Справа № 158/2087/15-к Провадження №11-кп/773/191/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000685 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 січня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Літвиця Дубровицького району Рівненської області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не працюючий, з середньою освітою, раніше не судимий,-

засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 2 000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, суд

В С Т А Н О В И В:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 05 вересня 2015 року близько 22 год. 30 хв., перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин під час словесного конфлікту з колишньою дружиною ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, лобовою частиною голови наніс один удар в лобову ділянку голови потерпілої, чим спричинив останній тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Захисник в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 , просить вирок щодо нього змінити, призначивши більш м`яке покарання. При цьому посилається, що судом при призначенні покарання не враховано, що обвинувачений діяв в межах необхідної оборони внаслідок неправомірної поведінки потерпілої та повністю визнав вину.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, прокурора, потерпілу та її представника, які вважали апеляційну скаргу безпідставною, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_7 злочину при зазначених у вироку обставинах ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку і вірно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Посилання захисника на те, що обвинувачений наніс удар умисно, проте умисел був направлений на необхідну оборону від протиправних дій потерпілої, при цьому удар нанесений коли вони перебували в автомобілі, а не у будинку за місцем проживання потерпілої, колегія суддів вважає безпідставними.

Як встановлено в ході судового розгляду, винність ОСОБА_7 у вчиненому та за вказаних в обвинувальному акті обставин, повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- висновком експерта № 1146 від 29.09.2015 року за результатами судово-медичної експертизи, відповідно до якої у ОСОБА_9 наявні тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень;
- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 13.10.2015 року за участю ОСОБА_7 , відповідно до якого ОСОБА_7 детально розказав та показав, як саме наносив удари потерпілій ОСОБА_9 ;
- показаннями потерпілої ОСОБА_9 даними в судовому засіданні, з яких вбачається, що обвинувачений прийшов до неї додому і в ході словесного конфлікту, який виник між ними, взявши її за плечі наніс удар лобовою частиною своєї голови в лобову частину її голови.
- показаннями даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_11 , з яких вбачається що коли він зайшов у будинок, то почув крики, після чого побачив як обвинувачений ОСОБА_7 вдарив лобом в голову потерпілу ОСОБА_9 . Сліди від удару на обличчі ОСОБА_9 вже були до того, як вона сідала в автомобіль.
Оскільки показання потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_11 та наведені вище докази повністю узгоджуються між собою та іншими обставинами справи, то суд першої інстанції обґрунтовано поклав їх в основу вироку, навівши при цьому переконливі мотиви, та підставно не взяв до уваги показання обвинуваченого про те, що він діяв з умислом на необхідну оборону від протиправних дій потерпілої та що удар був нанесений в автомобілі.

Твердження обвинуваченого, що він наніс удар в автомобілі та його дії були викликані протиправною поведінкою потерпілої не підтверджуються жодними доказами в провадженні, а навпаки спростовуються вище перерахованими доказами, дослідженими в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані, а тому твердження обвинуваченого та захисника про суворість призначеного ОСОБА_7 покарання є безпідставними.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував усі ті обставини, на які захисник вказує в поданій апеляційній скарзі.

Зокрема, враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії легких, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання, суд не вбачав.
До обставин, що обтяжують покарання, суд відніс вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому судом першої інстанції обґрунтовано не включено до обставин, що пом`якшують покарання таку обставину, на яку посилається обвинувачений та його захисник, як визнання ним вини, оскільки ОСОБА_7 стверджував, що діяв в стані необхідної оборони, що не було підтверджено за наслідками судового розгляду і свідчить про його намір уникнути законного та справедливого покарання за свої протиправні дії.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини, що характеризують особу обвинуваченого були встановлені та досліджені повно і об`єктивно. Крім того, достатніх підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу так як були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.
Підстав для зміни вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляції, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 06.04.2016р.

Суддя ОСОБА_2

помічник судді ОСОБА_12