АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2093/16 Справа № 201/9308/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001294, щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Вуктил

Федеративної республіки Комі Російської Федерації,

громадянина України, який зареєстрований за

адресою:

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

Встановила:

В апеляційний скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не погоджується з вироком суду та просить застосувати до нього більш м`яке покарання, не пов`язане с позбавленням волі. Зазначає, що повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому злочині. Просить врахувати пом`якшуючі обставини, а саме: активне сприяння розкриттю злочину, відсутність позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а також, що на його утриманні знаходиться мати пенсійного віку.

За вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком Петриківського районного суду Кіровоградської області від 10 червня 2016 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 14 травня 2016 року в строк призначеного остаточного покарання у виді позбавлення волі у виді 5 місяців 08 днів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у крадіжці, вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло, за обставин, детально викладених у вироку.

Як установив суд, 23 березня 2016 року приблизно о 13.00 год. ОСОБА_6 проник у будинок АДРЕСА_2 , звідки викрав ноутбук марки ASUS U 50 V s/n A3NoA та зарядний пристрій до ноутбуку марки ASUS U 50 V s/n A3NoA , спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2 624 грн. 65 коп.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив пом`якшити призначене покарання, думку прокурора ОСОБА_7 про те, що вирок суду не підлягає зміні, а скарга обвинуваченого - задоволенню, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися в апеляційній скарзі, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком районного суду.

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, кваліфікованому за ч. 3 ст. 185 КК України, в зв`язку з чим, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, на яких ні сторона обвинувачення, ні обвинувачений ОСОБА_6 не наполягали. Висновок суду щодо доведеності винності ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, установлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діянь за ч. 3 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі не оскаржуються.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що при призначенні йому покарання суд не в повній мірі врахував пом`якшуючих обставин, а тому необгрунтовано призначив йому суворе покарання, не заслуговують на увагу.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також зазначив, що визнав обставиною, як такою, що помякшує покарання, його щире каяття, та обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , - рецидив злочинів.

З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисного злочину, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, не працевлаштований, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі у розмірі мінімальної межі санкцій ч. 3 ст. 185 КК України.
Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, мають місце, але при цьому його щире каяття було враховано судом першої інстанції при ухваленні вироку.

Посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що до нього не заявлений цивільний позов потерпілим та він має мати пенсійного віку неє достатньою підставою для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання.

З огляду на фактичні обставини провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_6 за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_6 з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних для пом`якшення йому покарання або призначення покарання з застосуванням ст. 75 КК України, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.

Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування вироку, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 14 травня 2016 року по 11 жовтня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4