печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5276/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора відділу ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 17.12.2015 року про відмову у визнанні потерпілим,-

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 17.12.2015 року про відмову у визнанні потерпілим.

Обґрунтовуючи скаргу зазначає, що ОСОБА_6 звернулася до Генеральної прокуратури України із заявою про злочин, відомості з якої на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 15.07.2015 року слідчим ОСОБА_8 внесені до ЄРДР за № 0001512 та розпочато досудове розслідування. В ході розслідування 25.09.2016 року слідчий вирішив закрити кримінальне провадження, вказане рішення слідчого було скасоване ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.11.2015 року. Надалі, не провівши додатково жодної слідчої дії старший слідчий ОСОБА_7 виніс в один день, 17.12.2015 року дві постанови: про закриття кримінального провадження і про відмову на цій підставі у визнанні потерпілою. На вказані постанови була подана скарга до Печерського районного суду м. Києва під час розгляду якої слідчий ОСОБА_9 листом повідомив про скасування постанови про закриття провадження прокурором 04.01.2016 р. та з цих підстав провадження за скаргою було закрито та роз`яснено право звернення до суду зі скаргою на постанову про відмову визнати потерпілим у окремому провадженні. Також підкреслює, що про її статус як потерпілої зазначається безпосередньо в ухвалі апеляційного суду, разом з тим слідчим не було розглянуто її клопотання в порядку ст.220 КПК України та не була вручена пам`ятка про права та обов`язки потерпілої.
Вважає постанову слідчого від 17.12.2015 року про відмову у визнанні потерпілим незаконною, і такою, що підлягає скасуванню, внаслідок істотного порушення вимог ст. 55 КПК України.
Просить постанову скасувати.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу з викладених в ній підстав, просив скаргу скасувати, додатково зазначивши, що чергова постанова про закриття провадження від 15.02.2016 року була скасована ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2016. Також підкреслив, що поки кримінальне провадження не закрите, нанесення стверджуваним в заяві ОСОБА_6 злочином нематеріальної шкоди є очевидним, оскільки остання строком на 2 місяці була відсторонена від посади судді, на неї покладені особисті зобов`язання та проводились численні слідчі дії в м. Києві.

Прокурор відділу ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечувала пославшись на те, що не встановлено завдання моральної чи майнової шкоди ОСОБА_6 , а також не встановлено складу злочину в діях слідчого Генеральної прокуратури України та оперативних працівників УСБУ в Одеській області під час проведення обшуку.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження №0001512 в 2-х томах, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів кримінального провадження №0001512, ОСОБА_6 звернулася до Генеральної прокуратури України із заявою про злочин, відомості з якої на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 15.07.2015 року слідчим ОСОБА_8 внесені до ЄРДР за № 0001512 та розпочато досудове розслідування.
Постанова слідчого від 25.09.2016 року про закриття кримінального провадження скасована ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.11.2015 року.
Вказаною ухвалою, зокрема, встановлено, що на час винесення постанови від 25.09.2016 року про закриття кримінального провадження ОСОБА_6 мала статус потерпілої, права якої, в тому числі щодо належного розгляду клопотань, були порушені.
Постановами старшого слідчого ОСОБА_7 від 17.12.2015 року відмовлено ОСОБА_6 у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0001512 та закрито вказане кримінальне провадження.
В обґрунтування оскаржуваної постанови про відмову у визнанні потерпілою старший слідчий ОСОБА_7 посилається на те, що проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001512 від 15.07.2015 р. не встановлено складу злочинів, передбачених ч.1 ст.367, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366 та ч.2 ст.397 КК України та фактів завдання ОСОБА_6 моральної, фізичної або майнової шкоди.
Зазначене спростовується поясненнями адвоката, матеріалами кримінального провадження.
Так, постанова про закриття кримінального провадження була скасована постановою прокурора ОСОБА_4 від 04.01.2016 року.

Слідчий суддя вважає строк звернення до суду зі скаргою пропущеним з поважних причин та вбачає підстави для його поновлення.
Постановою старшого слідчого ОСОБА_7 від 15.02.2016 року знову було закрито кримінальне провадження № 0001512 від 15.07.2015 р., однак і ця постанова була скасована ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2016 року.
В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою, оскаржити рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, в ч. 1 ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Права та обов`язки потерпілого визначено ст. ст. 56, 57 КПК України.

В силу положень кримінального процесуального законодавства на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій.

З огляду на зазначене вище, слідчий суддя вважає, що постанова старшого слідчого в ОВС ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 17.12.2015 року про відмову у визнанні потерпілим підлягає скасуванню
Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 17.12.2015 року про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.

Постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 17.12.2015 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001512 від 15.07.2015 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1