АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/1054/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/359/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 10 травня 2016 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно- дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.
14 березня 2016 року на адресу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від ОСОБА_6 надійшло клопотання про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року в задоволенні вищезазначеного клопотання було відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на відсутність передбаченої законом підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання відбуття двох третин строку покарання, призначеного йому вироком суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, на що є усі підстави. Так, суд дійшов помилкового висновку про те, що засуджений на момент розгляду його клопотання не відбув двох третин строку покарання. Судом при прийнятті такого рішення не враховано те, що ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 18.02.2016 року ОСОБА_6 , на підставі ч.5 ст.72 було зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання за період з 02.04.2014 року по 10.06.2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому на момент розгляду клопотання, засуджений відбув необхідну частину строку покарання, необхідну для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. При цьому, засуджений зазначає про те, що він під час відбування покарання своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор не заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 .

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, засуджений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив ухвалу суду скасувати та звільнити його від подальшого відбування покарання умовно - достроково.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_6 підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. При цьому, п.2 ч.3 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.
Так, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, суд першої інстанції послався на те, що засуджений не відбув двох третин призначеного йому вироком суду покарання, що є необхідним для можливості застосування вимог ст.81 КК України.
Проте, такі висновки суду колегія суддів вважає неправомірними, оскільки їх зроблено без належної перевірки усіх необхідних для прийняття такого рішення даних та взагалі без дослідження матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 .
Судом залишено поза уваги той факт, що ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.02.2016 року засудженому ОСОБА_6 , на підставі ч.5 ст.72 КК України, було зараховано в строк покарання період його попереднього ув`язнення з 02.04.2014 року по 10.06.2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З огляду на те, що початок строку призначеного ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі обчислюється з 02.04.2014 року та з урахуванням того, що строк попереднього ув`язнення з 02.04.2014 року по 10.06.2014 року йому було зараховано в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то на момент розгляду судом клопотання ОСОБА_6 про застосування до нього вимог ст.81 КК України - 30.03.2016 року, він фактично, відбув (станом на 14.02.2016 року) необхідні для умовно-дострокового звільнення 2/3 строку призначеного вироком суду покарання.
Таким чином, на думку колегії суддів, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції належним чином не дослідив всі обставини справи та прийшов до помилкового висновку про те, що до ОСОБА_6 не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

З особистої характеристики засудженого ОСОБА_6 , яку складено адміністрацією установи з урахуванням його поведінки за весь час знаходження в установі відбування покарань, вбачається, що ОСОБА_6 довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

Так, ОСОБА_6 за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений один раз правами начальника установи за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. ОСОБА_6 не допускав порушень режиму відбування покарання, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, у відношенні до персоналу установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. За характером ОСОБА_6 тихий і спокійний, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, займається самоосвітою у вільний від роботи час, навчався у 11 класі вечірньої школи, бере участь в організації виховних заходів, цікавиться історичними книгами.

Вивченням матеріалів особової справи також встановлено, що ОСОБА_6 , відбуваючи покарання в Криворізькій установі виконання покарань №3 мав заохочення у вигляді подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не мав взагалі.

Крім того, ОСОБА_6 має родину, з якою не втратив зв`язків, до засудженого регулярно приїжджають на побачення рідні, а сам засуджений будує позитивні плани на майбутнє, має місце для проживання та наміри працевлаштуватись по професії після звільнення, про що вказано у характеристиці.

При цьому, характеристика засудженого в повній мірі відповідає матеріалам його особової справи, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для її оцінки з критичного боку.

Разом з тим, згідно з Постановою №2 Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії, по суті внесеного подання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, адміністрацією Криворізької установі виконання покарань №3, в особистій характеристиці засудженого зроблено висновок про те, що засуджений ОСОБА_6 зразковою поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно ст.81 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 , оскільки на момент звернення до суду з клопотанням, мету покарання було досягнуто, засуджений виправився і немає необхідності в подальшому відбуванні реального покарання у вигляді позбавлення волі.

За таких обставин, ухвала Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України, не відповідає фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню, а засуджений умовно-достроковому звільненню з місць позбавлення волі.

Керуючись ст..81 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 537 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити, а ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України - скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити умовно-достроково від відбування покарання, на невідбутий строк 9 місяців 14 днів позбавлення волі ОСОБА_6 , якого засуджено вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.
ОСОБА_6 звільнити з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4