Провадження № 1-кп/537/34/2016
Справа № 537/4351/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.04.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчук кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 27.08.2015 року за №0001141, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, який неодружений, пенсіонер, зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :
26.08.2015 року близько 15 годин 30 хв. біля будинку №8 пров. Малокохнівський в м. Кременчук Полтавської області ОСОБА_7 наніс малолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 2-3 удари лозиною по верхній частині спини та 2-3 удари по нижній частині спини, чим спричинив легкі тілесні ушкодження у вигляді лінійних паралельних між собою синців на правому плечі, задній поверхні грудної клітки зліва та справа.

В судовому засіданні ОСОБА_8 не визнав вину в пред`явленому обвинуваченні, стверджував, що не бив малолітнього ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_8 дав показання, що мешкає в АДРЕСА_1 . Сусідка ОСОБА_9 власниця будинку АДРЕСА_2 в цьому ж провулку, що розташований напроти його будинку, просила його наглядати за подвір`ям свого будинку, коли її немає вдома. Так 26.08.2015 року ОСОБА_8 , перебуваючи вдома, побачив, що невідомі хлопчики намагалися перелізти через паркан у двір до сусідки ОСОБА_9 . Один хлопчик, як пізніше з`ясувалося ОСОБА_5 , сидів на паркані, а ноги перебували по різні сторони паркану. Інший хлопчик стояв на дорозі. Тому ОСОБА_8 вийшов на вулицю, спитати що трапилось. Хлопчик відповів, що його м`ячик закотився на подвір`я, і він хотів його знайти. ОСОБА_8 сказав, щоб хлопці не лазили по чужим подвір`ям. В цей же час поряд йшов сусід ОСОБА_10 , який також сказав хлопцям, щоб вони не лазили по чужим подвір`ям. Хлопчик зліз з паркану, та він зі своїм другом разом втекли. ОСОБА_7 стверджував, що під час всієї події він стояв біля свого забору, а хлопці були на протилежній частині вулиці біля забору сусідки ОСОБА_9 , відстань між ними була близько 10 м. ОСОБА_7 не бив хлопчика. Про подію ОСОБА_7 доповів ОСОБА_9 . Через деякий час до ОСОБА_7 прийшла бабуся з тим самим хлопчиком та жінкою, які просили повернути м`ячик. Бабуся перебувала в стані алкогольного сп`яніння, тому він не став з нею розмовляти.

Проте вина обвинуваченого повністю доведена зібраними по справі та дослідженими у суді наступними доказами, сумнівів у яких у суду не виникає.

Малолітній потерпілий ОСОБА_5 дав суду показання, що в серпні 2015 року гуляв на вулиці разом з другом ОСОБА_11 , гралися в м`яч, який залетів на подвір`я будинку. Вони намагалися викликати господарів, проте ніхто не відповів. Тоді щоб знайти м`яч ОСОБА_5 заліз на паркан подвір`я так, що ноги були по різні сторони паркану. В цей час з подвір`я напроти вийшов раніше невідомий чоловік, як потім з`ясувалося ОСОБА_7 . Чоловік став його лаяти за те, що він заліз на паркан, та декілька раз вдарив лозиною по спині. ОСОБА_5 зліз з паркана, і чоловік наніс ще декілька ударів по спині та ногам. А ОСОБА_5 разом з ОСОБА_11 втік додому, де поскаржився на побиття бабусі, показав сліди від ударів. Після чого ОСОБА_5 разом з бабусею та ОСОБА_11 пішли на місце пригоди. Але з ними не розмовляли. Коли батько повернувся додому, то ОСОБА_5 поскаржився батьку на побиття. І тоді він ще раз з батьком та ОСОБА_11 ходив до чоловіка, який його побив. Чоловік при батькові визнав, що побив його. Тоді батько звернувся до міліції. ОСОБА_5 повідомив, що у них в сім`ї доброзичливі стосунки, батьки його не ображають та не б`ють.

Малолітній свідок ОСОБА_11 дав суду показання, що влітку 2015 року він на вулиці грав в м`яч з другом ОСОБА_5 . М`яч залетів на чуже подвір`я. Вони погукали господарів, але ніхто не відповів. Тоді вони полізли через паркан на подвір`я, щоб дістати м`яч. В цей час з будинку напроти вийшов раніше невідомий чоловік з лозиною, який лаявся на них за те, що вони залізли на паркан. ОСОБА_11 одразу стрибнув на землю. А ОСОБА_5 залишився на паркані, його ноги були з різних сторін паркану. Чоловік підійшов до ОСОБА_5 та наніс йому декілька ударів лозиною по спині. А коли ОСОБА_5 стрибнув на землю, чоловік ще декілька раз вдарив по спині та ногах. ОСОБА_11 з ОСОБА_12 втекли.

Свідок ОСОБА_13 дала показання в судовому засіданні про те, що влітку 2015 року її онук ОСОБА_5 повернувся додому разом з другом ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_5 плакав. Діти розповіли, що вони гралися на вулиці в м`яч, який залетів на чуже подвір`я. Тоді вирішили дістати м`яч. Для цього ОСОБА_5 заліз на паркан. В цей момент вибіг невідомий чоловік та побив ОСОБА_5 лозиною. ОСОБА_13 побачила на тілі онука ОСОБА_5 тілесні ушкодження від лозини. Тоді ОСОБА_13 разом з дітьми та своєю знайомою пішла на місце пригоди, куди вказували діти. ОСОБА_13 викликала чоловіка, та спитала яке він мав право бити дитину. Проте він відповів, що нікого не бив.

Свідок ОСОБА_14 дав показання про те, що в кінці серпня 2015 року близько 15 годин він прийшов додому, де його пасинок ОСОБА_5 з ОСОБА_11 повідомили, що ОСОБА_5 побив лозиною невідомий чоловік за те, що вони намагалися перелізти у двір будинку, куди залетів їх м`яч. ОСОБА_14 оглянув пасинка та побачив у нього на спині та руках тілесні ушкодження рожевого кольору, які могли утворитися від нанесення ударів лозиною. Така подія обурила ОСОБА_14 . Тому він разом з дітьми пішов на місце події до чоловіка спричинившего тілесні ушкодження, якого йому показали діти. ОСОБА_14 просив ОСОБА_7 вибачитися перед його пасинком, проте останній відмовився з підстав, що його пасинок намагався проникнути на чуже подвір`я. Тому ОСОБА_14 звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення злочину. Також ОСОБА_14 повідомив, що у них доброзичливі стосунки в сім`ї.

Висновком експерта №887 від 28.08.2015 року встановлено, що у ОСОБА_5 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді лінійних паралельних між собою синців на правому плечі, задній поверхні грудної клітини зліва та справа, які утворились від не менш як двократної дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею видовженої форми, яким могла бути тонка палиця, лозина або інший предмет з подібними характеристиками. По давності всі тілесні ушкодження не протирічать вказаному потерпілим строку. Виявлені тілесні ушкодження не характерні для їх утворення в наслідок падіння на площині (з висоти власного зросту з положення стоячи), як з наданням тілу прискорення, так і без такого, з подальшим ударом об тверду поверхню.

Згідно з довідкою Кременчуцької міської дитячої лікарні від 27.08.2015 року, під час огляду у ОСОБА_5 виявлено садна спини та правої верхньої кінцівки.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 18.09.2015 року, ОСОБА_5 показав механізм нанесення йому ударів лозиною.

Висновком експерта №955 від 18.09.2015 року встановлено, що показання ОСОБА_5 в частині давності, локалізації та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень не протирічать об`єктивним судово-медичним даним.

Таким чином, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не бив малолітнього ОСОБА_5 спростовуються показаннями допитаних судом потерпілого та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , висновками експертиз, протоколом слідчого експерименту, а також відсутністю мотиву у малолітніх осіб оговорювати раніше невідомого їм чоловіка.

Суд критично відноситься к твердженням сторони захисту про те, що в показаннях потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_11 не назвали правильну адресу ОСОБА_7 , де згідно з обвинуваченням сталася подія злочину, оскільки потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_11 є малолітніми, і з моменту події злочину до їх допиту в суді сплинув тривалий час.

Суд критично відноситься к доводам сторони захисту про те, що невинуватість ОСОБА_7 у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_10 дав суду показання про те, що проживає поряд з ОСОБА_7 . Влітку 2015 року повертаючись додому, він побачив як ОСОБА_7 стояв на вулиці біля свого паркану та кричав на хлопчика, щоб той не ліз на чуже подвір`я. При цьому хлопчик сидів на паркані домоволодіння, розташованого напроти через вулицю. У ОСОБА_7 в руках нічого не було. Хлопчик відповідав, що його м`ячик закотився на подвір`я. Між ними була відстань близько 10 м. Поряд нікого більше не було. ОСОБА_10 також покричав на хлопчика, щоб той на ліз на чуже подвір`я. Хлопчик зліз з паркану та втік. ОСОБА_10 не бачив, щоб ОСОБА_7 бив хлопчика.

Свідок ОСОБА_9 дала суду показання, що проживає в АДРЕСА_2 . Вона просила сусіда ОСОБА_7 спостерігати за її подвір`ям. Літом 2015 року їй зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що до неї на подвір`я через паркан намагалися перелізти діти, але він покричав на них та прогнав. Потім з`явилися бабуся з подругою, які перебували в стані алкогольного сп`яніння, лаялись та казали, що ОСОБА_7 побив дитину.

Зі змісту наведених показань вбачається, що свідок ОСОБА_10 не бачив початок конфлікту та не бачив іншу дитину, яка фактично стояла поруч, а свідок ОСОБА_9 взагалі не була очевидцем події, знає про конфлікт лише зі слів ОСОБА_7 . Крім того показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 суперечать об`єктивним даним медичного огляду потерпілого та висновком судово-медичної експертизи, якими встановлено наявність у потерпілого тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 .

А тому дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України по факту умисного заподіяння легкого тілесного ушкодження.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, конкретні обставини справи, а саме те що злочин був направлений проти здоров`я малолітньої особи.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не досяг пенсійного віку, але є пенсіонером, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері, за місцем проживання скарг на нього не надходило.

Суд не вбачає наявними обставини, які в силу ст.66 КК України, пом`якшують покарання.

Суд вважає наявними обставини, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, - вчинення злочину щодо малолітнього.

З врахуванням викладеного та думки законного представника потерпілого, суд вважає за необхідне обвинуваченому ОСОБА_7 призначити покарання за вчинений ним злочин в межах санкції закону, а саме штраф в розмірі 45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 765,00 грн.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів.

Щодо ОСОБА_7 не обирався запобіжний захід. Відповідних клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходило. Суд не вбачає ризиків, передбачених ст.177, ст.178 КПК України, для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винуватим у злочині, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання штраф в розмірі 45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 765,00 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання ним копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування та на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 .