АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/217/16 Справа № 216/573/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року м. Дніпропетровська

26 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційні скарги директора ТОВ «Прайд Компані» ОСОБА_6 , директора ТОВ "Еліт Бізнес Груп" ОСОБА_7 , директора ТОВ"Олександрійський рудоремонтний завод" ОСОБА_8 , директора ТОВ "Валкос Груп" ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , директора ТОВ "Торговий Дім Валкос" ОСОБА_11 , директора ТОВ "КР-Легіон" ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.02.2016 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна

за участю:

прокурора ОСОБА_13 ,

за участю:

представника

Товариств та Підприємця ОСОБА_14 ,
Слідчого ОСОБА_15 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою було задоволено клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП України в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_15 та накладено арешт шляхом заборони користування та розпорядження на: 9 системних комп`ютерних блоків, 4 монітори, копії та оригінали документів (ліцензії, договори, накладні), чорнові записи автомобіль КРАЗ д.н. НОМЕР_1 та причіп НОМЕР_2 , завантажений металобрухтом, грошові кошти у сумі 167 гривень, транспортні засоби Татра д.н. НОМЕР_3 та Камаз д.н. НОМЕР_4 , причеп д.н. НОМЕР_5 , кран МСК 1012ПМ №243, брухт чорних та кольорових металів у вигляді цистерн у кількості 45 одиниць, металевих кузовів, завантажених металобрухтом різного типу, арматури, валів, вагонних осів, колісних пар, розібраних осьових рам, труб, кровлі, жерсті, а також іншого металобрухту різного типу, вилучені відповідно протоколів обшуків від 24.12.2015 року за адресами : АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

Мотивуючи своє рішення суд вказав, що вказані вище виявлені та вилучені транспортні засоби можуть використовуватися ТОВ «Валкос - Груп» як знаряддя скоєння кримінальних правопорушень, а саме для викрадення металобрухту з підприємств, установ чи організацій, з якими вказане підприємство здійснює фінансово-господарську діяльність, і виявлений та вилучений металобрухт є предметом скоєння кримінальних правопорушень, а документація та комп`ютерна техніка є речовими доказами по справі. Тому, пославшись на вимоги ст. 170 КПК України, а також з метою збереження вказаного майна як доказу вчинення кримінального правопорушення, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт тимчасово вилученого майна, суд визнав обґрунтованим та доцільним.

В апеляціях:

- Власник частини вилученого майна, що належить ФОП « ОСОБА_10 » не погодився з прийнятим рішенням, вважає, що ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, без дотримання повного та всебічного дослідження обставин справи, чим, на його думку, порушено та обмежено права підприємця на користування його майном.
В обґрунтування доводів зазначає, що йому на праві приватної власності належить нежитлове приміщення 1 в Дніпропетровській області в АДРЕСА_4 ,і здійснюючи підприємницьку діяльність, він надає частини вказаного приміщення в оренду суб`єктам господарювання для розміщення офісів шести підприємств на підставі договорів оренди.

24.12.2015 року у вказаному приміщенні слідчим ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді від 23.12.2015 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження за №0000672 від 10.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України. Зі змісту ухвали вбачається, що обшук був проведений з метою вилучення документів щодо здійснення фінансово господарської діяльності ТОВ «Валкос Груп» з ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комплекс» та іншими підприємствами м. Кривого Рогу, та за для відшукання інших речей, які можуть містити інформацію що має доказове значення для здійснення досудового розслідування по вказаному вище кримінальному провадженню.

Вважає, що в супереч змісту вказаної ухвали, під час обшуку співробітниками СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області була вилучена вся наявна у вказаному приміщенні документація, у тому числі і документація ФОП « ОСОБА_10 » і комп`ютерна техніка, яка знаходиться на балансі вказаного Підприємця, які використовуються під час здійснення господарської діяльності і жодним чином не стосуються кримінального провадження.

30.12.2016 року ним було подано клопотання слідчому про повернення вилученого майна, однак відповідь надана не була. Всупереч тому, що слідчий був повідомлений про те, що частина вилученого майна належить Підприємцю, слідчим було подано клопотання до суду про його арешт в сукупності з іншим майном, а слідчий суддя, на його думку, проігнорувавши відомості про належність майна, постановив ухвалу про його арешт.

Вважає, що слідчим та прокурором в судовому засіданні не було доведено, що вказане вище майно відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, а також в судовому засіданні не було доведено, а слідчим суддею не враховано, що ФОП « ОСОБА_10 » не відповідає визначенню третьої особи для даного кримінального провадження, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України.

Стверджує, що під час постановлення ухали слідчим суддею не було дотримано вимог ч.4 ст. 170 КПК України щодо співрозмірності шкоди або неправомірної вигоди, оскільки шкода завдана правопорушенням складає 888 гривень 94 копійки, а вартість майна Підприємця, на яке було накладено арешт, складає 7 225 гривень 65 копійок.

- Власник частини вилученого майна, що належить ТОВ «Прайд - Компані» не погодився з прийнятим рішенням, вважає, що ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, без дотримання повного та всебічного дослідження обставин справи, чим порушено та обмежено права Товариства на його майно.
В обґрунтування доводів зазначає, що вилучення документації, яка, на його думку, не має відношення до розслідуваної справи та належить ТОВ «Прайд -Компані», проводилось без залучення представника цього товариства до слідчої дії. При цьому було вилучено системний блок u4, який перебуває на балансі цього товариства, а також, на промисловому майданчику, який орендує товариство, вилучені та передані під схорону розписку кран МСК 1012ПМ №243, автомобіль Камаз д.н. НОМЕР_4 з причіпом д.н. НОМЕР_5 та автомобіль Татра д.н. НОМЕР_3 , вважає незаконним, оскільки всупереч змісту ухвали про проведення обшуку, вказане не містить ознак розслідуваного кримінального правопорушення, а дії працівників правоохоронних органів, на його думку, повністю припинили господарську діяльність товариства. Вважає, що слідчим та прокурором в судовому засіданні не було доведено, що вказане вище майно відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, а в судовому засіданні не було доведено, та слідчим суддею не враховано, що ТОВ «Прайд -Компані» не відповідає визначенню третьої особи для даного кримінального провадження виходячи зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України.

Далі апелянт вказує, що 30.12.2016 року Товариство зверталось до слідчого з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, тим самим слідчому було повідомлено про право власності на частину вилученого майна, проте відповіді на це клопотання надано не було. В цей же час, слідчий подав клопотання про накладення арешту на вказане майно в сукупності з іншим майном, а слідчий суддя, на його думку, проігнорувавши відомості про належність майна, постановив ухвалу про його арешт.

Стверджує, що під час постановлення ухали слідчим суддею не було дотримано вимог ч. 4 ст. 170 КПК України щодо співрозмірності шкоди або неправомірної вигоди, оскільки шкода завдана злочином складає 888 гривень 94 копійки, а вартість майна Товариства, на яке було накладено арешт, вважає становить більше 300 000 гривень.

- Власник частини вилученого майна, що належить ТОВ «Еліт Бізнес Груп» не погодився з прийнятим рішенням, вважає, що ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, без дотримання повного та всебічного дослідження обставин справи, чим порушено та обмежено права Товариства на його майно.
В обґрунтування доводів зазначає, що вилучення документації, яка, на його думку, не має відношення до розслідуваної справи та належить ТОВ «Еліт Бізнес Груп», проводилось без залучення представника цього товариства до слідчої дії, було вилучено системний блок «Microlab», який перебуває на балансі цього Товариства. Вилучені комп`ютерна техніка та документація використовується у господарській діяльності та необхідна Товариству і, на його думку, жодним чином не стосуються кримінального провадження.

Посилається, що 30.12.2016 року Товариство зверталось до слідчого з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, тим самим слідчому було повідомлено про право власності на частину вилученого майна, проте відповіді на це клопотання надано не було. В цей же час, слідчий подав клопотання про накладення арешту на вказане майно в сукупності з іншим майном, а слідчий суддя, проігнорувавши відомості про належність майна, постановив ухвалу про його арешт.

Вважає, що слідчим та прокурором в судовому засіданні не було доведено, що вилучене у Товариства майно відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, а в судовому засіданні не було доведено, а слідчим суддею не враховано, що ТОВ «Еліт Бізнес Груп» не відповідає визначенню третьої особи для даного кримінального провадження виходячи зі змісту ч. 2 ст.170 КПК України.

Вважає, що під час постановлення ухали слідчим суддею не було дотримано вимог ч.4 ст. 170 КПК України щодо співрозмірності шкоди або неправомірної вигоди, оскільки шкода завдана злочином складає 888 гривень 94 копійки, а вартість майна Товариства, на яке було накладено арешт, становить 6 820 гривень 50 копійок.

- Власник частини вилученого майна, що належить ТОВ «Олександрійський рудоремонтний завод» не погодився з прийнятим рішенням, вважає, що ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, без дотримання повного та всебічного дослідження обставин справи, чим, на його думку, було порушено та обмежено права Товариства на його майно.
В обґрунтування доводів зазначає, що між «Валкос Груп» (Зберігач) та ТОВ «Олександрійський рудоремонтний завод» (Поклажодавець) укладено договір відповідального зберігання №39У, та на його виконання поклажодавець передав на відповідальне зберігання наступне майно: обладнання б/в 120 тн., брухт чорних металів 50 тн., яке зберігач зобов`язується зберігати на території, що знаходиться в АДРЕСА_3 . 19.01.2016 року поклажодавець звернувся до зберігача, де повідомив, що має намір забрати вказане майно, однак зберігач надав відповідь, про те, що вказане майно в кількості 64 100 кг. 12.02.2016 року було вивезено з території зберігання працівниками СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області. При цьому вважає, що вилучене майно та документація жодним чином не стосуються кримінального провадження.

21.01.2016 року, для захисту та відновлення свого порушеного права, Товариством було подано клопотання слідчому про повернення вилученого майна, тим самим слідчому було повідомлено про право власності на частину вилученого майна, однак станом на 25.01.2016 року відповідь надана не була. В цей же час, слідчий подав клопотання про накладення арешту на вказане майно в сукупності з іншим майном, а слідчий суддя, на його думку, проігнорувавши відомості про належність майна, постановив ухвалу про його арешт.

Вважає, що слідчим та прокурором в судовому засіданні не було доведено, що вилучене у Товариства майно відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, також в судовому засіданні не було доведено, а слідчим суддею не враховано, що ТОВ «Олександрійський рудоремонтний завод» не відповідає визначенню третьої особи для даного кримінального провадження виходячи зі змісту ч. 2 ст.170 КПК України.

На його думку. під час постановлення ухали слідчим суддею не було дотримано вимог ч.4 ст. 170 КПК України щодо спів розмірності шкоди або неправомірної вигоди, оскільки шкода завдана злочином складає 888 гривень 94 копійки, а вартість майна Товариства, яке було вивезено, складає 200 000 гривень, на яке було накладено арешт, становить, на його думку. 569 000 гривень.

Власник частини вилученого майна, що належить ТОВ «Валкос Груп» не погодився з прийнятим рішенням, вважає, що ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, без дотримання повного та всебічного дослідження обставин справи, чим, на його думку, порушено та обмежено права Товариства на його майно.
В обґрунтування доводів зазначає, що 24.12.2015 року в нежитловому приміщенні, яке орендує ТОВ «Валкос Груп» було проведено обшук на підставі ухвали Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23.12.2015 року, зі змісту якої вбачається, що обшук був проведений з метою вилучення документів щодо здійснення фінансово господарської діяльності ТОВ «Валкос Груп» з ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комплекс» та іншими підприємствами м. Кривого Рогу, та задля відшукання інших речей, які можуть містити інформацію що має доказове значення для здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000672 від 10.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Вважає, що під час обшуку, в супереч змісту ухвали, було вилучено всю документацію, що належить Товариству, а також два системні блоки ua 0, HP №CZC 11038 F5, які знаходяться на балансі Товариства, які використовуються під час здійснення господарської діяльності та не стосуються кримінального провадження.

Посилається, що 30.12.2015 року для захисту та відновлення свого порушеного права Товариством було подано клопотання слідчому про повернення вилученого майна, тим самим слідчому було повідомлено про право власності на частину вилученого майна, однак відповідь надана не була, і слідчий був повідомлений про те, що частина вилученого майна належить Товариству, але слідчим було подано клопотання до суду про його арешт в сукупності з іншим майном і в результаті було постановлено ухвалу про його арешт.

Вважає, що слідчим та прокурором в судовому засіданні не було доведено, що вилучене у Товариства майно відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, а в судовому засіданні не було доведено, та слідчим суддею не враховано, що ТОВ «Валкос Груп» не відповідає визначенню третьої особи для даного кримінального провадження, виходячи зі змісту ч. 2 ст.170 КПК України.

Стверджує, що під час постановлення ухвали слідчим суддею не було дотримано вимог ч.4 ст. 170 КПК України щодо співрозмірності шкоди або неправомірної вигоди, оскільки шкода завдана злочином складає 888 гривень 94 копійки, а вартість майна Товариства, на яке було накладено арешт, складає 12 242 гривень 44 копійки.

Крім цього апелянт зазначає, що арешт було накладено на майно, яке не належить Товариству, а саме металобрухт, який знаходився за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, смт. Радушне, Нікопольське шосе №5, та який перебував на зберіганні підприємства на підставі договору відповідального зберігання №39У від 01.12.2015 року, відповідно до вимог якого, Товариство прийняло на зберігання обладнання б/в в кількості 120 тн., брухт чорних металів 50 тн., загальною вартістю 569 000 гривень.
12 13 січня 2016 року Слідчим було вивезено з вказаної території майно в кількості 64 100 кг. на підставі ухвали, яку надати відмовився, у зв`язку з чим апелянт вважає, що Товариству було завдано матеріальних збитків в розмірі 200 000 гривень.
- Власник частини вилученого майна, що належить ТОВ «Торговий Дім Валкос» не погодився з прийнятим рішенням, вважає, що ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, без дотримання вимог КПК щодо повного та всебічного дослідження обставин справи, чим порушено та обмежено права Товариства на його майно.
В обґрунтування доводів зазначає, що 24.12.2015 року в нежитловому приміщенні, яке орендує ТОВ «Торговий Дім Валкос» було проведено обшук на підставі ухвали Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2015 року, зі змісту якої вбачається, що обшук був проведений з метою вилучення документів щодо здійснення фінансово господарської діяльності ТОВ «Валкос Груп» з ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комплекс» та іншими підприємствами м. Кривого Рогу, та для відшукання інших речей, які можуть містити інформацію що має доказове значення для здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000672 від 10.12.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Вважає, що під час обшуку, всупереч змісту ухвали, було вилучено всю документацію, що належить Товариству, а також два монітори, які знаходяться на балансі Товариства, які використовуються під час здійснення господарської діяльності і жодним чином не стосуються кримінального провадження.

Також посилається, що 30.12.2015 року, для захисту та відновлення свого порушеного права Товариством було подано клопотання слідчому про повернення вилученого майна, тим самим слідчому було повідомлено про право власності на частину вилученого майна, однак відповідь надана не була. В супереч тому, що слідчий був повідомлений про те, що частина вилученого майна належить Товариству, слідчим було подано клопотання до суду про його арешт в сукупності з іншим майном, а слідчий суддя, проігнорувавши відомості про належність майна, постановив ухвалу про його арешт.

Вважає, що слідчим та прокурором в судовому засіданні не було доведено, що вилучене у Товариства майно відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, а в судовому засіданні не було доведено, та слідчим суддею не враховано, що ТОВ «Торговий Дім Валкос» не відповідає визначенню третьої особи для даного кримінального провадження виходячи зі змісту ч. 2 ст.170 КПК України.

Стверджує, що під час постановлення ухали слідчим суддею не було дотримано вимог ч.4 ст. 170 КПК України щодо співрозмірності шкоди або неправомірної вигоди, оскільки шкода завдана правопорушенням складає 888 гривень 94 копійки, а вартість майна Товариства, на яке було накладено арешт, - 14 724 гривні.

Власник частини вилученого майна, що належить ТОВ «КР - Легіон» також не погодився з прийнятим рішенням, вважає, що ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, без дотримання повного та всебічного дослідження обставин справи, чим, на його думку, порушено та обмежено права Товариства на його майно.
В обґрунтування доводів зазначає, що 24.12.2015 року в нежитловому приміщенні, яке орендує ТОВ «КР - Легіон» було проведено обшук на підставі ухвали Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2015 року, зі змісту якої вбачається, що обшук був проведений з метою вилучення документів щодо здійснення фінансово господарської діяльності ТОВ «Валкос Груп» з ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комплекс» та іншими підприємствами м. Кривого Рогу, та для відшукання інших речей, які можуть містити інформацію, що має доказове значення для здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000672 від 10.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Вважає, що під час обшуку, в супереч змісту ухвали, було вилучено всю документацію, що належить Товариству, а також комп`ютерну техніку: системний блок Microlab та монітор «Sumsung», які знаходяться на балансі Товариства, використовуються під час здійснення господарської діяльності і жодним чином не стосуються кримінального провадження.

30.12.2015 року, для захисту та відновлення свого порушеного права Товариством було подано клопотання слідчому про повернення вилученого майна, однак відповідь надана не була. В супереч тому, що слідчий був повідомлений про те, що частина вилученого майна належить Товариству, слідчим було подано клопотання до суду про його арешт в сукупності з іншим майном, а слідчий суддя, проігнорувавши відомості про належність майна, постановив ухвалу про його арешт.

Вважає, що слідчим та прокурором в судовому засіданні не було доведено, що вилучене у Товариства майно відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, також в судовому засіданні не було доведено, а слідчим суддею не враховано, що ТОВ «КР - Легіон» не відповідає визначенню третьої особи для даного кримінального провадження виходячи зі змісту ч. 2 ст.170 КПК України.

Стверджує, що під час постановлення ухали слідчим суддею не було дотримано вимог ч.4 ст. 170 КПК України щодо співрозмірності шкоди або неправомірної вигоди, оскільки шкода завдана злочином складає 888 гривень 94 копійки, а вартість майна Товариства, на яке було накладено арешт, складає 8 379 гривень 10 копійок.

Окрім викладеного, апелянти зазначають, що у зв`язку з накладенням арешту на вказане майно, Товариства та Підприємець позбавлені можливості здійснювати господарську діяльність, що як наслідок, може мати накладення штрафних санкцій органами ДФС, у зв`язку із невиконанням ними своїх зобов`язань.
Також в апеляційних скаргах зазначають, що клопотання слідчого складене з порушенням ст. 171 КПК України, і в ньому не відображені підстави і мета відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, перелік і види майна, що належить арештувати, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. У разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 КПК України, до клопотання не додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а слідчим суддею цей факт було проігноровано.
Також вважають, що були порушені строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України, для подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, оскільки відповідно вказаної норми закону у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом наступного дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Зазначають, що тимчасове вилучення мало місце 24.12.2015 року, а клопотання про арешт цього майна було подано у лютому 2016 року та розглянуто 11 лютого 2016 року. При цьому зі змісту ухвали не вбачається, що ініціювалось питання про поновлення вказаного строку. Слідчим суддею цей факт також було проігноровано.

Вважають, що в порушення вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання за відсутності власника.

Крім викладеного апелянти вважають, що слідчим суддею було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки в порушення ст. 5 КПК України, при постановленні ухвали слідчий суддя керувався законом, який втратив чинність, оскільки в мотивувальній частині рішення є посилання на норми ст.ст. 170 173 КПК України, які були змінені через набрання сили ЗУ «Про внесення змін до кримінального процесуального кодексу України щодо окремих питань накладення арешту на майно з метою усунення корупційних ризиків при його застосуванні» №796-VIII від 10 листопада 2015 року, який набрав чинності 11 грудня 2015 року.

Апелянти просять скасувати ухвалу суду та вирішити питання про негайне повернення майна, що належить ТОВ «Прайд Компані», ТОВ «Еліт Бізнес Груп», ТОВ «Олександрійський рудоремонтний завод», ФОП « ОСОБА_10 », ТОВ «Валкос Груп», ТОВ «Торговий Дім Валкос», ТОВ «КР - Легіон» його власникам.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи представника Товариств та Підприємця ОСОБА_14 , яка, підтримала вимоги апеляційних скарг та просила її задовольнити, обговоривши доводи апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг та думку осіб в судовому засіданні, колегія суддів дійшла до наступного.

Апеляційним переглядом встановлено, що 10грудня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000672 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
Слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до Центрально Міського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області про арешт майна, яке було вилучено та опечатано під час обшуків, проведених 24.12.2015 року за адресами : м. Кривий Ріг, вул. Вогнева №1, вул. Конституційна №5-Ф, пр. Миру, 25/1, АДРЕСА_3 .

Мотивуючи прийняте рішення суд вказав, що виявлені та вилучені транспортні засоби можуть використовуватися ТОВ «Валкос - Груп» як знаряддя скоєння кримінальних правопорушень, а саме викрадення металобрухту з підприємств, установ чи організацій, з якими вказане підприємство здійснює фінансово-господарську діяльність, а виявлений та вилучений металобрухт є предметом скоєння кримінальних правопорушень, документація та комп`ютерна техніка є речовими доказами по справі. Відповідно до вимог ст. 170 КПК України, а також з метою збереження вказаного майна як доказів вчинення кримінального правопорушення, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт тимчасово вилученого майна вважається обґрунтованим та доцільним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, остільки у відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому кримінальним процесуальним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Метою арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 статті 167 Кримінального процесуального кодексу.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого та ухвала слідчого судді про арешт майна відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України. Ухвала суду є належно вмотивованою та обґрунтованою.
На думку колегії суддів, в клопотанні слідчого обґрунтовано вказано про те, що виявлені та вилучені документи, транспортні засоби та металобрухт можуть використовуватися як знаряддя скоєння кримінальних правопорушень, зокрема викрадення металобрухту з підприємств, установ чи організацій, з якими вказане підприємство здійснює фінансово-господарську діяльність. Крім цього, в клопотанні конкретно перелічене майно, на яке слідчий просив накласти арешт, та вказано, що в разі незадоволення клопотання про арешт майна, не будуть досягнуті мета та цілі кримінального провадження.

Про вказане було наголошено прокурором та слідчим в апеляційному суді, при цьому останній пояснив, що на значну кількість вилученого майна відсутні документи щодо їх походження та придбання, що виявлені та вилучені металобрухт є предметом скоєння кримінальних правопорушень, а документація та комп`ютерна техніка - речовими доказами по справі. В цьому аспекті доводи апелянтів про неспіврозмірність завданої шкоди об`єму та характеру вилученого майна, та про необхідність повернення транспортних засобів, майна, документів, комп`ютерної техніки,- не можуть бути задоволені на даному етапі кримінального провадження, остільки арештом перерахованого в поданні майна і є, насамперед, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Вказані доводи слідчого колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, та вражає, що арешт перерахованого майна, на первинному етапі провадження, є доцільним та об`єктивно необхідним для всебічного з`ясування всіх обставин провадження.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ухвали про дозвіл на проведення обшуку, дана слідча дія проводилась з метою відшукання доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження, а за таких обставин, завчасно встановити та визначити достеменно перелік речей, предметів, документів та об`єктів, які необхідно зберегти для використання в якості доказової бази, неможливо, і враховує, що оцінка доказів є завданням наступних стадій кримінального провадження.

Тому колегія вважає неспроможними та недоречними доводи апелянтів щодо допущення порушень ст. 170 КПК України, та не погоджується з відповідними доводами апелянтів про незаконність прийнятого районним судом рішення.

Як вбачається з технічного запису, під час розгляду клопотання, слідчим суддею були досліджені матеріали додані до клопотання, наявні матеріали. Та на підставі цього слідчий суддя дійшов правильного висновку про відповідність тимчасово вилученого вказаного майна критеріям, визначеним ст.ст. 170 173 КПК України, і про це обґрунтовано йде мова в ухвалі.

Колегія не може не погодитися і з доводами апелянтів щодо недотримання строків подачі клопотання про арешт майна, як підстави для скасування судового рішення, адже з урахуванням мети, цілей застосування заходу забезпечення провадження, а також характеру, номенклатурі та кількості вилученого, самі по собі вказані порушення строків подання клопотання, не можуть слугувати беззаперечною підставою для скасування вказаної ухвали суду.

Колегія також вважає неприйнятними доводи апелянтів щодо недотримання судом першої інстанції критеріїв співрозмірності шкоди та вартості арештованого майна, оскільки доводи апелянтів щодо вартості арештованого майна, не підкріплені відповідними документами, а все арештоване майно, як окремо так і своїй сукупності може бути важливим для з`ясування істини по даному кримінальному провадженню. Висновки з цього приводу на даній стадії провадження є передчасними.
Не можуть бути задоволені і доводи апелянтів для скасування арешту майна, із-за стверджень вказаних товариств та ФОП ОСОБА_10 що нібито окреме вилучене майно належить третім особам, остільки вказані обставини підлягають відповідній належній перевірці, та за результатами - прийняттю рішення щодо його повернення або відмови в його поверненні.
Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянтів, що нібито вказаним арештом майна та інших предметів, унеможливлена фінансово-господарська діяльність даних товариств та підприємця, остільки за поясненнями слідчого в суді, така позиція апелянтів не відповідає дійсності, бо в разі необхідності до контролюючих органів, в тому числі і ДПІ, за запитом, з дозволу органу досудового розслідування, будуть оперативно надані відповідні документи та інше.
Не ґрунтуються на вимогах закону і доводи апелянтів, що в разі накладення арешту на майно, необхідно було завчасно попередити зацікавлених осіб, залучити їх, остільки в такому випадку, можуть бути наявними ризики щодо переховування, пошкодження майна, документів, та інше.
Порушень вимог кримінального процесуального кодексу України, які б слугували підставою для скасування даного судового рішення, колегією суддів, в ході перевірки матеріалів провадження, не виявлено.
Отже ухвала слідчого судді є законною, а підстав для задоволення вказаних апеляцій, - не вбачається.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги директора ТОВ «Прайд Компані» ОСОБА_6 , директора ТОВ "Еліт Бізнес Груп" ОСОБА_7 , директора ТОВ"Олександрійський рудоремонтний завод" ОСОБА_8 , директора ТОВ "Валкос Груп" ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , директора ТОВ "Торговий Дім Валкос" ОСОБА_11 , директора ТОВ "КР-Легіон" ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року про арешт майна залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4