм статусу недопустимого доказу.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК України. Одночасно суд порушив Закон, посилаючись на необхідність дотримання вимог ст.229 КПК України при правильному складанні протоколу впізнання. Судом не правильно застосований закон, який повинен бути застосований.

Так, ч.3 ст.229 КПК України визначає, що якщо інших однорідних речей не існує, особі яка впізнає пропонується пояснити за якими ознаками вона впізнала річ, яка її пред`являється в одному екземплярі.

Обов`язкової вимоги щодо складання протоколу впізнання стосовно індивідуальної речі КПК України не містить.

Наряду з іншими свідками по справі в ході судового засідання, був допитаний свідок ОСОБА_30 , який пояснив, що 15 квітня 2013 року вони з ОСОБА_8 їздили в м. Керч, АР Крим і повернулись в м. Дніпропетровськ лише 22.04.2013 року, надаючи алібі Усаткіну.

Аналогічні покази надала дружина обвинуваченого ОСОБА_31 .

Між тим, суд залишив поза увагою те, що в судовому обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що він використовував на той час для особистого зв`язку номер мобільного телефону НОМЕР_19 . Даний факт підтвердили інші свідки кримінального провадження.

Суд першої інстанції, посилаючись на доводи обвинувачених, які повністю заперечили свою причетність до викрадення транспортного засобу-автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», державний номер НОМЕР_18 , який належить ОСОБА_29 , на покази свідків, які надали алібі ОСОБА_8 та на підставі прийнятого рішення про неналежність доказів виявлених у ході обшуку гаражу № НОМЕР_16 , розташованого в АГК «Топольок» прийняв рішення виправдати обвинувачених за ч.3 ст.289 КК України.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.94, 370 КПК України без урахування оглянутих судом речових доказів, а саме інформації оператора мобільного заявку за № НОМЕР_19 , який використовувався ОСОБА_8 , не надав оцінки тому, що відповідно до цього доказу ОСОБА_8 в період 9.00 15.04.2013 року по 22.04.2013 року знаходився в м. Дніпропетровську і з Дніпропетровської області не відлучався.

Вказані факти свідчать про спробу направити суд по хибному шляху з наміром ухилитися ОСОБА_32 від кримінальної відповідальності.

У зв`язку з цим при повторному розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції даний факт повинен сприйматися судом критично, без посилання на нього як на належний та допустимий доказ, що виключає алібі останнього й доводить його причетність до злочинів у сукупності з іншими доказами по справі.

Також по епізоду незаконного заволодіння обвинуваченими транспортним засобом автомобілем «Lexus RX 350», державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_16 , який був викрадений в період часу з 0.30 по 12.00. 20 квітня 2013 біля домоволодіння АДРЕСА_4 , в ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 свою причетність до цього злочину заперечує, не надавши ніяких свідчень, лише пояснив, що речі виявлені в гаражі № НОМЕР_16 в АГК «Топольок», який розташований по вул. Джинчарадзе, 12, в м. Дніпропетровську були придбані у невстановленої особи, але дату, місце, спосіб придбання, перелік предметів в суді не навів, що свідчить про бажання ухилитися від кримінального покарання.

По даному епізоду ОСОБА_8 свою причетність до викрадення транспортного засобу також не визнав, стверджував про його відсутність у м. Дніпропетровську на той період часу.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_33 пояснив, що у нього був викрадений автомобіль, в якому знаходилися також особисті індивідуальні речі, зокрема: спортивна сумка, атлас автомобільних доріг України, на якому на останній сторінці здійснено особистий напис його дружиною: « НОМЕР_17 дайвінг команда екс. Тархан кут».

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_34 підтвердила свідчення свого чоловіка та впізнала в ході огляду речових доказів в суді атлас автомобільних доріг з відповідним вищенаведеним записом її рукою.

Оцінюючи виявлені під час обшуку вищевказаного гаража предмети, суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.94, 229 КПК України, дав неправильну оцінку цим доказам, надавши їм статусу неналежних і недопустимих доказів.

Відповідно до ст.ст.85,86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він був отриманий у порядку встановленому КПК України.

Неналежними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи не можливість використання інших доказів.

Суд в порушення вказаних норм проігнорував свідчення потерпілого ОСОБА_16 та свідка ОСОБА_35 про те, що визначені вище предмети знаходились у транспортному засобі автомобілі «Lexus RX 350», недостовірність їх свідчень у судовому засіданні не встановлено, стороною обвинувачення доведено наявність вказаних речей в автомобілі. Посилання суду на недоведеність стороною обвинувачення цього факту є незаконним і прийнятим в порушення ст.ст. 7,9,94, 370 КПК України.

Крім того, суд не законно посилається на необхідність дотримання вимог ст.229 КПК України в частині складання протоколу впізнання речі.

Так, частина 3 ст.229 КПК України, визначає, що якщо інших однорідних речей не існує, особі, яка впізнає річ пропонується пояснити, за якими ознаками вона впізнала річ, яка їй пред`являється в одному екземплярі і обов`язкової вимоги щодо складання протоколу впізнання стосовно індивідуальної речі КПК не містить.

З цього вбачається, що вилучений у приміщенні гаражу, який використовував ОСОБА_9 атлас автомобільних доріг прямо вказує на причетність ОСОБА_9 до незаконного заволодіння транспортним засобом.

По даному епізоду в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_30 , який пояснив, що ОСОБА_8 перебував з ним у м. Керч, АР Крим в період з 15.04.2013 року по 22.04.2013 року. Ці свідчення підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_36 і ОСОБА_37 .

Однак, в порушення вимог ст.ст.94, 370 КПК України, без урахування оглянутих судом речових доказів, а саме інформації оператора мобільного зв`язку за № НОМЕР_19 , який використовувався обвинуваченим ОСОБА_8 , суд не надавав оцінки тому, що відповідно до цього доказу, він в період з 09.00. 15.04.2013 року по 22.04.2013 року знаходився в м. Дніпропетровську і з Дніпропетровської області не відлучався. Вказані факти свідчать про спробу ввести суд в оману свідками, з метою ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності і тому повинні сприйматися судом вкрай критично, без посилання на них як на належний та допустимий доказ, що виключає алібі ОСОБА_8 і доводить його причетність до скоєння злочинів у сукупності з іншими доказами по справі.

Також по епізоду незаконного заволодіння обвинуваченими транспортного засобу - автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado», державний номер НОМЕР_3 , який належить потерпілому ОСОБА_38 , який був викрадений у останнього в період часу з 2.00 по 09.00 годину 30 травня 2013 року від другого під`їзду по АДРЕСА_5 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 06.02.2014 року в гаражі № НОМЕР_16 в АГК «Топольок», по вул. Джинчарадзе, буд.12, в м. Дніпропетровську, яким користувався ОСОБА_9 під час проведення обшуку було знайдено та вилучено комплект державних знаків НОМЕР_3 в кількості 2 шт., які належать потерпілому ОСОБА_20 , гарантійний талон та акумулятор з магазину «Пан акумулятор» з записом марки і номера автомобіля «Toyota Prado» НОМЕР_3 від 07.12.2012 року, упаковка від ножа, з логотипом фірми «Victorinox» на оборотній стороні якої є рукописний запис «nightwish »

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_39 пояснив, що при викраденні його автомобіля в ньому знаходились вказані речі, а під час огляду їх в судовому засіданні зазначив, що саме ці речі знаходились в автомобілі на день його викрадення.

Вищевказані докази в своїй сукупності підтверджують з іншими доказами причетність ОСОБА_9 до незаконного заволодіння транспортним засобом «Toyota Land Cruiser Prado», державний номер НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_40 .

Водночас, допитана в суді ОСОБА_41 пояснила, що 27.05.2013 року у неї був день народження і вона разом з ОСОБА_42 , дочкою і матір`ю ОСОБА_43 поїхали святкувати на дачу в селище Кіровське. Наступного дня вона поїхала в м. Дніпропетровськ, а обвинувачений з дочкою та ОСОБА_43 залишились на дачі, де були до кінця тижня, приблизно до 31.05.2013 року ОСОБА_8 з дачі не відлучався, так як був без автомобіля. Покази ОСОБА_44 підтвердили свідки ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 і ОСОБА_48 із чого вбачається, що ОСОБА_49 начеб то має алібі, але як свідчать докази по справі, яким суд не дав ніякої оцінки щодо них, алібі обвинуваченого не підтверджується.

Суд першої інстанції також проігнорував факт виявлення в ході огляду квартири АДРЕСА_6 флеш накопичувача та паспорта громадянина України - ОСОБА_9 .

Належність вказаних доказів стороною захисту не спростовано, не вмотивоване судом, що дає підставу використання стороною обвинувачення.

Так, проведеним оглядом флеш накопичувача синього кольору і перевіркою його на вмістиме, судом встановлено, що в ньому знаходиться таблиця у форматі «Microsoft Office Exel 2007», в якій в лівих колонках надруковані номера автомобілів, а в правій колонці опис місцевості з прив`язкою до будинків та вулиць.

З роздруківки даної таблиці вбачається, що в ній мається запис « 2955+8849 Запорізьке шосе, 60», що відповідає державному номерному знаку автомобіля ОСОБА_39 , який було викрадено саме з двору будинку АДРЕСА_5 .

У зв`язку з чим сторона обвинувачення вважає це одним з непрямих доказів причетності ОСОБА_9 до вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_40 .

Що ж стосується посилання суду на покази свідка ОСОБА_50 , то вони не мотивовані, не обґрунтовані, оскільки ОСОБА_9 після затримання ОСОБА_8 перейшов на нелегальне становище і скривався у м. Донецьку, де і був в подальшому затриманий працівниками міліції.

По справі мають місце і інші порушення кримінально- процесуального и кримінального права.

Органами досудового слідства умисні дії ОСОБА_8 і ОСОБА_9 були кваліфіковані слідчим як злочин, передбачений ч.3 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, яке завдало великої матеріальної шкоди, а дії ОСОБА_8 ще і за ст.290 КК України.

Обвинувачення за обвинувальним актом в суді повністю було підтримано прокурором, який надав належні і достатні докази вини обвинувачених і в судових дебатах просив суд визнати ОСОБА_51 і ОСОБА_9 винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, а ОСОБА_8 також і за ст.290 КК України та призначити їм покарання.

Але, як вбачається з вироку, суд виправдав ОСОБА_8 і ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, у зв`язку з недоведеністю того, що злочин вчинено саме ними, тобто у недоведеності вчинення цими обвинуваченими порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортом особами, які керують транспортними засобами, яким вони спричинили, загибель кількох осіб. При цьому за своїм змістом резолютивна частина оскаржуваного вироку повністю протирічить його мотивувальній частині, у якій зазначено рішення суду про відсутність доказів причетності обвинувачених до незаконного заволодіння транспортними засобами.

Із цього вбачається, що ОСОБА_8 і ОСОБА_9 фактично, в результаті судового розгляду були визнані судом обвинуваченими за ч.3 ст.286 КК України, яке останнім не пред`являлось в ході досудового розслідування та не підтримувалось прокурором в суді, чим істотно були порушені вимоги ст.337 КПК України.

Більш того, суд першої інстанції у порушення вимог ст.337 КПК України вийшов за межі висунутого обвинувачення прокурором, самостійно сформулював обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину проти власності, передбаченого ст.198 КК України, (заздалегідь не обіцяне придбання і зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом), яке стороною обвинувачення не пред`являлось і не висувалося взагалі та за об`єктом посягання істотно відрізняється від злочину проти безпеки руху, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Із цього вбачається, що суд першої інстанції після прийняття рішення про виправдання обвинувачених за ч.3 ст.289 КК України за тими ж фактичними обставинами замість прокурора сформулював за результатами судового розгляду нове обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні ними іншого злочину, передбаченого ст.198 КК України, тобто за тими ж самими встановленими фактичними обставинами, як виправдав обвинувачених у одному злочині так і самостійно визнав їх винуватими у іншому злочині.

Так по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем - «Тоуоta Sequoia», державний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_22 і був викрадений поряд з домоволодінням № 73, по вул. Робоча, в м. Дніпропетровську, то колегія суддів приходить до наступного .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у скоєнні цього злочину не визнав і пояснив, що одним з його видів діяльності було те, що він купував «розбиті, не розмитнені та страхові автомобілі, ремонтував їх і перепродував». «Страхові» автомобілі це такі, які їх власники продають без документів і ключів, а потім заявляють вимоги до страхових компаній про викрадення цих автомобілів. Такі автомобілі він купував через мережу «Інтернет» зокрема в 2001 році придбав автомобіль «Тундра», який потребував відновлення після пожежі. З метою відновлення цього автомобіля він закупив запасні частини в різних місцях. Так, він в м. Одеса придбав двигун до автомобіля «Тоyota Tundra», а в м. Києві придбав «кузов» автомобіля «Тоуоta Sequoia» білого кольору в розібраному стані. Вказаний двигун він встановив на свій автомобіль «Тоyota Tundra» і частину кузова з « НОМЕР_20 Sequoia» також встановив на свій автомобіль. Про походження і долю цього двигуна і кузова йому нічого не відомо.

Між тим, ні в ході досудового розслідування ні в ході судового розгляду ОСОБА_8 будь-яких фактичних відомостей щодо обставин придбання запчастин транспортного засобу не навів, фігурантів продажу і механізму придбання, також не назвав ніяких даних по «Інтернету», де б він міг взнати про такий автомобіль.

У зв`язку з цим, колегія суддів критично відноситься до цих свідчень і розцінює їх як намір уникнути кримінальної відповідальності за скоєні злочини.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 також не визнав себе винним у скоєнні даного злочину і пояснив, що з цього приводу йому нічого не відомо.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 пояснив, що на момент незаконного заволодіння автомобілем в ньому знаходилися: радіокерований гвинтокрил, документи на автомобіль, страховка та інші документи, ключі, тимчасове посвідчення водія, яке йому видали після ДТП, яке мало місце у серпні. Також потерпілий пояснив що під час огляду автомобіля «Тоуоta Tundra», знайденого в боксі належному ОСОБА_8 , він виявив на кузові і двигуні ознаки того, що ці речі належать йому, а саме:

-на передній панелі (телевізор), до якої кріпиться радіатор маються сліди рихтовки пошкодження, яке отримано внаслідок ДТП, що видно при відкритті капоту;

-на панелі приборів та на консолі маються сліди від скотчу за допомогою якого він кріпив резинові ущільнювачі для телефону;

-на кнопці відкривання дверей автомобіля в салоні маються подряпини від відкриття їх проволокою, яке мало місце до викрадення автомобіля;

-є пошкодження на передньому та задньому бампері, зокрема на світловідбивачах залишились сколи;

-сліди від «мухобійки» на капоті автомобіля.

-на двигуні є сліди від ГБО, який було у нього встановлено, так як потерпілий змінював газредуктор з «Сілвера» на «Голд» і свердлили дірку в двигуні, яку він запам`ятав.

Потерпілий ОСОБА_15 вважає, що саме його автомобіль знайшли в гаражі ОСОБА_8 , розташованого по вул. Дружби, 1, в м. Дніпропетровську, однак його було перероблено в автомобіль «Тоуоta Tundra». Крім того, його п`яті дверцята та двоє задніх дверей від автомобіля «Тоуоta Sequoia» були знайдені в багажнику автомобіля «Тоуоta Tundra». Він впізнав п`яті двері по зламаним кліпсам, а задні двері по слідам відкриття та по боковим вітровикам.

В судовому засіданні також було встановлено, що 14.01.2014 року під час обшуку автомобільних боксів, які ОСОБА_8 використовував у якості СТО, розташованих по вул. Дружби, 1, в м. Дніпропетровську, в другому боксі виявлено автомобіль «Тоуоta Tundra» білого кольору в розібраному виді, а у вагончику, розташованому на території виявлено задню кришку багажника білого кольору з позначкою « ОСОБА_52 ».

24.04.2014 року в ході огляду автомобіля ,на підлозі в автомобілі виявлено підлокітник-бар, в який було вмонтовано електричний прикурювач зі слідами відламаної захисної кришки, яку, як пояснив ОСОБА_22 він відламав під час експлуатації свого автомобіля «Тоуоta Sequoia». Всередині підлокітника знаходиться речовий ящик, на якому маються сліди наклеюваного двостороннього скотчу, який, ОСОБА_15 , з його слів клеїв для прикріплення антислизької ковдри. На верхній частині панелі приладів на повітряній решітці маються сліди скотчу, які згідно пояснень потерпілого ОСОБА_15 залишились після клеяння ним ковдри для мобільного телефону. Двигун його автомобіля має сліди раніше встановленого газового обладнання. Із цього вбачається, що виявлений транспортний засіб за виявленими характерними ознаками належав ОСОБА_15 ..

В ході судового слідства був проведений огляд автомобіля «Toyota Tundra», вилученого в ході обшуку боксів, розташованих по вул. Дружби, 1 в м. Дніпропетровську, в ході якого було проведено тестування автомобіля на оригінальному тестері «Тoyota Panasonic» в ході якого відобразився VIN код автомобіля 5ТDBY68А38S016994, який відповідає VIN коду автомобіля «Тоуоta Sequoia», який було викрадено в ніч з 21.08.2013 року на 22.08.2013 року у ОСОБА_15 .

Всі вищевказані докази стверджують про причетність ОСОБА_8 до незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем ОСОБА_15 .

В той самий час, суд першої інстанції проігнорував факт, що двигун, встановлений на автомобілі «Тоуоta Sequoia», державний номер НОМЕР_5 , має ознаки газового обладнання, як стверджує потерпілий , але доказів зі строни захисту про наявність на двигуні автомобіля «Toyota Tundra», ГБО, який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , суд не дослідив взагалі.

Що ж стосується пояснень свідка ОСОБА_53 , яка показала, що на момент вчинення кримінального правопорушення в ніч на 27.09.2013 року її чоловік був вдома, а потім вирушив до м. Донецьк, на зустріч зі знайомим ОСОБА_54 , то вони спростовуються інформацією оператора мобільного зв`язку, за № НОМЕР_19 , яка була отримана під час досудового розслідування, яка спростовує пояснення як ОСОБА_55 так і свідка ОСОБА_56 про те, що у обвинуваченого є алібі на ці дні.

Ці свідчення ОСОБА_53 , колегія суддів розцінює, як спробу ввести в оману колегію суддів, відвести ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за особливо тяжкий злочин.

Потерпілий ОСОБА_15 в судовому засіданні, в ході огляду речових доказів впізнав навушники та пульт дистанційного керування, які належать йому і які знаходились в момент скоєння злочину в його автомобілі, але про які він не заявляв взагалі спочатку.

Суд першої інстанції фактично не прийняв до уваги вищевикладене, визнавши незаконними впізнання ОСОБА_15 особистих речей із викраденого транспортного засобу, чим порушив вимоги закону.

Із вищенаведеного вбачається співучасть ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у вчиненні незаконного заволодіння автомобілем «Тоуоta Sequoia»,державний номер НОМЕР_5 , який належав ОСОБА_15 .

Також, що стосується епізоду за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser Prado»,державний номер НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_23 і був викрадений близько 2.30 годин 16 листопада 2013 року біля домоволодіння АДРЕСА_7 .

В судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб, марки «Toyota Land Cruiser Prado», який належить ОСОБА_23 був знайдений та вилучений у гаражі, який розташований на території домоволодіння родички обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_57 , за адресою: АДРЕСА_3 . Одночасно на ньому було виявлено шість слідів пальців рук, один з яких, залишений середнім пальцем лівої руки ОСОБА_8 , а три сліди були залишені великим пальцем лівої руки та великим пальцем правої руки ОСОБА_9 , згідно висновків експерта.

З цього вбачається їх взаємопричетність до вчинення вказаного злочину, а також за сукупністю доказів за фактами незаконного заволодіння іншими транспортними засобами.

Свідчення дружини ОСОБА_8 ОСОБА_53 про те, що її чоловік разом з ОСОБА_58 14.11.2013 року поїхали до м. Одеса, а повернувся 16.11.2013 року, повністю спростовується інформацією оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_19 , відповідно до якої в період часу з 14.11.2013 року по 16.11.2013 року, ОСОБА_8 знаходився в м. Дніпропетровську і до м. Одеси не виїжджав.

Це спростовує як алібі ОСОБА_8 так і покази свідків, які свідчили на користь ОСОБА_8 , надаючи йому алібі.

Колегія суддів критично розцінює свідчення свідків, як такі, що мають на меті ціль ввести в оману суд з метою ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за особливо тяжкий злочин.

Також судом першої інстанції не було прийнято до уваги інформацію доказового характеру, що була надана оперативними працівниками щодо мобільних телефонів обвинувачених в кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_9 , який використовував мобільний пристрій з сім-карткою за № НОМЕР_21 та реєструвався в 2.53 години 16 листопада 2013 року в зоні дії базової станції, яка обслуговує територію будинку, по АДРЕСА_7 .

Таким чином, суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.84,99,370 КПК України не прийняв до уваги докази причетності обвинуваченого ОСОБА_9 до незаконного заволодіння транспортним засобом «Toyota Land Cruiser Prado», державний номерний знак НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_23 .

Що ж стосується епізоду за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем , марки «Toyota Prado 200», державний номер НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_59 і який був викрадений в період з 21.00 години 29.11.2013 року по 7.15 годину 30.11.2013 року біля домоволодіння по вул. Електричній, 28, в м. Дніпропетровську, то колегія суддів вважає встановленим наступне.

Будучи допитаною потерпіла ОСОБА_60 , пояснила, що на момент викрадення їх транспортного засобу, в ньому знаходилися речі, а саме: дитяче крісло, компресор, реєстратор, навігатор «Pioner», телевізор, страховий поліс на автомобіль та медична книжка на колишнього її працівника ОСОБА_61 .

В ході обшуку гаража, який був розташований по АДРЕСА_3 , який належить родичці обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_62 , було виявлено та вилучено два номерних знаки НОМЕР_9 , страховий поліс на автомобіль «Toyota Prado 200» державний номер НОМЕР_9 та медичну книжку на ім`я ОСОБА_61 .

З цього вбачається, що ОСОБА_8 має причетність до викрадення автомобіля, який належить потерпілому.

Водночас свідок ОСОБА_63 , штучно створюючи алібі своєму чоловіку, дала суду свідчення про те, що ОСОБА_8 в період часу з 28.11.2013 року по 30.11.2013 року знаходився в м. Керч, АРК. і це підтверджується наданим квитком сполученням «Кривий Ріг Дніпропетровськ».

Колегія суддів вважає, що суд поспішно прийняв обґрунтованим поважність цього алібі, оскільки ці свідчення свідка ОСОБА_53 спростовується тим, що, по-перше, квиток не містить будь-якого запису щодо придбання цього квитка ОСОБА_8 в період вчинення кримінального провадження, по-друге те, що свідчення свідка повністю спростовуються інформацією оператора мобільного зв`язку за номером абонента, яким користувався ОСОБА_8 № НОМЕР_19 , який реєструвався на території м. Дніпропетровська і Дніпропетровської області, змінюючи свою дислокацію, що вказує на активне використання послуг мережі оператора мобільного зв`язку і не використовувався у зоні базових станцій м. Керч.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає свідчення свідка ОСОБА_53 голослівними, яка вводить в оману судові органи, з метою допомогти своєму чоловіку ухилитися від кримінальної відповідальності за особливо тяжкий злочин.

Із вищевказаного вбачається, що у вироку суду не наведені безперечні і переконливі докази, які б свідчили, що висновки суду є обґрунтованими, вина обвинувачених не доказана, а кваліфікація дій засуджених, про що йде мова з вироку суду є правильною, а призначене покарання відповідає вимогам закону.

Наявність в гаражі ОСОБА_9 речей, які були в різних викрадених за часом автомобілях, відбитків пальців рук останнього на транспортному засобі, який був на території домоволодіння родичів ОСОБА_8 , наявність майна ОСОБА_64 , наявніст інших речей на територіїх місця роботи ОСОБА_55 , наявність постійного спілкування між собою в цілому підтверджує єдиний умисел обвинувачених на незаконне заволодіння транспортними засобами потерпілих.

Крім того, судом в порушення вимог ст.ст.84,87,99 КПК України, не взято до уваги той факт, що будучи повідомленим про своє право не давати будь-які свідчення проти себе, ОСОБА_8 надав пояснення працівникам ОВС України у Дніпропетровській області від якого почалось отримання інформації про протиправну діяльність обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В цей же час ОСОБА_8 розповів про свою причетність до низки кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним заволодінням транспортних засобів із змовою з ОСОБА_9 .

Вищевказане свідчить про істотне порушення судом вимог ст.22 КПК України щодо змагальності сторін, ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та належного мотивування судового рішення неправильного застосування замість ч.3 ст.289 КК України ст.198 КК України, що вплинуло на явну несправедливість призначеного обвинуваченим покарання внаслідок надмірної м`якості і безпідставного застосування ст.75 КК України, іншим порушенням КПК і КК України, у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню.

Необхідно при новому розгляді кримінального провадження, в суді першої інстанції усунути вищевказані недоліки, так як суд апеляційної інстанції позбавлений можливості самостійно виправити вищевказані недоліки, допущені судом першої інстанції та дослідити обставини, встановлені під час судового розгляду кримінального провадження, оскільки такі клопотання у відповідності ч.3 ст.404 КПК України від учасників судового процесу не надходили.

Відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України у випадках коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального процесу, визначені в ч.1 ст.7 КПК України.

Приймаючи до уваги, що діючим кримінально-процесуальним кодексом України, з обного боку чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить проведення процесуальних дій, передбачених п.1 ч.1 ст. 91 КПК України, ст.352 КПК України, які покладено саме на суд першої інстанції, з другого боку в перелік істотних порушень кримінального-процесуального законодавства, передбачених ст.412 КПК України та підстав для призначення нового розгляду у суді першої інстанції не входять вищезазначені порушення вимог чинного законодавства, виходячи з загальних засад кримінального права , а саме з вимог ст.7 КПК України, суд апеляційної інстанції в даному випадку позбавлений можливості винести свій вирок по справ у відповідності до вимог ст.420 КПК України, вказаний вирок підлягає скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального-процесуального закону, неповноти, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінальних правопорушень, м`якості покарання, з направленням справи на новий розгляд у суд першої інстанції, в іншому складі суддів.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у надані доказів на підтвердження своїх позицій і доведені перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного та керуючись ч.6 ст.9 КПК України, ст.7 КПК України, ч.3 ст.376, ст. 405, п.6 ч.1 ст. 407, ст.ст.409-411,418 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_15 задовольнити частково.

Апеляційні скарги захисника потерпілого ОСОБА_16 адвоката ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_17 , представника потерпілого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_18 задовольнити повністю.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати, призначивши новий розгляд в кримінальному провадженні в тому ж суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: