Справа № 358/1998/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/385/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 5 24.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
24 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

потерпілого: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_9 ,

законного представника обвинуваченого: ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000393 за апеляційною скаргою законного представника неповнолітнього на вирок Богуславського районного суду Київської області від 25 січня 2016 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Туники, Богуславського району, Київської області, громадянина України, українця, не одруженого, маючого базову загальну середню освіту, не працюючого, студента 3-го курсу державного навчального закладу «Богуславський центр професійно-технічної освіти», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі; відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком один рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково,

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 19 липня 2015 року приблизно в 19 годині 00 хвилин між ОСОБА_7 та його племінником ОСОБА_8 , які перебували на території господарства ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті довготривалих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 , діючи умисно, наніс два удари кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_7 .
В результаті нанесених ударів ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівого вилицево - орбітального комплексу, струсу головного мозку. Згідно висновку експерта № 69-д від 24 листопада 2015 року вищеописаний перелом відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, який не був небезпечним для життя в момент спричинення, але потягнув за собою довготривалий розлад здоров`я понад 21 день.
В апеляційній скарзі законний представник обвинуваченого просить скасувати вирок Богуславського районного суду від 25 січня 2016 року, звільнити неповнолітнього ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 122 КК України та застосувати стосовно нього примусові заходи виховного характеру із передачею під нагляд матері ОСОБА_10 і закрити кримінальне провадження.; зменшити суму стягнення на користь потерпілого моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 завдану моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що оскаржуваний вирок є незаконним, та таким, що ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, при прийнятті рішення судом першої інстанції в неповній мірі було враховано всі пом`якшуючі обставини та за наявності підстав для закриття судом провадження, його не було закрито. Так, апелянтка зазначає, що судом як пом`якшуючу обставину було враховано лише вчинення злочину неповнолітнім, проте не враховано, що неповнолітній не міг адекватно оцінювати загрозу з боку дорослої людини і при таких обставинах наніс тілесні ушкодження потерпілому, який прибув у вечірній час на територію домоволодіння, де зареєстрований обвинувачений, та намагався вигнати його. Окрім того, апелянтка зазначає, що після отримання тілесних ушкоджень як законний представник обвинуваченого, вона пропонувала потерпілому посильну допомогу на лікування, але той бажав одноразової виплати, яку вона не могла забезпечити. Звертає увагу суду на те, що завдана потерпілому шкода була частково відшкодована, проте це не було взято судом першої інстанції до уваги; вважає, що до обставин, які пом`якшують покарання, необхідно віднести щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданого потерпілому збитку, вчинення злочину неповнолітнім. Крім того зазначає, що її син позитивно характеризується як за місцем навчання, так і за місцем проживання, не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, тому факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому вона розцінює як прикрий випадок. Представник обвинуваченого стверджує, що не дивлячись на всі обставини справи, суд першої інстанції необґрунтовано не знайшов підстав для застосування до неповнолітнього положень статті 105 КК України та розмір стягнутої на користь потерпілого моральної шкоди є надто великим та підлягає зменшенню.
Заслухавши доповідача, законного представника обвинуваченого, яка просила задовольнити апеляційну скаргу; обвинуваченого, який в дебатах та останньому слові просив передати його під нагляд матері; захисника, який повністю підтримав подану законним представником апеляційну скаргу; потерпілого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі вирок суду першої інстанції; прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 122 КК України.

Враховуючи вимоги апеляційної скарги законного представника обвинуваченого, колегія суддів не проводить детальний аналіз фактичних обставин провадження, та, відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частиною 1 статті 105 КК України передбачено, що неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Разом з тим, відповідно до абз. 4 п. 7 Постанови пленуму Верховного суду України № 2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, тобто передачі неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, або окремих громадян на їхнє прохання, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до копії пасторта громадянина України, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.п. 103/.

Таким чином, обвинувачений досягне повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто, застосування до нього положень п. 3 ч. 2 ст. 105 КК україни, як того просить апелянтка, неможливе, оскільки строк, на який йому буде призначено примусові заходи виховного характеру з передачею його під нагляд матері ОСОБА_10 , буде недостатнім для досягнення ефективного результату для його виправлення.

Окрім того, під щирим каяттям слід розуміти щиросердне, тобто невимушене визнання особою вини, що свідчить про дійсний осуд нею свого вчинку. На щире розкаяння може також вказувати допомога потерпілому як одразу після посягання, так і згодом, добровільне і повне усунення шкоди, заподіяної злочином; з`явлення із зізнанням, правдиві показаня, дані в ході досудового слідства та суду та інші дії, які мають бути не вимушеними чи епізодичними, а свідчити про певну лінію поведінки неповнолітнього в період після вчинення злочину, його намагання спокутувати вину, виправитися.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 зробив для себе висновки стосовно неприпустимості своєї протиправної поведінки та прийшов до чіткого переконання в подальшому її не повторювати.

В суді апеляційної інстанції потепілий категорично заперечував проти передачі ОСОБА_8 під нагляд матері, оскільки остання не має впливу на сина, обвинувачений з моменту вчинення кримінального правопорушення до цього часу навіть не вибачився перед ним, шкода ніяким чином не відшкодована, що може свідчити про відсутність розкаяння.

Слід відмітити, що наведені в апеляційній скарзі обставини, а саме: наявність пом`якшуючої покарання обставини вчинення злочину неповнолітнім, позитивні характеристики з місця проживання і навчання, вчинення кримінального правопорушення вперше, той факт, що обвинувачений не перебуває на обліку в службі в справах дітей Богуславської районної державної адміністрації, враховані у вироку та вірно оцінені судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання, достатнього та необхідного для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Що стосується посилання законного представника на часткове відшкодування шкоди потерпілому, то в матеріалах провадження відсутні дані щодо таких виплат ОСОБА_7 .

Крім того ОСОБА_10 вважає, що сума завданої потерпілому моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. є надто великою і підлягає зменшенню.

Однак, в судовому засіданні було встановлено і потерпілим доведено, що неправомірними діями обвинуваченого йому заподіяно фізичного болю, хвилювання та моральних страждань, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоровя, стан його здоров`я суттєво погіршився, він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах, внаслідок чого був позбавлений можливості вести нормальний спосіб життя, працювати та отримувати прибутки від своєї діяльності.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення та матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є таким, що відповідає вимогам виваженості та справедливості. При розгляді цивільного позову було дотримано норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, оцінивши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та постановленим із урахуванням всіх обставин кримінального правопорушення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона не підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу законного представника обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Богуславського районного суду Київської області від 25 січня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

С У Д Д І
____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4