11-кп/775/487/2016(м)
265/5207/14-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000430 від 15 лютого 2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньо технічною освітою, раніше судимого:

1) 18 червня 2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.1 ст. 263 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням на 1 рік 6 місяців;

2) 18 лютого 2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

3) 16 травня 2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя за ч.3 ст.185, ч.2 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнено 19 квітня 2013 року умовно достроково на невідбутий строк покарання 11 місяців 24 дні;

4) 14 серпня 2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі;

4) 25 лютого 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.309, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

5) 20 березня 2015 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, покарання призначене за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 серпня 2016 року погнуто більш суворим покаранням, призначеним вироком Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року, та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки,

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він 14 лютого 2014 року приблизно о 14.30 год., повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які засуджені вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 05 серпня 2014 року за ч.3 ст.185 КК України та особою, матеріал відносно якої виділений в окреме провадження, у ході досудового розслідування, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, заготовивши заздалегідь засоби вчинення кримінального правопорушення металевий візок, а також заготовивши заздалегідь знаряддя вчинення кримінального правопорушення штикову лопату, скориставшись обставиною, що у шлакоблочній кладці огорожі території ПП «Виробничо-комерційної фірми «Уніпром», яка охороняється та яка розташована за адресою: вул. Станіславського, 1, Орджонікідзевський район, м. Маріуполь, є пролом, проникли через нього до території зазначеного підприємства, пройшли на відкриту складську площадку, де за допомогою лопати витягли з ґрунту та завантажили на вищезазначений візок, а також у два мішки зі скловолокна, які знайшли біля місця скоєння крадіжки 230 кг брухту чорних металів, вартістю по 2 грн. за кг та покинули з ними місце вчинення кримінального правопорушення, у результаті чого викрали майно, яке належить ПП «ВКФ «Уніпром», чим спричинили даному підприємству матеріальний збиток на загальну суму 460 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, обвинуваченим надана апеляційна скарга, зі змісту якої убачається, що він просить пом`якшити призначене покарання та застосувати до нього вимоги ч.5 ст.72 КК України, а також Закон України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги обвинуваченого, останній не заперечуючи доведеності своєї вини, просив пом`якшити призначене покарання та застосувати щодо нього вимоги ч.5 ст.72 КК України, а також Закон України «Про амністію у 2014 році», прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, відстоював законність і обґрунтованість судового рішення, просив залишити його без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджується наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та відповідно кваліфікував його дії.

З матеріалів справи убачається, що обвинувачений як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю; в апеляційній скарзі фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій не оспорює, а тому, згідно ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого в частині пом`якшення покарання та зарахування йому строку попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України, вони не ґрунтуються на вимогах Закону.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться за два дні позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що вироком Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.185 КК України; на підставі ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 26 липня 2014 року.

Згідно листа начальника Маріупольського слідчого ізолятору УДПтС України в Донецькій області № 360/16, 03 липня 2016 року ОСОБА_6 прибув до Маріупольського СІ УДПтСУ в Донецькій області з Селидівської виправної колонії УДПтС України в Донецькій області (№ 82), в якій відбував покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року.

На переконання колегії суддів місцевий суд прийшов до правильного висновку про зарахування в строк відбуття покарання ОСОБА_6 саме строк його знаходження від вартою з 03 липня 2016 року і до набрання оскаржуваним вироком законної сили. Адже, до вказаної дати обвинувачений фактично відбував покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року в рамках іншого кримінального провадження.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зарахував ОСОБА_6 в строк відбуття покарання період його перебування під вартою з 26 липня 2014 рок по 21 серпня 2016 року включно.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про можливість застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08 квітня 2014 року, є необґрунтованими.

У відповідності до п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії» № 392/96-ВР від 01 жовтня 1996 року, амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимостей за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений неодноразово судимий, у тому числі за тяжкі злочини. Тобто, ОСОБА_6 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, які не зняті і не погашені у встановленому законом порядку.

З огляду на вказане, колегія суддів не вбачає підстав для застосування щодо ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2014 році», як про це прохає апелянт, оскільки в Законі України «Про застосування амністії в Україні» є пряма заборона на застосування амністії щодо осіб, які мають дві й більше судимості за тяжкі та особливо тяжкі злочини.

Доводи обвинуваченого про призначення йому більш м`якого покарання не заслуговують уваги, оскільки при призначенні виду та розміру покарання суд відповідно до ст.ст.65-67 КК України врахував ступень тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та прийшов до обґрунтованого переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, буде достатнім призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією обвинувачення у виді позбавлення волі, з чим погоджується колегія суддів.

Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, практиці Європейського суду з прав людини, постановлене з дотриманням вимог процесуального закону, підстав для зміни або скасування вироку суду не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3