ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни

24 березня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ
у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вінниця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 23 грудня 2011 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн;
якого визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Вінниця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 08 січня 2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 грн,
якого визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в:
до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернувся прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, із касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вищезазначеної ухвали та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та щодо ОСОБА_6 у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості. Посилається на те, що суд всупереч ст. 419 КПК України не навів докладних мотивів для визнання необґрунтованою апеляційної скарги ОСОБА_5 та у резолютивній частині ухвали не зазначив про залишення вироку без змін. Крім цього, зазначає, що суд всупереч п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України за відсутності даних про ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання за попереднім вироком, не звільнив останнього від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду, що призвело до безпідставного застосування положень статей 71, 72 КК України. Вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 апеляційним судом не враховано, що він за місцем проживання характеризується посередньо, раніше засуджувався за умисний злочин, на шлях виправлення не став, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим призначене покарання у виді обмеження волі є м`яким.

За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2015 року визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні та засуджено ОСОБА_5 до покарання:
- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
На підставі статей 71, 72 КК України ОСОБА_5 визначеноостаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років зі сплатою штрафу в сумі 850 грн, призначеного за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2011 року, який постановлено виконувати самостійно

ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні та засуджено за ч. 1 ст. 396 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки і 6 місяців.
Вирішено питання про речові докази та стягнення процесуальних витрат

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення, апеляційну скаргу із змінами захисника ОСОБА_8 задоволено частково вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 змінено: пом`якшено призначене йому покарання до 2 років обмеження волі; відповідно ст. 72 КК України у строк відбування покарання зараховано строк утримання ОСОБА_6 під вартою з 07 по 10 червня 2014 року, з 27 по 30 січня 2015 року та з 29 травня по 22 вересня 2015 року, а всього визначено 8 місяців і 9 днів обмеження волі. Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою скасовано та звільнено його з під варти в залі суду.

Судом ухвалено визнати винуватими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за таких обставин.
ОСОБА_5 , 02 червня 2014 року близько 03:30 год., перебуваючи в кухні квартири АДРЕСА_3 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, під час спільного розпиття алкогольних напоїв разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 , під час суперечки взяв із кухонного столу розкладний ніж та діючи умисно, реалізуючи раптово виниклий умисел на вбивство, наніс ОСОБА_10 три удари ножем в різні частині тіла, спричинивши у тому числі колото-різану рану з ушкодженням сонної артерії, від якої потерпілий помер на місці події.
Після цього ОСОБА_5 близько 03:35 год., перебуваючи у тому ж місці, будучи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи раптово виниклий умисел на вчинення крадіжки, зняв із шиї потерпілого золотий ланцюжок та ладанку загальною вартістю 3892,31 грн, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, близько 03:40 год., у тому ж місці обшукав одяг потерпілого та виявивши у нього в кишені паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , незаконно заволодів вказаним офіційним документом.
Після вбивства ОСОБА_10 до кухні зайшов знайомий ОСОБА_5 ОСОБА_6 , який перебував в сусідній кімнаті даної квартири та до цього вживав спиртні напої разом з ним та потерпілим, та побачив труп ОСОБА_10 , поряд з яким знаходився ОСОБА_5 з ножем у руці. Усвідомлюючи, що ОСОБА_5 вчинив убивство, з метою приховання вчинення злочину, ОСОБА_6 допоміг йому загорнути труп в ковдру та перенести до комори даної квартири. Продовжуючи дії, направлені на приховування особливо тяжкого злочину, ОСОБА_6 відвіз ОСОБА_5 в с.Кузьмінці Барського району Вінницької області, де поселив в будинку своєї матері ОСОБА_11 по АДРЕСА_4 та переховував до 07 червня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, думку засудженого ОСОБА_5 та захисників, які заперечили проти доводів касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 396 КК України та правильність кваліфікації їх дій у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Твердження прокурора про безпідставне призначення апеляційний судом покарання ОСОБА_5 у виді обмеження волі є надуманими, оскільки як видно із матеріалів провадження, апеляційний суд не змінював вирок щодо ОСОБА_5 , оскільки його апеляційну скаргу було залишено без задоволення, натомість в частині призначеного покарання було змінено вирок суду щодо ОСОБА_6 .
Рішення суду апеляційної інстанції про призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі відповідає вищевказаним вимогам закону. Як убачається з ухвали, судом враховано повне визнання винуватості, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину під час досудового розслідування, у зв`язку з чим суд зазначив, що для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових злочинів достатнім є призначення покарання у виді обмеження волі. Висновок суду в частині призначення покарання відповідно до вимог ст. 419 КПК України є належним чином вмотивованим, з наведеними судом обставинами погоджується і колегія суддів.
При перевірці матеріалів провадження не встановлено також істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судових рішень, ухвалених у кримінальному провадженні.
Та обставина, що в резолютивній частині ухвали не зазначено про необхідність залишення без змін вироку щодо ОСОБА_5 не свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки в мотивувальній частині надано обґрунтовані відповіді на доводи його апеляційної скарги та зроблено висновок про залишення її без задоволення.
Разом з цим, на думку колегії суддів, доводи прокурора про неправильне застосування положень ст. 71 КК України при призначенні ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків є такими, що заслуговують на увагу.
Так, ст. 80 КК України установлено строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення особи від відбування призначеного їй покарання. Положеннями ч. 3 зазначеної норми закону передбачено, що перебіг строку давності зупиняється, якщо особа ухиляється від відбування покарання.
Судами установлено, що ОСОБА_5 на момент постановлення вироку щодо нього добровільно не сплатив штраф у сумі 850 грн, який йому було призначено за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2011 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку що ОСОБА_5 ухилився від відбування покарання, внаслідок чого перебіг давності було зупинено.
Водночас сама по собі несплата штрафу засудженим у певний строк не свідчить про його ухилення від відбування цього покарання. При цьому у матеріалах провадження відсутні дані про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, а отже і дані про його ухилення від відбування покарання, які б свідчили про зупинення перебігу строків давності виконання обвинувального вироку.
У зв`язку з цим, рішення суду про приєднання на підставі статей 71, 72 КК України до покарання за сукупністю злочинів невідбутного покарання за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2012 року у виді штрафу постановлено з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції, та у порядку ст. 433 КПК України вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 підлягають зміні, а рішення суду про призначення покарання за сукупністю вироків підлягає виключенню із судових рішень.
З огляду на викладене, касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року , та у порядку ст. 433 КПК України вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 змінити.
Виключити з вироку посилання на призначення ОСОБА_5 остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі статей 71, 72 КК України.
У решті судові рішення залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3