Справа№751/8400/16-к
Провадження №1-в/751/794/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю:

засудженої ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ЧВК-44 ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в приміщенні суду, у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Чернігівської виправної колонії № 44, кримінальне провадження за клопотанням засудженої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :

26.08.2016 року до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання засудженої ОСОБА_2 з проханням застосувати відносно неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджена клопотання про умовно-дострокове звільнення підтримала, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Додатково пояснила , що вона весь час відбування покарання працює, виконавчі листи не відшкодовує, бо не вистачає грошей. Просить дати їй шанс на виправлення.

Представник ЧВК-44 в судовому засіданні заперечила щодо застосування відносно засудженої умовно-дострокового звільнення. Пояснила, що своєю поведінкою та ставленням до праці засуджена ОСОБА_2 не довела своє виправлення. Поведінка засудженої оцінюється за весь час відбування покарання, з урахуванням характеристик вона не є сумлінною. Ставлення до праці також не є сумлінним, показники виконання денного завдання нижче за середньо бригадний, заохочення відносно засудженої не застосовувалось. Засуджена не відшкодовує заборгованість по виконавчим листам, пише заяви щоб стягували із зарплати , але витрачає гроші в магазині і на виконавчі листи не залишає. ОСОБА_2 неодноразово засуджена за злочини проти власності, жодного разу не відбула призначений їй судом термін покарання: звільнялась з відстрочкою виконання вироку, згідно амністії, тричі з іспитовим строком, двічі умовно-достроково, але під час іспитового строку вчинила новий злочин.

Прокурор висловив думку, що клопотання не підлягає задоволенню з тих підстав , що засуджена вісім разів притягувалась до кримінальної відповідальності, висновків для себе не зробила та в період іспитового строку вчинила злочин. Згідно характеристики, поведінка засудженої за весь час відбування покарання не є сумлінною, ставлення до праці теж не є сумлінним, тільки після того, як підійшов термін для можливого застосування умовно-дострокового звільнення, підвищила свої показники.

Заслухавши пояснення засудженої, представника ЧВК № 44, думку прокурора, дослідивши матеріали даного провадження, матеріали особової справи засудженої № 92-Ч-15, суд дійшов висновку, що клопотання засудженої не підлягає задоволенню з наступних підстав :

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

ОСОБА_2 відбуває покарання за вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24.06.2015 року, згідно якого вона визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2, 71, 72 КК України та призначено їй остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання 21.08.2015 року.

Кінець строку покарання 21.02.2017 року.

Згідно висновку характеристики, засуджена ОСОБА_2 своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, враховуючи те що поведінка засудженої за час відбування покарання не є сумлінною, заходи заохочення до засудженої не застосовувались, засуджена байдуже реагує на заходи виховного характеру, не вважає за необхідне приймати участь у роботі самодіяльних організацій засуджених, чи взагалі займатись будь-якою соціально-корисною діяльністю, не відшкодовує заборгованість за виконавчим листом. Ставлення до праці засудженої за весь час відбування покарання також не є сумлінним, показники виконання денного завдання на підприємстві установи був нижче за середньобригадний, неодноразово засуджена за злочини проти власності, жодного разу не відбула призначений їй судом термін покарання, неодноразово звільнялась з відстрочкою виконання вироку, згідно амністії, тричі з іспитовим строком, двічі умовно-достроково, але засуджена належних висновків для себе не зробила та скоїла новий злочин під час іспитового строку, у адміністрації установи не має впевненості в її подальшій правослухняній поведінці, тому вважають, що ОСОБА_2 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.

10.03.2016 року комісією установи розглядалось питання застосування зміни умов тримання згідно ст.ст. 100,101 КВК України, враховуючи характеристику на момент розгляду, комісія прийшла до рішення, що засуджена не заслуговує на зміну умов тримання, «не стає на шлях виправлення», а також засуджена надала заяву, в якій заперечує щодо застосування до неї зміни умов тримання.

26.05.2016 року комісією установи розглядалось питання застосування заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким згідно ст.. 82 КК України, але враховуючи характеристику на момент розгляду, комісія прийняла рішення, що засуджена не заслуговує на заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким, «не стала на шлях виправлення».

25.08.2016 року комісією установи розглядалось питання застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України, комісія прийняла рішення, що засуджена не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, «не довела своє виправлення».

При вирішенні питання про застосування відносно ОСОБА_2 умовно-дострокового звільнення, суд враховує, що засуджена відбула встановлену ч. 3 ст.81 КК Україну частину покарання за вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24.06.2015 року, станом на 22.09.2016 року залишилось відбувати 4 місяці 29 днів. Засуджена ОСОБА_2 неодноразово засуджена за однорідні злочини, звільнялась з відстрочкою виконання вироку, по амністії, з іспитовим строком, умовно-достроково, але засуджена належних висновків для себе не зробила та в період іспитового строку скоїла новий злочин, що свідчить про стійке небажання виправитись. За час відбування покарання поведінка засудженої не може розцінюватись як сумлінна, характеризується посередньо, не вважає за необхідне приймати участь у роботі самодіяльних організаціях. Ставлення до праці засудженої за весь час відбування покарання також не є сумлінним, покращила показники виконання денного завдання тільки напередодні права застосування умовно-дострокового звільнення, заборгованість по виконавчим листам не відшкодовує.

Тому суд дійшов висновку, що засуджена ОСОБА_2 не довела своє виправлення, застосування відносно неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 342-380, 395, 537, 539 КПК України, враховуючи роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 року « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» , суд

Ухвалив:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджена вправі подати апеляції до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1