Справа № 192/2620/16-к
Провадження № 1-кп/192/132/16
В И Р О К
Іменем України
"31" серпня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000552, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2016 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петриківка, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , який має неповну середню освіту, не працює, неодружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого:

1)25 грудня 2000 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140 ч. 2, ст. 45 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

2)13 грудня 2001 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. 104 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

3)29 вересня 2003 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

4)22 жовтня 2003 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі, звільнився умовно-достроково за постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2006 року на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 27 днів;

5)17 жовтня 2006 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

6)02 лютого 2012 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі; звільнений 29 жовтня 2012 року по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:

14 липня 2016 року, близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливого злочину за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2003 року, маючи умисел на таємне повторне незаконне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань з метою особистої наживи, прийшов на територію неогородженого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , де реалізуючи свій умисел на незаконне повторне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу повторно таємно викрав металеву трубу довжиною 1,65 м, діаметром 5 см, вартістю 58 грн. 91 коп., металевий швелер, довжиною 1,65 м, розміром полки 5х6х5 см, вартістю 94 грн. 81 коп., металеву трубу довжиною 5 м, діаметром 3 см, вартістю 82 грн. 80 коп., та садовий маркер вартістю 93 грн., а всього на загальну суму 329 грн. 52 коп., що знаходились біля господарської будівлі і належали ОСОБА_6 . Після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на суму 329 грн. 52 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті.

Пояснив, що 14 липня 2016 року десь о 22 год., він випив пляшку пива і повертаючись до дому з роботи, побачив біля домоволодіння потерпілої по АДРЕСА_1 , точну адресу він не пам`ятає, металеві вироби, труби швелер та інше, які вирішив викрасти для власних потреб. Для чого забрав дане майно потерпілої і відніс все до себе до дому. В подальшому добровільно повернув майно потерпілій, коли приїхали працівники поліції.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, надала суду письмову заяву (а.с. 22), згідно якої просила справу розглядати у її відсутність.
З`ясувавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проводити судовий розгляд у відсутність потерпілої, яка не з`явилась, суд ухвалив проводити судовий розгляд у відсутність потерпілої.

Суд заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і їх не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження щодо оскарження таких обставин, визнав, у відповідність до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин злочину та обмежитись лише дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину.

З урахуванням обставин справи, що пом`якшують покарання: обвинувачений повністю визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину, має намір дотримуватися законослухняної поведінки, що свідчить про щире каяття обвинуваченого, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк передбачений санкцією даної статті. Суд вважає, що призначенням більш м`якого виду покарання, не буде досягнено виховної мети покарання, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами. Суд не знаходить також підстав для призначення більш суворого виду покарання, на якому наполягала сторона обвинувачення, враховуючи особу обвинуваченого.

Суд також вважає, що обвинуваченого, на підставі ст. 75 КК України, слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, враховуючи особу обвинувачення, його щире каяття, добровільність відшкодування заподіяних збитків, з покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком два роки.

На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 в період іспитового строку такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти про зміну місця проживання та роботи кримінально-виконавчу інспекцію;

- з`являтися періодично для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілий.

Головуючий: суддя ОСОБА_1