Справа № 442/4063/16-к
Провадження № 1-кп/442/255/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі кримінальне провадження (внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000553) про обвинувачення: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, не військовозобов`язаного, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

з участю сторін: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_3 , 09.03.2016 року приблизно о 08 год. 15 хв. на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг, головної - Східниця-Пісочне та другорядної Нижанковичі-Стрий, (ділянка дороги Нижанковичі-Стрий 88 км 200 м) водій автомобіля марки «Део Ланос» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , який рухався автодорогою Нижанковичі-Стрий в напрямку від м. Стрий до м. Дрогобич, порушуючи вимоги п.1.5 ПДР України, згідно якого «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.2.3 ПДР України, згідно якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п.8.1 ПДР України, згідно якого «регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками»; п. 16.11 ПДР України згідно якого «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобом, що наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»; дорожнього знаку 2.2 ПДР України згідно якого «проїзд без зупинки заборонено»; розділу 34 ПДР України «Дорожня розмітка» п.1.13, згідно якого дана розмітка «позначає місце, де водій повинен у разі потреби зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехрещуваній дорозі», виїхав на перехрестя, де зіткнувся з задньою частиною автопоїзда - вантажним сідловим тягачем - Е марки «DAF» «ХF 95.480» р.н. НОМЕР_2 з напівпричепом «SСНМІТZ SСS 24L», р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 , а саме з колесами напівпричепа «SСНМІТZ SСS 24L», р.н. НОМЕР_3 , після чого даний автопоїзд в стані юзу виїхав на майданчик закинутого посту «ДАІ», де зіткнувся з припаркованим автомобілем марки «СІТRОЕN - JAМРY », р.н. НОМЕР_4 , в якому знаходився водій ОСОБА_5 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у ОСОБА_5 , згідно висновку експерта № 316 від 27.05.2016 року виявлено тілесні ушкодження, які виникли під час дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до середнього ступеня тяжкості, як такі, що не були небезпечними для життя, а викликали тривалий, понад три тижні, розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою винуватість у скоєному визнав повністю та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що 09.03.2016 року з його вини сталась ДТП, щиро розкаюється у вчиненому, просить суд його суворо не карати, вказав, що відшкодовує шкоду потерпілому.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим, його винність у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується і іншими доказами по справі, які усіма учасниками судового розгляду визнані та ні ким не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, потерпілий, його представник також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, потерпілий, його представник правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, заслухавши думку потерпілого та його представника з приводу призначення покарання обвинуваченому, який вказав, що для обвинуваченого слід застосувати покарання у вигляді мінімального штрафу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, його вік, те, що він позитивно характеризується по місцю проживання, є пенсіонером, при цьому на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, думку потерпілого та його представника, які вважають, що обвинуваченого слід суворо не карати, а також думку прокурора, який відзначив, що обвинувачений частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, а тому для обвинуваченого буде достатнє покарання для його перевиховання у вигляді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами терміном на 1 рік.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, - що щиро розкаявся у вчиненому злочині та активно сприяв його розкриттю, добровільне відшкодування завданого збитку; обставин, які обтяжують покарання - не виявлено.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів можливе з призначенням покарання у вигляді мінімального штрафу який передбачений санкцією ч. 1 ст. 286 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами, як необхідне і достатнє.
Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про вiдшкодування витрат на стацiонарне лiкування особи, яка потерпiла від злочину, та судових витрат», з якого вбачається, що розмiр судових витрат визначається i вони стягуються з засудженого в межах обвинувачення, яке визнано судом доведеним, а тому суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави витрати за проведення експертиз.

Керуючись ст. ст. 370, 371 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним за ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання штраф в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертиз по кримінальному провадженню № 0000553:

1981 (одну тисячу вісімсот одну) гривню 80 копійок судових витрат за проведення експертизи № 1223 від 19.04.2016 року,

- 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 20 коп. за проведення експертизи № 1207 від 19.04.2016 року;

- 1651 (одну тисячу шістсот п`ятдесят одну) гривню 50 копійок за проведення експертизи № 1206 від 19.04.2016 року;

- 6620 (шість тисяч шістсот двадцять) гривень 00 копійок за проведення експертизи № 1208 від 23.05.2016 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1