Справа №1-123/10
Провадж.№-
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2010 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді: Васильченко Н.О.,

при секретарі : Юхименко Т.М.,

за участю прокурора: Морозов Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка

м. Новий Буг Миколаївської області, українки, громадянки України,

маючої середньо спеціальну освіту, одружену, працюючої

начальником Новобузької дільниці роздрібної торгівлі

ТОВ «Миколаївпреса», проживаючої за адресою: м. Новий Буг,

вул. Радянська, 68, раніше не судиму,

в скоєні злочину передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України

ВСТАНОВИВ:

Згідно наказу генерального директора ТОВ «Миколаївпреса» №5 від 01.02.2002р. ОСОБА_1 була прийнята на посаду начальника Новобузької дільниці роздрібної торгівлі ТОВ «Миколаївпреса», розташованої в м. Новий Буг, вул. Леніна і з нею 01.04.2002р. був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Працюючи на посаді начальника Новобузької дільниці роздрібної торгівлі ТОВ «Миколаївпреса», ОСОБА_1, будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, в порушення своїх функціональних обовязків по забезпеченню ввіреного їй майна ТОВ «Миколаївпреса», з корисливих мотивів, умисно, з метою незаконного поліпшення свого матеріального становища, в період з жовтня місяця 2009 року по 22 березня 2010 р. неодноразово привласнювала грошові кошти, які знаходилися у її правомірному володінні від реалізації товарно матеріальних цінностей та використовувала їх на власний розсуд, чим завдала ТОВ «Миколаївпроеса» матеріальних збитків на загальну суму 5589,97грн. В ході досудового слідства матеріальна шкода була відшкодована в повному обсязі.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 провину визнала, щиро сердечно розкаялась, суду пояснила, що вона дійсно працювала начальником Новобузької дільниці роздрібної торгівлі ТОВ «Миколаївпреса» та відповідно до укладеного договору несла індивідуальну матеріальну відповідальність за товарно матеріальні цінності. Однак вона скористалась свої службовим становищем лише у звязку крайньої необхідності, так як у неї дуже хворіла мати, а грошей на лікування не вистачало, тому вона вирішила взяти гроші з каси. В ході досудового слідства всі грошові кошти, які взяла, вона повернула. Просила суд строго її не карати.

Враховуючи, що підсудна ОСОБА_2 свою вину визнала повністю, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 299 ч. 3 КПК України вважає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються, обмежившись свідченнями підсудної і характеризуючими даними її особистості.

По справі заявлений цивільний позов на суму 5589,97грн., який в ході досудового слідстві повністю відшкодований (арк.. спр. 102)

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 по ст. 191 ч. 2 КК України доказана і її дії, тобто привласнення чужого майна, яке було ввірено і перебувало в її віданні, шляхом зловживання службовою особою службовим становищем кваліфіковані правильно.

При визначені міри покарання підсудній ОСОБА_1 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, дані що характеризують підсудну. Суд вважає, що скоєний підсудною злочин відноситься до категорії середньої тяжкості.

Підсудна по місця проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що помякшує підсудній покарання є щире каяття у скоєному і активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудній судом не встановлено.

Враховуючи особу підсудної, обставини, при яких нею було скоєно злочин, суд приходить до висновку, що її виправлення і перевиховання можливе лише без ізоляції від суспільства, шляхом призначення покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати виною у скоєні злочину, передбаченому ст. 191 ч. 2 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_1 від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати засуджену ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої системи; повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи; періодично зявлятись в органи кримінально виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_1 до набуття вироком законної сили залишити у вигляді підписки про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області.

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області ОСОБА_3