Справа № 405/2105/16-к
1-кп/405/74/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0012076 у відношенні:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безводня Кіровоградського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше судимого: 14.12.2004 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76, 104 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 09.05.2005 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 104 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 20.09.2006 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 29.11.2010 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 29.01.2016 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 06 грудня 2015 року близько 12-00 години, перебуваючи в приміщенні кафе на території АС № 2 за адресою: м. Кіровоград, пр. Правди 1спільно з раніше знайомим ОСОБА_5 , де маючи намір на заволодіння чужим майном, скориставшись довірою останнього, попрохав під приводом необхідності зателефонувати у ОСОБА_5 належний йому мобільний телефон. ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою раніше йому відомого ОСОБА_5 , не маючи наміру повертати мобільний телефон, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, повторно, заволодівши належним ОСОБА_5 мобільним телефоном марки «Nokia 112» вартістю згідно висновку експерта № 237 від 18.02.2016 року 310,00 гривень, вийшов з приміщення автовокзалу. Після чого, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, майном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальні збитки на суму 310,00 гривень.
Крім того, 16.01.2016 року близько 21-00 години, більш точного часу досудовим розслідуванням та судом не встановлено, ОСОБА_7 перебував в приміщенні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає раніше йому відома ОСОБА_9 , де у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, впевнившись в тому, що він діє таємно та його дії ніким не помічені, повторно, викрав з полиці на кухні належні ОСОБА_9 мобільні телефони, а саме: «Huawei Asccen Y600-U20», вартість якого згідно висновку експерта № 155 від 17.02.2016 року становить 1834,00 гривень, «Samsung GSM G 531H», вартість якого згідно висновку експерта № 155 від 17.02.2016 року становить 3314,15 гривень, «Nokia 301 Asha», вартість якого згідно висновку експерта № 155 від 17.02.2016 року становить 741,00 гривень. Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 5889,15 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою провину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь та пояснив, що в обвинувальному акті обставини скоєних ним діянь викладені вірно. Пояснив, що точної дати він вже не пам`ятає, йому подзвонив ОСОБА_5 та запропонував зустрітись. Вони зустрілись на старому автовокзалі. Загалом їх там було чотири особи. Вони разом сиділи за столом, спілкувались, випивали. Він ( ОСОБА_7 ) попросив у ОСОБА_5 телефон, щоб зателефонувати. Останній дав йому дозвіл. Цей дозвіл був тривалого характеру, оскільки ОСОБА_5 сказав, що він може брати його телефон протягом всього часу їхнього спільного перебування. Він ( ОСОБА_7 ) взяв телефон та вийшов подзвонити. Повернувся, поклав телефон на столі біля ОСОБА_5 . Вони ще сиділи та випивали. Потім він ( ОСОБА_7 ) знову взяв цей телефон т вийшов подзвонити. Коли приблизно через 30 хвилин повернувся, то за столом вже нікого не було. Він ( ОСОБА_7 ) забрав телефон (чорна Нокіа) та того ж дня продав його в палатці на старому автовокзалі. При цьому, розумів, що цей телефон йому не належить і він порушує закон. Приблизно через тиждень йому зателефонував потерпілий та попросив повернути телефон, на що він йому відповів що продав його. Тоді потерпілий погодився, щоб купив йому інший телефон на дві сімкартки. Також, пояснив що точної дати він вже не пам`ятає, йому подзвонила його знайома та запросила приїхати на ОСОБА_10 , куди точно вже не пам`ятає. Він приїхав, там була компанія. Вони разом посиділи, відпочили. Було приблизно 7 осіб. Він ( ОСОБА_7 ) заснув, а коли покинувся, то всі спали. Він ( ОСОБА_7 ) взяв три мобільних телефона Хавей, Самсунг и Нокіа, визвав таксі та поїхав звідти. Ніхто не бачив, як він забирав телефонии, оскільки всі спали. Він ( ОСОБА_7 ) розумів, що його дії незаконні. Телефон Нокіа він продав того ж дня до ломбарду, а інші два телефони у нього вилучили при затриманні. У скоєному щиро розкаявся, обіцяв в майбутньому правопорушень не вчиняти та просив не карати його строго.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що точної дати він вже не пам`ятає, але в обвинувальному акті вказано вірно, він разом із ОСОБА_7 разом відпочивали в кафе на старому автовокзалі в компанії з чотирьох осіб. ОСОБА_11 попросив у нього телефон, щоб зателефонувати. Він надав йому дозвіл якщо треба брати телефон та телефонувати протягом всього часу, поки вони разом відпочивають. Перший раз ОСОБА_11 взяв телефон, вийшов, а потім повернувся та поклав телефон біля нього на столі. Потім він ( ОСОБА_5 ) вийшов покурити, а коли повернувся, то телефона на столі вже не було та ОСОБА_11 також не було. Сестра ОСОБА_7 , яка в цей час була за столом, сказала, щоб він вже його не шукав. Пояснив, що він довіряв ОСОБА_7 та не міг подумати про те, що останній не поверне йому телефон. Через деякий час він ( ОСОБА_5 ) зателефонував ОСОБА_7 та останній сказав, що поверне йому телефон, але так і не повернув. Потім ОСОБА_7 сказав йому, що продав його телефон. Додав, що матеріальна шкода йому не відшкодована, цивільний позов пред`являти не буде. Просив призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання та не наказувати його суворо.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при встановлених судом обставинах, крім повного визнання ним своєї провини, отриманих в судовому засіданні показань обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_5 , підтверджується також іншими дослідженими судом доказами, а саме:
Зареєстрованою в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Кіровоградського МВ за № 3773 від 09.12.2015 року заявою потерпілого ОСОБА_5 , в якій він просить притягнути до відповідальності ОСОБА_7 , який 06.12.2015 року, знаходячись на території АС № 2 по проспекту Правди в місті Кіровограді, зловживаючи його довірою, заволодів його мобільним телефоном «Nokia 112».
/т. 2 а.к.п. 13/
Вказана заява потерпілого ОСОБА_5 від 09.12.2015 року вказує на те, що саме 06 грудня 2015 року на території АС АДРЕСА_3 мало місце діяння, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України.
Висновком судової товарознавчої експертизи № 237 від 18.02.2016 року, згідно якого ринкова вартість станом цін на 09.12.2015 року, не представленого на експертизу: бувшого у використанні мобільного телефону «Nokia 112» у робочому стані складала 310,00 гривень.
/т. 2 а.к.п. 20-21/
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28.02.2016 року, в ході проведення якого свідок ОСОБА_12 серед чотирьох пред`явлених йому для впізнання фотокарток вказав на фото № 3 ОСОБА_7 , як на особу, яка 06.12.2015 року принесла та здала на торгівельну точку по АДРЕСА_4 мобільний телефон.
/т. 2 а.к.п. 22-25/
Зареєстрованою в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Кіровоградського МВ за № 1810 від 17.01.2016 року заявою потерпілої ОСОБА_9 , в якій вона просить притягнути до відповідальності її знайомого на ім`я ОСОБА_11 , який 16.01.2016 року приблизно о 22-00 годині, знаходячись на території її домоволодіння по АДРЕСА_2 , здійснив крадіжку трьох її мобільних телефонів «Nokia», «Samsung», «Huawei».
/т. 2 а.к.п. 31/
Вказана заява потерпілої ОСОБА_9 від 17.01.2016 року вказує на те, що саме 16 січня 2016 приблизно о 22-00 годині по АДРЕСА_2 мало місце діяння, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України.
Висновком судової товарознавчої експертизи № 155 від 17.02.2016 року, згідно якого:
Вартість, не представленого на експертизу, мобільного телефону «Huawei Asccen Y600-U20», станом цін на 16.01.2016 року, бувшого у вживанні, складала 1834,00 гривень.
Вартість, не представленого на експертизу, мобільного телефону «Samsung GSM G 531H» станом цін на 16.01.2016 року, бувшого у вживанні, складала 3314,15 гривень.
Вартість, не представленого на експертизу, мобільного телефону «Nokia 301 Asha» станом цін на 16.01.2016 року, бувшого у вживанні, складала 741,00 гривню.
/т. 2 а.к.п. 43-44/
Висновком судово-психіатричного експерта № 81 від 19.02.2016 року, згідно якого ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади не досягають ступеню душевного захворювання і недоумкуватості. Тому у відношенні інкримінуємого йому діяння слід вважати осудним. Підпадає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
/т. 2 а.к.п. 60-61/
Приведені вище та досліджені судом письмові докази є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України.
Аналізуючи отримані в ході судового розгляду покази обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відмічає їх послідовність та повну узгодженість з вище приведеними і дослідженими судом письмовими доказами та з показами потерпілого ОСОБА_5 .
За таких обставин та з урахуванням висловленої учасниками судового розгляду позиції щодо недоцільності допиту потерпілої ОСОБА_9 , свідків, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні умисних дій, що виразилися в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно та в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, доведена.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за епізодом від 06.01.2015 року відносно потерпілого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України як умисні дії, що виразилися в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно та за епізодом від 16.01.2016 року відносно потерпілої ОСОБА_9 як умисні дії, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ч. 3 ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше засуджений, злочин вчинив в період умовно-дострокового звільнення, на обліку в психоневрологічному диспансері не значиться, згідно заключення спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам від 25.02.2016 року страждає психічно поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, зловживання зі шкідливими наслідками, лікування не потребує, потребує професійного нагляду наркологу за місцем проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, не працевлаштований.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який маючи не погашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину, позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисні корисливі злочини середньої тяжкості, суд вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а отже йому необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, яке має бути необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При цьому, остаточне покарання ОСОБА_7 слід призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки даний злочин вчинений ним до постановлення 29.01.2016 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області вироку за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, яким ОСОБА_7 засуджений до 1 року 3 місяців позбавлення волі, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вказаним вироком більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбування покарання ОСОБА_7 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме з 29 лютого 2016 року до дня набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком суду законної сили слід залишити без зміни тримання під вартою.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не пред`являвся.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведенням експертиз в даному кримінальному провадженні в сумі 430,50 гривень /згідно акту № 237 здачі-приймання висновку судового експерта, спеціаліста № 237 184,50 гривень та згідно акту № 155 здачі-приймання висновку судового експерта, спеціаліста № 155 246,00 гривень т. 2 а.к.п. 13, 42/.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років трьох місяців позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 190 КК України у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши до відбування покарання у виді двох років трьох місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29.01.2016 року у виді одного року трьох місяців позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, у виді позбавлення волі строком на два роки три місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання в даному кримінальному провадженні з 29 лютого 2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме з 29 лютого 2016 року до дня набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без зміни тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз в кримінальному провадженні в сумі 430 (чотириста тридцять) гривень 50 копійок.
Речові докази по справі, а саме:
?мобільні телефони марки «Huawei Ascen Y600-U20» та «Samsung GSM-G531H», передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю ОСОБА_9 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд міста Кіровограда Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного
суду м. Кіровограда ОСОБА_1