печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 серпня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0001238, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність компетентних осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0001238, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 КПК України, в обґрунтування якої зазначила наступне.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2016 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001238 стосовно службових осіб Держінвестпроекту України та ТОВ "Глорія", за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, надано дозвіл на проведення обшуку приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання і вилучення грошових коштів, що вказують на незаконну діяльність Держінвестпроекту України, ТОВ "Глорія", ТОВ "Фіада», ПП «Гвіана», ПП «Таїті», ПП «Севілья», ТОВ «Онікс-Тредінг» та інших підприємств, які надають послуги у галузі реклами.

в ході виконання вказаної ухвали за вищевказаною адресою

Під час проведення обшуку 22.06.2016 р. органом досудового розслідування було вилучено належні заявнику грошові кошти загальною сумою 45725,00 грн., 10661,00 дол. США, 800,00 євро за номіналами та номерами купюр згідно протоколу огляду від 01.08.2016 р.

Стверджуючи про те, що зазначене майно утримується органом досудового розслідування без законних на те підстав, за відсутності рішення суду про його арешт, що порушує її право на вільне володіння та користування належним майном, ОСОБА_3 у скарзі просить зобов`язати слідчого та/або прокурора в кримінальному провадженні повернути особисте майно, що було вилучено в неї під обшуку 22.06.2016.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , її представник адвокат ОСОБА_4 підтримали доводи та вимоги скарги.

Прокурор ОСОБА_5 , слідчі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заперечили проти задоволення скарги, посилаючись на те, що доводи заявника про те, що вилучені грошові кошти мають статус тимчасово вилученого майна є хибними, оскільки дозвіл на їх відшукання та вилучення надано ухвалою слідчого судді.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0001238 стосовно службових осіб Держінвестпроекту України та ТОВ "Глорія", за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2016 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання і вилучення: комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, магнітних та електронних, цифрових носіїв з інформацією, а також документів щодо фінансово-господарських відносин з Держінвестпроектом України, ТОВ "Глорія", ТОВ "Фіада», ПП «Гвіана», ПП «Таїті», ПП «Севілья», ТОВ «Онікс-Тредінг» та інших підприємств, які надають послуги у галузі реклами (договори, контракти, з додатковими угодами, додатки та специфікації до них, акти виконаних робіт (надання послуг, приймання-передачі, тощо), платіжних доручень, банківських виписок та інших розрахункових документів, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, податкові накладні, рахунки-фактури, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, сертифікатів, ліцензій, довіреностей, тендерної документації, чорнових записів із вказаних питань, документів у паперовому та електронному вигляді, предметів, речей, грошових коштів, печаток, що вказують на незаконну діяльність Держінвестпроекту України, ТОВ "Глорія", ТОВ "Фіада», ПП «Гвіана», ПП «Таїті», ПП «Севілья», ТОВ «Онікс-Тредінг» та інших підприємств, які надають послуги у галузі реклами.

Під час проведення обшуку 22.06.2016 органом досудового розслідування наряду з речами та предметами, на відшукування яких надано дозвіл у вищевказаній ухвалі, також було вилучено: грошові кошти загальною сумою 45725,00 грн., 10661,00 дол. США, 800,00 євро.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Натомість, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Проте, як свідчать матеріали справи, орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про арешт вилученого у майна.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, за відсутності даних про визнання вилучених грошових коштів речовими доказами, відсутності судового рішення про арешт належного ОСОБА_9 майна в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0001238, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити.

Зобов`язати компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0001238 повернути ОСОБА_3 вилучені в ході проведення обшуку 22.06.2016 р. за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти загальною сумою 45725,00 грн., 10661,00 дол. США, 800,00 євро за номіналами та номерами купюр згідно протоколу огляду від 01.08.2016 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1