АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши 27 квітня 2016 року в м. Дніпропетровську у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2016 року,
встановила:
Цим вироком засуджено:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Василівка Юрївського району Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого:
- 07 серпня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської пласті за ч. 1 сг. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 К України частково приєднано не відбутий строк 4 роки за вироком Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2008 року до позбавлення волі строком на 6 оків. Звільнився 06 січня 2014 року з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області № 26 відповідно до ухвали Жовтоводського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2013 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 5 місяців 22 дні,
- за п.6 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією усього особистого майна.
- за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією усього особистого майна.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2009 року та остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією усього особистого майна.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 за проведення експертиз по справі кошти в сумі 1278 грн.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду, 20 вересня 2014 року приблизно о 03.00 годині у ОСОБА_9 , з метою покрашення свого матеріального стану, виник злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реалізували свій злочинний намір, направлений па заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 20 вересня 2014 року приблизно о 03.05 годині прийшов за місцем проживання ОСОБА_10 , розташованого за адресою, АДРЕСА_1 .
Далі, ОСОБА_9 , самостійно відчинивши хвіртку зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_10 , де біля будинку зустрів ОСОБА_10 . Після чого у ОСОБА_9 виник злочинний намір, спрямований на напад метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для житія чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою) та на умисне вбивство з корисливих мотивів. Після чого ОСОБА_9 реалізували свій злочинний намір, усвідомлюючи небезпеку протиправність своїх злочинних дій. діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння особистим майном ОСОБА_10 , за допомогою сокири, яку він взяв біля будинку на вищевказаній території домоволодіння, умисно наніс не менше шести ударів в життєво важливі органи, а саме два удари по голові, один удар в шию, один удар в грудну клітину та два удари по правій кінцівці, в результаті чого згідно висновку судово-медичної експертизи № 504 від 28 листопада 2014 року ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді множинних рублених ран голови, шиї. грудної клітини та верхніх кінцівок з пошкодженням кісток черепу, шийного відділу хребта, грудини та кісток кінцівок, забою головного мозку, які утворились від дії гострого рублячого предмету га відносяться до тяжких тілесних пошкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння.
Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в період часу з 03.05 години до 04.24 години на території домоволодіння АДРЕСА_1 від геморагічного шоку, внаслідок вищеописаної сумісної травми голови та шиї. Між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті потерпілого ОСОБА_10 мається прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Після протиправного позбавлення життя ОСОБА_10 , діючи умисно ОСОБА_9 і корисливих спонукань обшукавши останнього, заволодів мобільним телефоном марки «Нокіа 2323 с-2» ІМЕ1 НОМЕР_1 вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 416/38 від 07 грудня 2014 року 200 грн., коштами в сумі 160 гри. та двома картками «КБ Приватбанк», з яких в подальшому зняв кошти в сумі 260 гривень, які належать ОСОБА_10 , чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 620 грн.
В апеляціях:
Прокурор не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, просить змінити вирок суду через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, виключити з мотивувальної частини вироку посилання при призначенні покарання за сукупністю вироків « із застосуванням ст.72 КК України».
Обвинувачений ОСОБА_9 в своїй апеляції та доповнені до неї, не погоджуючись з вироком вказує на те, що він побудований на здогадках та припущеннях. Так зазначає, що суд не врахував, що у нього був конфлікт з ОСОБА_11 , а жоден свідок не вказав прямо на його причетність до інкримінованих правопорушень. Крім того, вказує на те, що висновки експертизи не можуть прямо свідчити на його причетність. Також в основу обвинувачення покладено дані визначення місця дзвінків з його телефонного номеру, проте не врахував, що він проживає в тому місці де вчинено правопорушення. Не враховано судом, на його думку і різницю у фізичному стані між ним та потерпілим.
Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 в своїй скарзі також не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, просить скасувати та виправдати його підзахисного.
Мотивуючи свої вимоги, посилається на те, що суд розглядав провадження однобічно, не об`єктивно та з обвинувальним ухилом, не врахував, що немає прямих доказів причетності ОСОБА_12 до вчинення кримінальних правопорушень.
Вказує, що свідок ОСОБА_13 суттєво змінила свої покази данні нею раніше після отримання роздруківки телефонних переговорів ОСОБА_9 , а експерт СМЕ не точно встановив момент смерті потерпілого, що також робить неможливим, на думку захисника, висновок про причетність обвинуваченого до скоєного злочину.
Також зазначає, що речі зі слідами крові були підкинуті його підзахисному, а судом не враховано, що потерпілий був набагато більшим від ОСОБА_12 та мав спеціальну підготовку, оскільки служив у спец військах.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляції та заперечували проти інших апеляцій, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора та заперечував проти задоволення апеляцій обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.
При розгляді апеляційної обвинуваченого, колегія суддів виходить із фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції та, відповідно до ст.404 КПК України, переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються зібраними доказами та матеріалами провадження, яким була надана належна оцінка судом.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Дані, котрі б могли свідчити про те, що суд був необ`єктивним або упередженим у своїх висновках стосовно доведеності злочинних дій ОСОБА_9 , чи допустився порушень норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування вироку, відсутні. Тому твердження в скаргах обвинуваченого та його захисника про однобічність судового слідства та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, та відсутність доказів про винність обвинуваченого, необґрунтоване.
Між тим, як вбачається з вироку, висновок суду про винність ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, за які його засуджено, підтверджений показаннями:
- свідка ОСОБА_14 , яка суду показала, що вона перебуває в цивільному шлюбі з обвинуваченим, потерпілого знає, у відносинах з ним не перебувала. 19 вересня 2014 року вона поїхала до своєї матері ОСОБА_15 , яка мешкає в АДРЕСА_2 після 14.00 години і була там до 19.30 годині. Коли вона приїхала від матері, ОСОБА_12 вже вдома не було. Біля 19.00 години він їй телефонував і сказав, що поїхав в м. Павлоград до друга ОСОБА_16 . Вона йому дзвонила, але він не брав трубку. Він взяв телефон на початку другого і сказав, що скоро буде. З трубки телефону доносились звуки музики і голоси дівчат. Вона лягла спати і коли прокинулася біля 06.00 години, ОСОБА_12 вже був дома. Біля 09.00 години він поїхав в м. Павлоград сплатити штраф. Вона вважає, що ОСОБА_17 був у ОСОБА_18 ;
- свідка ОСОБА_19 , яка суду показала, що раніше вона перебувала з обвинуваченим у дружніх відносинах, а зараз вони не спілкуються. Потерпілого вона не знала. 19 вересня 2014 року вона спілкувалася з обвинуваченим вечором і він поїхав додому в с. Вербки. Можливо він поїхав до 12.00 години ночі. Вони гуляли в районі кафе «Камелія» в м. Павлограді по вул. Горького. Потім в ранці біля 04-05 години він знову приїхав і попросив допомогти зняти гроші з картки. У нього було дві картки, одна була заблокована, на іншій були 260 грн. Вони ввели рік народження дяді ОСОБА_20 , якого вбили і код підійшов. Потім вони пішли в кафе «Камелія» і сиділи, а десь біля 07.00 години він викликав таксі і поїхав в с. Вербки. Потім десь біля 09.00 години ОСОБА_17 знову приїхав і прийшов до неї додому за адресою АДРЕСА_3 . І в цей час зателефонувала його дружина і сказала, що помер дядя ОСОБА_21 . Вони другий раз намагалися перевірити заблоковану карточку, але нічого не вийшло, потім вони сіли на маршрутку, де ОСОБА_12 зателефонувала дружина і сказала, що його чекає міліція. Вона встала біля дому, а він поїхав далі. ОСОБА_12 казав, що картки він викрав у дяді ОСОБА_20 , а також і телефон. Картки та телефон у нього з`явилися в ранці коли він приїхав біля 04-05 години. Він попросив, щоб картки та телефон залишились у неї. До цього ОСОБА_12 просив, щоб вона казала, що картки у нього були ще у вечорі. Чим саме він уїхав біля 24.00 години їй не відомо. Вона залишалася на «Камелії», а він поїхав і приїхав на «Камелію» біля 04-05 години і сказав, що пішли до банкомату біля «Гуліверу». Коли вони були в «Камелії» на телефон дяді ОСОБА_20 зателефонувала його сестра ОСОБА_22 . Трубку не брали.
Дані свідчення узгоджуються з об`єктивними доказами у справі, а також висновками численних судових експертиз, які були проведені у справі та іншими доказами належним чином дослідженими судом і викладеними у вироку.
Зокрема:
Роздруківкою о з`єднаннях абонентського номеру НОМЕР_2 , який належить обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідно до якої зазначений номер з 3.01 години до 4.24 години 20 вересня 2014 року перебував в с. Вербки, Павлоградського району, Дніпропетровської області.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22 вересня 2014 року, за участю підозрюваного ОСОБА_9 , відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_9 в присутності захисника ОСОБА_8 , пояснив та на місці показав за яких обставин він проник до домоволодіння ОСОБА_10 , напав на останнього та яким способом спричинив йому тілесні ушкодження з метою заподіяння смерті та заволодів майном яке належало ОСОБА_10 , а саме портмоне, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 160 гривень, дві пластикові картки банку «Приватбанк», також мобільним телефоном «Nokia» чорного кольору.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 23 вересня 2014 року, за участю свідка ОСОБА_19 , відповідно до якого свідок ОСОБА_19 пояснила, що 20 вересня 2014 року вона знаходилася в кафе «Камелія» по вул. Горького в м. Павлоград разом з ОСОБА_9 .. Близько 12 ночі ОСОБА_12 поїхав додому у с.Вербки, а приблизно о 6 годині ранку повернувся та приніс 2 (дві) картки КБ Приватбанк і мобільний телефон чорного кольору, які він, з його слів викрав у ОСОБА_23 . Після цього вони спробували зняти гроші з вказаних карток у банкоматі. Одна з карток була заблокована, а з іншої зняли 260 гривень.
Протоколом огляду від 22 вересня 2014 року, в ході якого було оглянуто речі, які були вилучені під при проведені слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 на пустирі біля пологового будинку по вул. Горького в м. Павлограді, а саме: брюки темно-сірого кольору з плямами речовини бурого кольору; куртка коричневого кольору з плямами речовини бурого кольору; чоловіча сорочка сірого кольору; нижня білизна (труси) сірого кольору; одна шкарпетка чорного кольору; металевий складний ніж; одна пара чоловічих ботинок чорного кольору з плямами речовини бурого кольору; сокира з дерев`яною ручкою з плямами речовини бурого кольору /Т. 2 а.к.п. 100/.
Протоколом огляду від 22 вересня 2014 року, в ході якого було оглянуто добровільно видані ОСОБА_19 : мобільний телефон марки «Нокия 2323» ІМЕЙ НОМЕР_1 з сім-картою оператора МТС № НОМЕР_3 , без батареї; пластикові картки КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_4 «голд» та за № НОМЕР_5 «юнивесл» /Т. 2 а.к.п. 68/.
Таким чином суд наведеним та іншим доказам у їх сукупності дав належну оцінку та обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні вбивства з корисливих мотивів та розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_24 .
Вважати ці докази не належними або не допустимими суд не мав підстав, а тому обґрунтовано визнав їх достовірними.
Тому його дії кваліфіковані за ч.4 ст.187 та п.6 ч.2 ст.115 КК України вірно.
Разом з тим, як вбачається з апеляції обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника, їх доводи зводяться до оцінки кожного доказу окремо, проте судом як і належить була дана оцінка усій сукупності доказів, які були надані суду, а також всім обставинам у справі.
Доводи апеляції захисника щодо невідповідності часу настання смерті ОСОБА_10 не відповідає об`єктивним доказам наведеним у вироку.
Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 20 вересня 2014 року, який проводився з 11 години 50 хвилин до 14 години 20 хвилин, в ході якого було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому виявлено труп ОСОБА_10 . /Т. 2 а.к.п. 14-19/.
Відповідно до протоколу від 20 вересня 2014 року, огляд трупу проводився з 10 години 40 хвилин до 11 години 06 хвилин /Т. 2 а.к.п. 20-22/.
Судмедексперт ОСОБА_25 , суду показав, що смерть потерпілого настала за 16-24 години до початку дослідження трупа в морзі. Він виїжджав на місце події та робив опис трупа. Від 06 до 10 годин з моменту огляду трупа на місці події настала смерть потерпілого - це дійсний час його смерті. Він підтримує свій висновок.
Таким чином колегія суддів не вбачає жодних протиріч у встановленні часу настання смерті потерпілого, зазначених судом, а саме 20 вересня 2014 року в період часу з 03.05 години до 04.24 години та знаходження в цей час обвинуваченого на місці злочину.
Щодо посилання обвинуваченого на те, що до нього застосовувались недозволені методи ведення слідства, то вони також є безпідставними, оскільки будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що відносно ОСОБА_12 могли застосовуватись такого характеру методи слідства не має.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, суд належним чином перевірив цю версію ОСОБА_12 , та прийшов до обґрунтованого висновку проте, що вона є вигаданою, спростовується постановою про закриття кримінального провадження від 24 грудня 2015 року /Т. 1 а.к.п. 236-238/, а також дослідженими в судовому засіданні доказами.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особистість обвинуваченого, і відповідно до вимог ст.65 КК України призначив ОСОБА_26 міру покарання передбачену ч.4 ст. 187 та п.6 ч.2 ст.115 ч.1 КК України, обґрунтовано застосувавши при цьому вимоги ст.70 КК України.
Що стосується доводів апеляції прокурора, то вони є необґрунтованими та не є такими, що тягнуть за собою зміну вироку, а тому не підлягають задоволенню.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 затриманий 22 вересня 2014 року та з цього моменту утримується в установах попереднього ув`язнення. Відповідно до вироку, суд застосував щодо обвинуваченого положення ч.5 ст.72 КК України та зарахував йому строк попереднього ув`язнення з 22 вересня 2014 року до вступу вироку у законну силу включно, тобто до моменту винесення рішення Апеляційним судом, в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Тому колегія судді, не вбачає підстав для додаткового вирішення цього питання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
постановила:
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року, відносно ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: