АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/516/2012 Номер провадження 11-о/786/3/16 Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ст.459 КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з секретарем: ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції за участі засудженого ОСОБА_8 в м. Полтаві кримінальне провадження за заявою ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку колегії суддів в кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області від 18 червня 2012 року.

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , освіта середня, одружений, на утриманні має малолітню дитину, не працює, раніше судимий:

- 24.05.2011 року Лохвицьким райсудом за ст. ст. 27, ч.3 ст. 185; ч.3 ст. 185, 70 КК України на 5 років позбавлення волі, -

- апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задоволено

Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 березня 2012 року стосовно ОСОБА_8 в частинах кваліфікації дій за ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 185 КК України, його виправдання за ч.1 ст. 263 КК України та призначення покарання - скасований.

Постановлений новий вирок.

ОСОБА_8 визнано винним та призначено покарання:

-за п.6 ч.2 ст. 115 КК України у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч.4 ст. 187 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.1 ст. 289 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання за сукупністю злочинів частково приєднано покарання за вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 24 травня 2011 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

В іншій частині вирок районного суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 лютого 2013 року вирок апеляційного суду Полтавської області від 18 червня 2012 року залишений без змін.

В с т а н о в и в :
26. лютого 2015 року ОСОБА_8 звернувся до Апеляційного суду Полтавської області із заявою про перегляд вироку апеляційного суду Полтавської області від 18 червня 2012 року за нововиявленими обставинами, оскільки вважає, що ухвалений відносно нього вирок в частині кваліфікації дій за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 та за ч.1 ст.263 КК України є помилковим так як обґрунтований на показаннях свідків, що не відповідали фактичним обставинам справи. У той же час йому стали відомі нові обставини, які істотно впливають на правильність постановленого апеляційним судом вироку.

Так, заявник ОСОБА_8 вказує у своїй заяві, що наприкінці минулого 2015 року йому стало відомо що гр.-н ОСОБА_9 був добре знайомим із вбитим ОСОБА_10 та багато часу проводив разом, а тому йому відомо що у того була зброя, яку він неодноразово бачив у потерпілого.

З огляду на це ОСОБА_11 вказує на безпідставність його засудження за ч.1 ст.263 КК України та вважає неправдивими показання потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , на показання яких у вироку покликався суд, щодо відсутності у потерпілого зброї.

Крім того ОСОБА_8 вказує на те, що ОСОБА_10 при житті перебував на диспансерному обліку у Лохвицькій ЦРЛ з приводу розладів психіки і психічного захворювання, та ставить питання про витребування з лікувального закладу відповідної інформації, , яка підтверджує неадекватність його особи, як психічно неврівноваженого та конфліктного. Саме така поведінка, а не користь й спровокувала його під час спільної поїздки на скоєння злочину.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання заяви про перегляд справи за нововиявленими обставинами, прокурора ОСОБА_5 , який пропонував відмовити у задоволенні заяви, колегія суддів апеляційного суду знаходить що вона не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як видно із матеріалів кримінальної справи, яка розглядалася за правилами встановленими кримінально-процесуальним кодексом України (1960 року), - згідно з вироком Гадяцького Районного суду від 21. березня 2012 року ОСОБА_8 був засуджений: - за ч.1 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

-за ч.1 ст. 289 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ч.1 ст. 263 КК України виправданий.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_8 призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів частково приєднано покарання за вироком Лохвицького районного суду від 24.05.2011 року та остаточне покарання ОСОБА_8 призначено у виді позбавлення волі строком на 13 років.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 1885 грн. матеріальної та 25 000 гривень моральної шкоди.

Згідно з вказаним вироком, 10 травня 2011 року близько 15 год. ОСОБА_8 , який достовірно знав про зайняття ОСОБА_10 підприємницькою діяльністю пов`язаною з заготівлею м`яса, за попередньою домовленістю з останнім на автомобілі ВАЗ-21130, яким за довіреністю розпоряджався ОСОБА_10 , виїхали з м. Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області до с. Ярошівка Роменського району Сумської області з метою придбати корову.

Під час руху між ними виникла сварка із-за поведінки ОСОБА_8 , який раніше викрав грошові кошти у свого знайомого.

В яру біля с. Ярошівка ОСОБА_10 зупинив автомобіль, відчинив кришку капоту автомобіля з метою долити воду в систему охолодження двигуна.

В цей час ОСОБА_8 діставши з під сидіння салону автомобіля заряджений обріз мисливської рушниці 16 калібру та вийшовши з автомобіля провів постріл з близької відстані в голову ОСОБА_10 , який від отриманого вогнепального поранення помер на місці.

Після цього ОСОБА_8 відтягнув труп ОСОБА_10 з дороги в кущі, прикидав його сіном та повернувся до автомобіля, на якому поїхав до м. Лохвиця. По дорозі ОСОБА_8 на смітнику викинув обріз мисливської рушниці, після чого приїхав на вул. Петровського м. Лохвиця, забрав належні ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 6 тис. грн., залишив автомобіль і на попутному транспорті поїхав в м. Червонозаводське, де пересів у свій автомобіль та поїхав додому.

Перевіряючи вирок районного суду за апеляцією прокурора, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області прийшла до висновку про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про помилковість кваліфікації дій засудженого, а тому скасувала вирок суду першої інстанції та постановила новий вирок, згідно з яким ОСОБА_8 вчинив злочин за наступних обставин.

10 травня 2011 року близько 16 години, ОСОБА_8 перебуваючи в яру поблизу с. Ярошівка Роменського району Сумської області з метою заволодіння чужим майном учинив розбійний напад на ОСОБА_10 та шляхом пострілу в голову з обрізу мисливської рушниці, вчинив його умисне вбивство з корисливих мотивів, після чого заволодів грошовими коштами в сумі 6 тисяч гривень, які належали потерпілому.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок вогнепального, картечного, проникаючого, наскрізного поранення голови з грубим руйнуванням речовини головного мозку.

З метою приховання цих злочинів ОСОБА_8 відтягнув труп ОСОБА_10 в кущі, де прикрив його сіном, після чого незаконно заволодів автомобілем ВАЗ-21130 д.н.з НОМЕР_1 , який по довіреності належав ОСОБА_10 , та поїхав до м. Лохвиця Полтавської області, де по дорозі розібрав вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської рушниці ТОЗ «Б» 16 калібру, яку носив без передбаченого законом дозволу, і викинув її на смітник. Приїхавши до м. Лохвиця залишив автомобіль ОСОБА_10 та поїхав до місця свого проживання.

Перевіряючи доводи заявника за нововиявлені обставини колегія суддів апеляційного суду виходить із того що відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Як видно із показань ОСОБА_14 допитаного судом апеляційної інстанції як свідка за заявою ОСОБА_8 вбачається, що наведена ним обставина не підпадає під ознаки ново виявленої обставини.

Так, із показань названого свідка стало відомо, що він не був очевидцем злочину за який засуджений ОСОБА_8 , йому також не було відомо про те чи мав при собі в автомобілі ОСОБА_10 10 травня 2011 року обріз мисливської рушниці. Що стосується його показань про те, що ОСОБА_15 у квітні 2011 року погрожуючи вбити його собаку демонстрував ніби то обріз мисливської рушниці, якого дістав із автомобіля, то їх колегія суддів не вважає нововиявленими з наступних мотивів.

Як видно із показань свідка, він не був знайомий з потерпілим ОСОБА_16 .. З громадянином, який назвав себе ОСОБА_17 він зустрічався лише два рази у квітні 2011 року, коли той приїздив до ставу, щоб половити рибу. Свідок не міг назвати достеменно чи саме та особа, яку він зустрічав, загинула від пострілу ОСОБА_8 .. Про обставини конфлікту він не розповідав нікому, навіть брату працівнику міліції аж до осені 2015 року, коли на ринку він познайомився з матір`ю засудженого.

Таким чином доводи заявника, про те, що свідок ОСОБА_14 був добре знайомий з ОСОБА_10 , проводив разом із ним багато часу, та неодноразово бачив у нього зброю не відповідають дійсності.

Як видно, такі показання вказаного свідка не ставлять під сумнів показань потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 про те що загиблий ОСОБА_10 ніколи не мав мисливської рушниці і в його автомобілі зброї не було. Показання ОСОБА_14 стосуються одного конкретного випадку, який стався у квітні 2011 року з громадянином, якого не можливо достеменно ідентифікувати як потерпілого ОСОБА_10 . У той же час показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , а також потерпілого ОСОБА_6 стосуються конкретно ОСОБА_19 , які знали його протягом тривалого часу.

Убачається, що заявник не надав доказів про те, що свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , надали суду завідомо неправдиві відомості, та що ця обставина підтверджується відповідними матеріалами розслідування.

У той же час суд, розглядаючи кримінальну справу, дослідив показання вказаних свідків і у сукупності з іншими доказами визнав їх допустимими та такими, що відповідають дійсності.

Доводи заяви ОСОБА_8 про наявність у ОСОБА_10 психічного захворювання, що ніби то підтверджує його неадекватний характер та причину конфлікту, який за його твердженням був мотивом убивства, також не є нововиявленими обставини, так як із матеріалів кримінального провадження та із постановлених судових рішень не вбачається, що психічний стан потерпілого став чи міг стати приводом для його вбивства.

Вбачається, що за обставинами злочину, які стороною захисту не оспорюються, ОСОБА_8 вчинив постріл у потерпілого ОСОБА_10 тоді, коли той буз зайнятий ремонтом автомобіля, та знаходився спиною до засудженого, тобто сварки між ними на той час не було, з огляду на це психічний стан потерпілого на той момент значення не мав, а тому витребовувати відповідну інформацію з цього приводу із лікувального закладу підстав не має.

Отже заява засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку колегії суддів в кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області від 18 червня 2012 року є необґрунтована.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 466-467 404, 407, КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

Ухвалила:
Заяву ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області від 18 червня 2012 року стосовно ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_20