Номер провадження: 11-кп/785/657/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 , її представника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2016 року у кримінальному провадженні №0003255 від 01.07.2015 року відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04.02.2010 року Приморським райсудом м. Одеси за ч.ч. 1,2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 18.02.2011 року постановою Малиновського райсуду м. Одеси звільнений від відбування покарання умовно-достроково з не відбутим строком покарання 8 місяців 17 діб,
-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:
Зазначеним вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_8 застосований у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Строк відбування покарання відрахований з моменту взяття під варту.
Вищевказаним вироком ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочинів за наступних обставин.
01.07.2015, приблизно о 13 год., ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Глушко, буд. 5-В, діючи умисно, реалізуючи злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, підійшов зі сторони спини до ОСОБА_10 та шляхом ривку зірвав з шиї останньої золотий ланцюжок вартістю 14607 гривен, на якому знаходився кулон із зображенням розп`яття Ісуса Христа вартістю 1692 гривні, після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на свій власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 16299 гривень.
Крім того, 12.07.2015, приблизно о 03 год., ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, буд. 56/1, реалізуючи злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, підійшов зі сторони спини до ОСОБА_12 та із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, схопив її за шию і штовхнув, в результаті чого остання впала на асфальт наніс декілька ударів ногами по правій руці ОСОБА_12 , спричинивши легкі тілесні ушкодження, після чого відкрито заволодів належною останній жіночою сумкою вартістю 350 гривень, в якій знаходились гаманець вартістю 160 гривень з грошовими коштами у сумі 120 гривень, сонцезахисні окуляри вартістю 200 гривень, джинсові брюки вартістю 520 гривень, футболка вартістю 200 гривень, зарядний пристрій для мобільного телефону вартістю 60 гривень, кредитна карта банку «Приватбанк» (грошових коштів на той момент на ній не було).
Після цього ОСОБА_8 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на свій власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 1610 гривень.
На даний вирок ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що вважає його незаконним у зв`язку з неповнотою та однобічністю судового розгляду і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, просить вирок змінити і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, посилаючись на наступне.
- суд 1-ої інстанції, призначаючи покарання, визнав єдиною пом`якшуючою обставиною наявність у обвинуваченого на утриманні двох малолітніх дітей, однак не врахував, що на утриманні у нього знаходиться також дружина, яка доглядає за дітьми, батьки-пенсіонери та сестра-інвалід, які потребують особливого догляду, зважаючи на їх вік та стан здоров`я, у зв`язку з чим ОСОБА_8 є єдиним годувальником у сім`ї.
- суд не врахував, що він повністю визнає свою вину у вчиненні злочинів та щиро розкаюється у скоєному.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, потерпілу ОСОБА_10 та її представника, які заперечували проти її задоволення та просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, фактичні обставини та правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оспорюються і повністю підтверджуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.
З матеріалів кримінального провадження а також журналу судового засідання вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні суду 1-ої інстанції свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнавав, у зв`язку з чим судовий розгляд проведений в повному обсязі.

Судом 1-ої інстанції дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Щодо вимог обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну вироку суду і звільнення його від відбування покарання з випробуванням, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З оскаржуваного вироку вбачається, що суд 1-ої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, згідно з вимогами ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених останнім злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав наявність у обвинуваченого на утриманні двох малолітніх дітей, а обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.
Разом з тим, апеляційний суд вважає голослівними доводи обвинуваченого про те, що у нього на утриманні знаходиться дружина, батьки-пенсіонери та сестра-інвалід, які потребують особливого догляду, оскільки стороною захисту підтверджуючих документів цьому не надано.
Також суд 1-ої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, відбував покарання в місцях позбавлення волі, офіційно не працює, позитивно характеризується за місцем мешкання.
Апеляційний суд вважає, що з урахуванням вищевикладених обставин суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у вигляді реального позбавлення волі.
При цьому, апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що він є єдиним годувальником в сім`ї, оскільки, з огляду на його аморальний і антисуспільний спосіб життя, схильність до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема корисливих злочинів, вказані твердження не можуть бути визнані об`єктивними та щирими.
Крім того, апеляційний суд враховує думку потерпілої ОСОБА_10 та її представника ОСОБА_11 , які вважали визнання обвинуваченим свої вини не щирим та направленим на помякшення покарання за вчинені злочини.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що підстави для застосування ст. 75 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_8 відсутні.
Разом з тим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, внесені зміни до ч. 5 ст. 72 КК України та передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В рамках даного кримінального провадження запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили обраний у вигляді тримання під вартою.

Оскаржуваний вирок Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2016 р. набирає законної сили - з моменту постановлення даної ухвали апеляційним судом Одеської області.
Разом з цим попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 532 КПК України вирок суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно ч. 4 цієї ж статті судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій, Верховного Суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Отже, обвинувачений ОСОБА_8 перебував у режимі попереднього ув`язнення з 17 березня 2016 року по 24 травня 2016 року, тому саме цей термін попереднього ув`язнення має бути перерахований апеляційним судом за правилами ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню вирок суду 1-ої інстанції підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд -
ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2016 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчинені злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України - змінити.
Доповнити резолютивну частину вироку наступним абзацом:

Застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України та зарахувати засудженому ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17 березня 2016 року по 24 травня 2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня отримання ним копії даної ухвали.
Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4