АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1111/16 Справа № 203/4191/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002865 від 09 вересня 2016 року,
на ухвалу слідчого суддіКіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2016 року,
за участю прокурора ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , слідчого ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Вказує на те, що ризики, викладені в ухвалі слідчого судді, ані слідчим, ані прокурором не доведені. Крім того, слідчим суддею не в повній мірі враховано те, що ОСОБА_7 вину у скоєному визнав повністю та розкаявся, має постійне місце проживання та реєстрації, цивільну дружину, з якою мешкає разом та піклується і утримує її дитину.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2016 року було задоволено клопотання слідчого Центрального ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.30 години 07 листопада 2016 року.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на обґрунтованість ризиків, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також, слідчим суддею було враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та дані про його особу, який раніше судимий, не одружений, утриманців не має, офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.
Крім того, слідчим суддею було визначено підозрюваному розмір застави у сумі 41 340 гривень.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи захисника, підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а вимоги скарги без задоволення, пояснення слідчого, перевіривши надані матеріали та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Таке рішення слідчого судді, колегія суддів вважає обґрунтованим, з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Колегією суддів встановлено, що в провадженніЦентрального ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002865 від 09 вересня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
09 вересня 2016 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
09 вересня 2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
09 вересня 2016 року слідчий Центрального ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, дослідивши матеріали апеляційної скарги та кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а визначені судом першої інстанції ризики, передбачений п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними.
Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше судимий за скоєння корисливого злочину, був звільнений від відбування покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України, але знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, що свідчить про схильність останнього до вчинення злочинних дій.
У зв`язку із зазначеним доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність ризиків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.
Колегія суддів зазначає, що обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення встановленого судом ризику, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
З огляду на викладене, та з урахуванням того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вагомості наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, даних про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги захисника про визнання підозрюваним вини у скоєному, розкаяння, наявність у підозрюваного постійного місця проживання та цивільної дружини можуть мати місце, однак самі по собі не можуть бути підставою для обрання того чи іншого запобіжного заходу, оскільки не зменшують доведені ризики та враховуються у сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.
Поряд із цим, колегія суддів вбачає порушення вимог КПК України при визначенні слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави, але, діючи, відповідно до ст.404 КПК України, у межах апеляційної скарги захисника, не може змінити його розмір, і тим самим погіршити становище підозрюваного.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, у зв`язку з чим, в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.183, 405, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду :
____________ ____________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4