Справа № 369/843/16-к
Провадження № 1-кп/369/138/16
В И Р О К
іменем України
30.06.16 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво - Святошинського району Київської області, який є інвалідом 3-ї групи, має середню освіту, неодружений, не працює, без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_10 вчинив умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, за наступних обставин.

09.10.2015, близько 19 -ї години ОСОБА_10 , перебував у стані алкогольного сп`яніння в будинку АДРЕСА_1 , де проживав разом з матір`ю ОСОБА_9 та вітчимом ОСОБА_11 . В ході сварки з вітчимом, що виникла на ґрунті сімейно побутового конфлікту, ОСОБА_11 наніс ОСОБА_10 кілька ударів напилком, спричинивши останньому садна в ділянці лівої виличної дуги, які, згідно висновку експерта № 166 від 20.10.2015, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних пошкоджень, та знову замахнувся на нього напилком. Захищаючи своє життя та здоров`я від суспільно-небезпечного посягання, бажаючи припинити протиправні дії шляхом спричинення нападнику тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 кухонним ножем, який опинився в його руках у зв`язку з перебуванням останнього на кухні, наніс один удар в грудну клітину ОСОБА_11 , заподіявши тому тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудей з пошкодженням легені та легеневого стовбура, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 493 від 11.12.2015 відносяться до ТЯЖКИХ тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя та від яких ОСОБА_11 помер на місці події.

Вказаними діями ОСОБА_10 умисно заподіяв тому, хто посягав - ОСОБА_11 , тяжкої шкоди, яка явно не відповідала небезпечності посягання або обстановці захисту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що проживає в будинку, який поділений на дві частини в одній з яких мешкає він разом з матір`ю ОСОБА_9 та мешкав до загибелі його вітчим ОСОБА_11 , а в іншій проживають його сестра ОСОБА_12 та її чоловік ОСОБА_13 09.10.2015 близько 19:00 год. він повернувся додому, де ОСОБА_11 став висловлюватися на нього нецензурною лайкою. При цьому ОСОБА_11 з під свого ліжка взяв напилок по металу та намагався його ним вдарити. Він намагався того заспокоїти та просив припинити агресивні дії. Але на його прохання той не реагував. Тому він пішов на перший поверх, але потім повернувся, щоб зробити собі чаю. До кімнати знову зайшов ОСОБА_11 з напилком в руці та в нецензурній формі знову став погрожувати фізичною розправою. При цьому вдарив його напилком по спині, по голові. Відходячи назад він спотикнувся та падаючи сів на коробку, що стояла біля вікна. Коли падав схопив якийсь предмет, можливо ніж. Після цього на нього впав вітчим, якого він зупинив руками, які він тримав на грудях. Предмет, який він схопив та тримав у руках, знаходився у грудях вітчима. Піднявшись, ОСОБА_11 залишився в кімнаті, а він вийшов на вулицю. Коли через кілька хвилин повернувся до будинку та побачив, що на 1-му поверсі навприсядки знаходиться ОСОБА_11 . Він зрозумів що сталося. Покликав сестру на допомогу. З нею підійшов до вітчима, який лежав на підлозі і був ще у свідомості. Намагався його підняти та посадити, щоб допомогти. Той сказав: «Я тебе підставив, я помираю, а ти будеш сидіти!». Він намагався надати тому допомогу, розтирав щоки, шию та груди. Сестра викликала медичну допомогу. Він вийшов на подвір`я, де випив горілки. Після приїзду швидкої пішов до міліції, щоб розповісти, про те, що трапилося. Він не хотів вбивати вітчима, а лише захищав себе.

Вчинення обвинуваченим злочину підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_9 показала суду, що проживає в будинку, який поділений на дві частини, в одній з яких проживає її донька ОСОБА_12 разом з чоловіком, а в іншій вона жила з чоловіком, який загинув - ОСОБА_11 та її сином - обвинуваченим ОСОБА_10 . ОСОБА_11 був вимогливим, жорстоким, грубим, емоційним, запальним чоловіком. Її саму та її сина ОСОБА_10 інколи обзивав нецензурним словами, намагався принижувати гідність сина. Тому вона умисно працювала в ШМД в одній зміні з чоловіком, щоб сина та чоловіка не залишати разом. ОСОБА_11 останні дні перед загибеллю клав під свою подушку напилок. 09.10.2015 їй зателефонував зять ОСОБА_14 та повідомив про те, що ОСОБА_11 помирає. З каретою швидкої медичної допомоги вона поїхала до дому. Побачила в коридорі померлого чоловіка ОСОБА_11 . Син пояснив, що той його діставав, він оборонявся, інакше б той його б убив. В подальшому дочка розповіла їй, що саме син просив її викликати швидку ОСОБА_11 .

Винність обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину підтверджується також іншими дослідженими в судовому засіданні доказам а саме:

- даними з протоколу огляду місця події від 09.10.2015, згідно якого оглянута частина земельної ділянки поблизу будинку та сам будинок АДРЕСА_1 , де виявлені плями бурого кольору схожі на кров, а також виявлені і вилучені, серед інших предметів стамеска (напилок) та кухонний ніж з дерев`яною рукояткою (т.1, а.с. 10-16);

- даними з протоколу огляду від 09.10.2015, згідно якого в коридорі будинку АДРЕСА_1 виявлений труп ОСОБА_11 , зафіксовано його положення, одяг, зовнішній вигляд та розташування тілесних ушкоджень (т.1, а.с. 17-18);

- даними з інформаційного листа Фастівської станції екстреної медичної допомоги, згідно якої 09.10.2015 о 19 - 20 год. встановлено біологічну смерть ОСОБА_11 , вік якого 78 років (т.1, а.с. 19);

- даними з лікарського свідоцтва про смерть № 493 від 10.10.20015, згідно якого 09.10.2015 о 19 - 20 настала смерть ОСОБА_11 , вік якого 78 років. Причина смерті: крововтрата та проникаюче колото-різане поранення грудей з пошкодженням лівої легені і легеневого стовбура (т.1, а.с. 22);

- даними з висновку судово-медичної експертизи № 493 від 11.12.2015, згідно якого при судово-медичній експертизі трупа виявлено: проникаюче колото-різане поранення грудей з пошкодженням легені та легеневого стовбура, гемотампонадою серця. Смерть ОСОБА_11 , 1936 р.н., настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудей, з пошкодженням лівої легені, легеневого стовбура з розвитком крововтрати. Проникаюче колото-різане поранення грудей з пошкодженням легені та легеневого стовбура, гематомпонадою серця, відноситься до ТЯЖКИХ тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Колото-різане поранення, враховуючи морфологію рани, наявність ранового каналу та дані медико-криміналістичної експертизи, виникло від дії односторонньо-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П» - подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 1 мм та лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка ранячого знаряддя була близько 15 мм + - 5 мм. Індивідуальні ознаки травмуючого предмету при дослідженні пошкодження на клапті шкіри не виявлено. Враховуючи об`єм пошкоджень за ходом ранового каналу, характер реактивних змін в пошкоджених тканинах, від виникнення проникаючого поранення до смерті пройшов короткий проміжок часу лічені хвилини (т.1, а.с. 25-32);

- даними з протоколу від 09.10.2015 № 100 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, згідно якого на момент огляду о 20-20 год. ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.1, а.с. 16);

- даними з висновку судово-медичної експертизи № 166 від 20.10.2015, згідно якого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у виді: садна в ділянці лівої виличної дуги, яке відноситься до ЛЕГКИХ тілесних пошкоджень і за давністю може відповідати вказаному в постанові слідчого терміну (т. 1, а.с 72) ;

- даними з акту комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи, згідно якого ОСОБА_10 в період інкримінованих йому діянь і в теперішній час на психічне захворювання, передбачене ознаками ст..ст. 19,20 КК України, не страждав і не страждає. У ОСОБА_10 виявляються ознаки органічного астенічного розладу (МКХ-10; F06.6), який не має суттєвого впливу на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_10 не перебував у стані патологічного сп`яніння, а знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння. Враховуючи вищезазначене, комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_10 в період інкримінованих йому дій і в теперішній час міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_10 страждає на опійну наркоманію (МКХ-10; F11.21) та потребує застосування до нього медичних заходів, що мають відношення до лікування даного захворювання. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено(т.1, а.с. 87-90);

- даними з протоколу проведення слідчого експерименту від 21.01.2016, в ході якого обвинувачений ОСОБА_10 відтворив обставини конфлікту, що мав місце 09.10.2015 між ним та його вітчимом ОСОБА_11 , внаслідок якого останній загинув (т. 2, а.с. 188-194).

Оцінивши та проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов до висновку, що органом досудового слідства дії ОСОБА_10 помилково кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині.

Таких висновків суд дійшов проаналізувавши сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокремаспосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Так, суд враховує, що обвинувачений, який має від народження вади зору, є інвалідом 3-ї групи за загальним захворюванням, спричинив потерпілому один удар кухонним ножем в приміщенні кухні у будинку, де вони разом мешкали в одній родині; що свідчить про наявність між ними саме сімейно побутового конфлікту.
Суд враховує, що обвинувачений добровільно відмовився від подальшого застосування насильства до потерпілого, як тільки дізнався що той поранений, але ще зберігав можливість пересуватись, рухатись та вчиняти певні дії, незважаючи на те, що злочинним діям обвинуваченого передувала агресивна поведінка потерпілого, який спричинив легкі тілесні ушкодження обвинуваченому та який, згідно показань потерпілої, був фізично значно сильнішим за обвинуваченого.
Також суд враховує, що потерпілий та обвинувачений проживали близько 20 років в одній родині, тобто мали міцні сімейні зв`язки; до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти життя та здоров`я громадян у цей період не притягувалися, тобто схильності до вчинення злочинів не мали.

Крім того, суд враховує, що після вчинення злочину обвинувачений сприяв виклику швидкої медичної допомоги до потерпілого, перебував на місці події до приїзду лікарів, від правоохоронних органів не переховувався та не заперечував свою причетність до смерті потерпілого.

Враховуючи наведену сукупність всіх обставин вчиненого діяння, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про те, що настання смерті охоплювалось умислом винного, і, відповідно, що ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Крім того, колегія суддів враховує, що суду сторонами не надано доказів, які б свідчили про те, що обвинувачений передбачав можливість настання шкідливих наслідків своїх дій, але легковажно розраховував на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачав можливості настання таких наслідків, хоча повинний був і міг їх передбачити (злочинна недбалість), а тому відсутні підстави кваліфікувати його дії як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого тілесного ушкодження за ст. 119 чи ст. 128 КК, відповідно.

Оцінивши та проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_10 спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_11 , від яких той помер, перебуваючи в стані необхідної оборони, тобто вчинив дії з метою захисту свого здоров`я від суспільно-небезпечного посягання, але перевищив при цьому межі необхідної оборони, умисно заподіявши тому, хто посягав - ОСОБА_11 , тяжку шкоду, яка явно не відповідала небезпечності посягання та обстановці захисту.

Досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що ОСОБА_10 зазнав суспільно небезпечного посягання достатньої інтенсивності з боку ОСОБА_11 , яке було реальним, і внаслідок поведінки потерпілого обвинувачений мав підстави побоюватися за своє здоров`я.
Вказані обставини підтверджуються висновком експертизи № 166 від 20.10.2015, згідно яких ОСОБА_10 в день смерті потерпілого ОСОБА_11 були спричинені легкі тілесні ушкодження.

Крім того, як видно із встановлених судом обставин, ОСОБА_11 під час бійки з ОСОБА_10 мав при собі знаряддя нападу металевий напилок, який був оглянутий в судовому засіданні.
Зокрема, крім показань обвинуваченого про те, що потерпілий напав на нього з напилком в руках, про схильність потерпілогоОСОБА_11 використовувати цей предмет не за його прямим призначенням свідчать також показання потерпілої ОСОБА_9 , згідно яких останні дні перед загибеллю її чоловік клав під свою подушку напилок.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 вимушений був захищатися від нападу потерпілого, який поводився агресивно, спричинив йому тілесні ушкодження, тобто реально вчинив суспільно-небезпечне посягання.
Під час цього посягання, яке не було закінченим, ОСОБА_10 , перебуваючи з огляду на дії потерпілого у стані необхідної оборони, не маючи через фізичну перевагу потерпілого іншої можливості уникнути подальшого насильства з його боку та спричинення більш тяжкої шкоди його здоров`ю, скориставшись своїм правом на застосування захисту шляхом заподіяння фізичної шкоди нападнику, використав предмет, який знаходився при ньому - кухонний ніж.
На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, у тому числі показань обвинуваченого, судом встановлено те, що ОСОБА_10 захищаючись від протиправної поведінки потерпілого, який вчинив його побиття, завдав один удар кухонним ножем в груди потерпілому ОСОБА_11 .

Тобто, як свідчать досліджені в судовому засіданні докази, ОСОБА_10 хоча і намагався відвернути своє протиправне побиття, але, використавши кухонний ніж, яким наніс удар в життєво-важливі органи потерпілому, обрав при цьому спосіб захисту, який явно не відповідав небезпечності посягання та обстановці захисту.
Такі дії ОСОБА_10 відповідають вимогам частин першої, другої статті та п`ятої 36 КК щодо права особи на необхідну оборону з метою захисту охоронюваних законом своїх прав та інтересів шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди для припинення цього посягання.
Водночас, застосований засіб захисту (кухонний ніж) за даних конкретних обставин не відповідав небезпечності посягання та обстановці захисту, а відтак ОСОБА_10 вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищив межі необхідної оборони.
Таких висновків суд дійшов врахувавши невідповідність знарядь захисту і нападу (кухонний ніж проти напилка), характер небезпеки, що загрожувала обвинуваченому, який захищався (потерпілий спричинив обвинуваченому напилком легкі тілесні ушкодження), та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: фізичні дані потерпілого і обвинуваченого (обвинувачений, який має від народження вади зору, є інвалідом 3-ї групи за загальним захворюванням; та потерпілий, який згідно показань потерпілої, був фізично значно сильнішим за обвинуваченого).
При цьому перевищення межі необхідної оборони полягало в нанесенні ОСОБА_10 потерпілому удару ножем в життєво-важливі органи,внаслідок чого останньому були спричинені колото-різане поранення грудей та легеневого стовбура, у той час коли в даній конкретній ситуації для відвернення чи припинення вказаного суспільно-небезпечного посягання з боку потерпілого вжиття таких небезпечних заходів було зайвим.
Відсутність у ОСОБА_10 стану душевного хвилювання, викликаного конфліктом, через який він не міг би усвідомлювати відсутність реальної загрози своєму життю і перевищення межі необхідної оборони під час нанесення ОСОБА_11 удару ножем в життєво-важливі органи, які як засіб захисту не відповідали характеру і небезпеці посягання, підтверджується наведеними вище даними з акту комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи.

За таких обставин висновок органу досудового слідства, про те, що мотивом дій ОСОБА_10 були особисті неприязні стосунки, які виникли під час сварки, не можна визнати обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.
Оцінивши та проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд враховує, що локалізація і характер виявлених при дослідженні трупу потерпілого тілесних ушкоджень, які за висновками судово-медичних експертиз відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, не в повній мірі узгоджуються з показаннями обвинуваченого щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому.
Так, згідно висновку експерта № 23/Д/493 від 25.01.2016, малоймовірно виникнення виявленого у ОСОБА_11 колото-різаного поранення за механізмом, вказаним ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту при падінні потерпілого на ніж, фіксований в руці біля грудей ОСОБА_10 ( т. 2, а.с. 47).

Проте інших даних, які б ставили під сумнів достовірність показань обвинуваченого не встановлено. Суд вважає, що розбіжності щодо викладення ним характеру розвитку подій та послідовності дій учасників бійки зумовлені особистим сприйняттям обвинуваченого, а тому не дає підстави для визнання його показань недостовірними.
Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_10 будучи в обстановці, яка склалася, мав підстави вважати, що дії потерпілого, який спричинив йому легкі тілесні ушкодження є загрозливими для його життя і носили агресивний характер, але через стан хвилювання, викликаного конфліктом, він не усвідомлював помилковість свого припущення щодо загрози своєму життю і перевищуючи межі необхідної оборони спричинив ОСОБА_11 один удар в груди кухонним ножем, який як засіб захисту не відповідав характеру і небезпеці посягання.
Тому суд кваліфікує дії ОСОБА_10 за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони і виключає з обвинувачення відповідні твердження про вчинення ним умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ст. 124 КК України, є нетяжким злочином, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який вчинив злочин уперше, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, проте, згідно висновку страждає на опійну наркоманію, неодружений, є інвалідом 3-ї групи, страждає на ряд хронічних захворювань, суд дійшов до висновку про необхідність призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк, передбачений верхньою межею санкції ст. 124 КК України, зарахувавши йому в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ст. 72 КК України, термін попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України, і призначити йому за цим законом покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з території Києво-Святошинського району Київської області та м. Києва без дозволу суду. Звільнити з під варти в залі суду.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_10 строк його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 09.10.2015 по 30.06.2016 (8 місяців 23 дні) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що відповідає 1 року 5-ти місяцям та 16 дням покарання у виді позбавлення волі та 2-м рокам 11 місяцям 1дню покарання у виді обмеження волі.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати 1689 грн. 60 коп ( 460 грн. 80 коп. за проведення судово - трасологічної експертизи (висновок експерта № 3-01/2138 від 11.12.2015) та 1228 грн. 80 коп. за проведення судово-дактилоскопічної експертизи (висновок експерта № 4-02/1971 від 01.12.2015)).

Речові докази: вилучені 09.10.2015 ході проведення огляду будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , 2 цигарки та недопалок; зразки слини підозрюваного ОСОБА_10 , які були відібрані 09.10.2015;нігтьові зрізи з правої та лівої руки ОСОБА_10 , відібрані 09.10.2015 ; нігтьові зрізи з правої та лівої трупа ОСОБА_11 , які були відібрані 09.10.2015; ніж, вилучений 09.10.2015 в ході проведення огляду місця події у кімнаті підозрюваного ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 ; напилок, вилучений 09.10.2015, в ході проведення огляду будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; два фрагменти низу підошви взуття, чоловіче взуття бежевого кольору (шльопанці), які належить ОСОБА_11 , вилучені 09.10.2015, в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 ; чоловіче взуття чорного кольору (кросівки), яке належить ОСОБА_10 , вилучене під час особистого обшуку останнього, які передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Києво-Святошинського ВП, знищити.

Куртку, кофту, джинси з шкіряним ременем, які належать ОСОБА_10 , брюки, які належать ОСОБА_9 ; сорочку, штанці, натільну білизну та шкарпетки, які належать ОСОБА_11 , вилучені під час огляду трупа , знищити.

Сліди рук відкопійовані на восьми відрізках стрічки технічної, дактилокарти трупа ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_10 , зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Головуючий ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3