Провадження №1-в/751/922/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , представника Чернігівської ВК № 44 ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Чернігівської виправної колонії №44 клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від покарання,

в с т а н о в и в :

Засуджена ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_5 своє клопотання підтримала, просила задовольнити.

У судовому засіданні представник Чернігівської виправної колонії №44 заперечила щодо застосування відносно засудженої умовно-дострокового звільнення, вважає, що на даний час засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення засудженої, представника Чернігівської виправної колонії №44, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи та клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч.3 ст.81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесу відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Так, Славутицьким міськсудом Київської області 10.07.2014 року ОСОБА_5 засуджена за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.3, 70 ч.1 70 ч.2 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. В силу ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Славутицького міськсуду Київської області від 05.07.2010 року та остаточно визначено до відбування покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі. У строк відбування покарання зараховано час тримання під вартою з 27.05.2014 року.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.01.2016 року ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.05.2014 року по 10.08.2014 року в строк покарання згідно ст.72 ч.5 КК України.

Як вбачається з особової справи, засуджена ОСОБА_5 відбуває покарання в Чернігівській виправній колонії №44 з 10.07.2014 року, кінець строку 13.09.2017 року. ОСОБА_5 вже була засуджена, раніше до неї застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до характеристики адміністрації Чернігівської виправної колонії №44 ОСОБА_5 відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, характеризується посередньо, поведінка засудженої не є сумлінною, поведінка засудженої не є сумлінною, так як не проявляє соціально-корисну активність в установі, не приймає участь у підготовці та проведенні культурно-масових заходів, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, пристосувалась до умов позбавлення волі, ставлення до праці засудженої також не є сумлінним, так як працює задовільно. ОСОБА_5 була засуджена за тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних речовин, звільнялась умовно-достроково та в період невідбутої частини строку покарання скоїла новий тяжкий злочин, в адміністрації установи не має впевненості в її подальшій правослухняній поведінці.

Згідно психологічної характеристики на засуджену ОСОБА_5 від 10.11.2016 року, засуджена хоча на даний час і усвідомлює свою провину, присутнє прагнення змінити свою поведінку на соціально-прийняту, але вона докладає недостатньо вольових зусиль для досягнення цієї мети. Засуджена здатна до самокерованої правослухняної поведінки лише за умови суворого контролю, позитивного впливу та підтримки з боку оточення.

Таким чином, суд, враховуючи всі докази в провадженні, дійшов висновку, що засуджена не довела своє виправлення, застосування відносно неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання буде передчасним.

За таких обставин, у задоволенні клопотання засудженої слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 342-380, 395, 537, 539 КПК України, суд

Ухвалив:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджена вправі подати апеляції до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1