Справа №544/981/16-к
пров. № 1-кп/544/93/2016
В И Р О К
іменем України
27 жовтня 2016 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Пирятинського районного суду на вул. Соборна 41 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000187 від 10 квітня 2016, відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта повна середня, учня Полтавського професійного ліцею транспорту, не одруженого, утриманців не має, перебуває на військовому обліку як призовник, військового звання не має, не є депутатом, раніше не судимого

який органами досудового розслідування обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.289, ч.2 ст.289, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України (далі КК України),

із участю сторін кримінального провадження: із боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,потерпілого ОСОБА_5 , із боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , а також інших учасників судового провадження: представника кримінальної поліції у справах дітей Пирятинського ВП ГУНП України у Полтавській області ОСОБА_9 та представника Пирятинської районної державної адміністрації (служби у справах дітей) ОСОБА_10 ,

У С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 10.04.2016 року в період часу з 00 год. 30 хв. по 02 год. 30 хв. в м. Пирятині Полтавської області, знаходячись біля будинку по вул. Соборна, 14, помітив автомобіль марки ВАЗ-21033, червоного кольору, 1983 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_11 , що був припаркований поряд з будинком. Маючи умисел на незаконне заволодіння указаним транспортним засобом, скориставшись тим, що двері даного автомобіля були не замкнені, обвинувачений сів на водійське сидіння вказаного транспортного засобу та зірвавши дроти запалювання намагався запустити двигун автомобіля, проте від даних дій двигун автомобіля не запустився. В подальшому ОСОБА_3 почав штовхати даний автомобіль вперед, в результаті чого автомобіль марки ВАЗ-21033 перемістився близько 3 м. вперед, однак двигун автомобіля не запустився. Таким чином, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він не зміг запустити двигун автомобіля та встановити контроль над транспортним засобом.

В подальшому, цього ж дня 10.04.2016 року в період часу з 02 год. 30 хв. по 03 год. 30 хв., обвинувачений, знаходячись біля будинку за тією ж адресою, що зазначена вище, помітив автомобіль марки ВАЗ-21063, червоного кольору, 1985 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_5 , що був припаркований поряд з будинком. Маючи умисел на незаконне заволодіння указаним транспортним засобом, ОСОБА_3 за допомогою викрутки відімкнув передні пасажирські двері автомобіля, сів на водійське сидіння вказаного транспортного засобу та зірвавши дроти запалювання намагався запустити двигун автомобіля, замикаючи дроти. Запустивши двигун автомобіля, він рушив та поїхав з місця стоянки транспортного засобу, таким чином незаконно заволодів вказаним автомобілем ВАЗ-21063. В подальшому ОСОБА_3 , не впоравшись із керуванням, врізався автомобілем ВАЗ-21063 в огорожу, в результаті чого транспортний засіб став непридатний для подальшого руху.

Окрім цього, 10.04.2016 року в період часу з 02 год. 30 хв. по 03 год. 30 хв. в м. Пирятині Полтавської області, обвинувачений, перебуваючи в салоні автомобіля марки ВАЗ-21063, червоного кольору, 1985 року випуску, .н.з. НОМЕР_2 , що був припаркований поряд з будинком № 14 по вул. Соборна, який належить потерпілому ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме автомагнітолу марки «Sony CDX GT260» вартістю 360 грн, після чого з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Також 10.04.2016 року в період часу з 03 год. 30 хв. по 04 год. 30 хв. в м. Пирятині Полтавської області ОСОБА_3 , перебуваючи в дворі будинку 66Б по вулиці Європейська, підійшов до автомобіля ВАЗ-21070-045-01, синього кольору, 1990 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , який належить потерпілому ОСОБА_12 , викруткою відчинивши передні водійські двері цього автомобіля, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав із салону автомобіля ВАЗ-21070-045-01 майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме автомагнітолу марки «DTL DTC-271», вартістю 307,8 грн., після чого з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Окрім цього, 21.05.2016 року приблизно о 23 год. 00 хв. в м. Пирятині Полтавської області ОСОБА_3 , знаходячись поряд з будинком № 45 по вул. Соборна, помітив припаркований автомобіль ВАЗ-21013, синього кольору, 1982 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , який належить потерпілому ОСОБА_13 . Скориставшись тим, що двері цього автомобіля були не замкнені, ОСОБА_3 сів до указаного транспортного засобу на місце водія та маючи умисел на незаконне заволодіння указаним транспортним засобом, обвинувачений зірвав дроти запалювання та почав заводити двигун транспортного засобу, від його дій автомобіль ВАЗ-21013 рушив з місця та почав рух назад. В цей момент його дії стали помітними власнику автомобіля ОСОБА_13 , який почав кричати та вимагати припинити протиправні дії, почувши це ОСОБА_3 втік з місця вчинення злочину. Таким чином ОСОБА_3 не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений власником транспортного засобу.

У судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у скоєних злочинах визнав, не оспорючи фактичних обставин справи, повністю підтвердив учинення ним крадіжок чужого майна та незаконного заволодіння транспортними засобами за викладених в обвинувальному акті обставин, щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні, не оспорючи фактичних обставин справи, підтвердив факт незаконного заволодіння його автомобілем та викрадення речей з нього, пояснив, що викрадене майно йому повернуто, збитки відшкодовано. Не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, просив дати йому шанс на виправлення.

Суд, реалізуючи своє право, передбачене частиною 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, ураховуючи, що учасники судового розгляду проти цього не заперечують.

З`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд уважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях у судовому засіданні доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом, що належить потерпілому ОСОБА_11 , необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України, як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом, що належить потерпілому ОСОБА_5 , необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, а також по епізоду крадіжки автомагнітоли з указаного автомобіля потерпілого його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

По епізоду крадіжки автомагтнітоли з автомобіля потерпілого ОСОБА_12 дї обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом, що належить потерпілому ОСОБА_13 необхідно кваліфікувати за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України як незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно п.п. 1,2 та 3 частини 1 ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Як особа ОСОБА_14 характеризується позитивно, закінчив 1 курс Полтавського професійного ліцею транспорту, на даний час проходить стажування для подальшого працевлаштування у АТ «Пирятинсьий сирзавод», на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходився, на обліку у служби у справах дітей за місцем проживання не перебував, злочини скоїв вперше в неповнолітньому віці.

Обвинувачений виховується в сім`ї матері та бабусі, мати цікавиться навчанням і поведінкою сина, останній не має вад здоров`я, за місцем навчання характеризується добре, шкодує про свої дії та готовий нести відповідальність за них.

Суд приймає до уваги також те, що завдані потерпілим у кримінальному провадженні збитки повністю відшкодовані.

При призначенні покарання судом враховуються також положення ч.1 ст.103 КК.

Відповідно до правила 5.1 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя у відношенні неповнолітніх («Пекінські правила») система правосуддя відносно неповнолітніх направлена в першу чергу на забезпечення благополуччя неповнолітнього і забезпечення того, щоб любі міри впливу на неповнолітніх правопорушників були завжди сумірні як з особливостями особи правопорушника, так і з обставинами правопорушення.

На підставі викладеного, ураховуючи ступінь тяжкості та обставини скоєних злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій, передбачених ч. 1 та ч.2 ст.185 КК, ч.1 та ч.2 ст.289 КК України та призначення мінімального покарання, передбаченого статтею інкримінованого неповнолітньому обвинуваченому найбільш тяжкого злочину за ч.2 ст.289 КК України, також з урахуванням приписів ч.3 ст.68 КК.

Обвинувачений скоїв сукупність злочинів, і суд, відповідно до приписів частини 1 статті 70 КК, призначивши обвинуваченому ОСОБА_15 покарання за кожен злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, оскільки ОСОБА_14 скоїв злочини вперше в неповнолітньому віці, щиро в них розкаявся, визнав свою вину, позитивно характеризується, враховуючи конкретні обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням та відповідним застосуванням вимог ст. 75, ст. 104 КК України з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.3 ч.1 ст. 76 КК України.

Суд уважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Долю речових доказів у справі суд вирішує згідно ст.100 КПК України.

Приписами ч. 2 ст. 124 КПК установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні становлять 2376,12 грн.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні заявив клопотання про залишення його позову без розгляду, яке за правилами ст.207 ЦПК України слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 289, частиною 2 статті 289, частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України, призначивши покарання:

-за частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 289 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

-за частиною 2 статті 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна;

-за частиною 1 статті 185 КК України у виді одного року позбавлення волі;

-за частиною 2 статті 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

-за частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України призначити обвинуваченому Іродовському покарання за сукупністю злочинів, передбачених частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 289, частиною 2 статті 289, частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи, навчання та проживання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , витрати на залучення експерта для проведення дактилоскопічної експертизи (висновок експерта №370/ЛБ) у розмірі 660 грн 30 коп., судово-автотоварозначої експертизи (висновок експерта №96) у розмірі 703 грн 68 коп, дактилоскопічної експертизи (висновок експерта №371/ЛБ) у розмірі 660 грн 30 коп., судово-автотоварозначої експертизи (висновок експерта №97) у розмірі 351 грн 84 коп, а всього стягнути 2376 (дві тисячі триста сімдесят шість) грн 12 коп. у кримінальному провадженні, унесеному до ЄРДР за № №0000187 від 10 квітня 2016, на користь держави в УДКСУ у Пирятинському районі, код установи банку 831019, , банк одержувача ГУДКСУ у Полтавській області, розрахунковий рахунок 0379, код класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження».

Речові докази у справі: автомобіль марки ВАЗ-21033, червоного кольору, 1983 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_11 , автомобіль ВАЗ-21013, синього кольору, 1982 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , який належить потерпілому ОСОБА_13 ; автомобіль марки ВАЗ-21063, червоного кольору, 1985 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_5 , належні потерпілому ОСОБА_5 автомагнітолу марки «Sony CDX GT260», панель до неї та викрутку ударну, автомагнітолу марки «DTL DTC-271», що належить потерпрілому ОСОБА_12 залишити їм як власникам та законним володільцям;

- п`ять слідів пальців рук, вилучені під час проведення огляду місця події з автомобіля марки ВАЗ-21033, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_11 та автомобіля марки ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_5 та чотири слідів пальців рук, вилучені під час проведення огляду місця події з автомобіля марки ВАЗ-21013, д.н.з. НОМЕР_4 , який належить потерпілому ОСОБА_13 , дактилоскопічну карту ОСОБА_3 , які пербувають в кімнаті зберігання речових доказів Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення його копії.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню прокурору та обвинуваченому.

Головуючий