Дата документу 15.11.2016

Справа № 334/5648/16-к
Провадження № 1-кп/334/442/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжяу складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0004631 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , білоруса, громадянина України, уродженця м. Лієпая, Латвія, маючего середньотехнічну освіту, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працевлаштованого, не маючого місця реєстрації та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 06.03.2013 року Феодосіївським МС АР Крим, за ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частину приєднано до не відбутої частини покарання за вироком Феодосійського МС АР Крим від 19.12.2007 року і визначено остаточне покарання у вигляді 2 років та 3 місяців позбавлення волі. 16.05.2012 року прибув до Кам`янської ВК Запорізької області №101. Звільнився 30.04.2015 року з Кам`янської ВК Запорізької області №101 по відбуттю строку покарання.
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України

ВСТАНОВИВ:

26.07.2016 року, приблизно о 16 годині 35 хвилин, ОСОБА_4 , знаходиться поблизу буд. АДРЕСА_2 , підійшов потерпілої ОСОБА_5 , яка на той час перебувала на території вказаного квіткового павільйону, після чого, шляхом ривку з шиї останньої заволодів її золотим ланцюжком, 585 проби, довжиною 55 сантиметрів, вагою 27 грамів, вартість якого складає 30000 гривень, після чого швидко зник з місця злочину.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що 26.07.2016 року, приблизно о 16 годині 35 хвилин, він, знаходиться поблизу буд. № 11 по пр. Металургів в м. Запоріжжя, підійшов до потерпілої ОСОБА_5 , після чого, зірвав у неї з шиї золотий ланцюг, після чого зник з місця злочину та після цього був затриманий.
Потерпіла надала до суду заяву, у якій зазначила, що претензій матеріального та морального характера до обвинуваченого не має.
Обвинувачений просив суд суворо його не наказувати, оскільки свою вину, у пред`явленому обвинуваченні, визнав повністю, щиро кається.

Показання обвинуваченого підтверджуються фактичними обставинами справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, враховуючи згоду учасників судового процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, учасникам кримінального провадження, роз`яснено щодо правильності розуміння зазначеними особами змісту цих обставин, добровільності такої позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

ОСОБА_4 , раніше судимий, не має постійного місця проживання, офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку психіатра чи нарколога не перебуває.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд врахував, що обвинуваченим скоєно умисний злочин середньої тяжкості, той факт, що він має на утриманні неповнолітню дитину, враховує обставини, що пом`ягчують і обтяжують покарання, та виходить з того, що призначене покарання, має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочину, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочину, що характеризують поведінку винного після вчинення злочину, а також індивідуальних особливостей особистості: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, - суд приходить до висновку про можливість призначення покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України у вигляді штрафу.
Доля речових доказів вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-370, 373-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання, за ч.1 ст.186 КК України, у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази по справі: золотий ланцюжок, 585 проби, довжиною 55 сантиметрі, вагою 27 грамів повернути ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1