Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/680/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.08.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницького Кіровоградської області у режимі відеоконференції під час трансляції з Кіровоградської ВК УДПтСУ в Кіровоградській області (№ 6), кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2016 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз 14.10.2011 року вироком Пролетарського районного суду м. Донецька за ч. 3 ст. 187, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 5 місяців, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.03.2016 року засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою в слідчому ізоляторі з 16.07.2011 року по 28.10.2011 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі 03 місяці 12 днів. Початок строку: 16.07.2011 року. Закінчення строку: 04.09.2018 року,

відмовлено у задоволенні спільного подання начальника Кіровоградської ВК № 6 та заступника голови спостережної комісії при Кіровоградському міськвиконкомі про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Кримінальне провадження розглянуто за участі сторін: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду першої інстанції відмовлено в задоволенні спільного подання начальника Кіровоградської ВК № 6 та заступника голови спостережної комісії при Кіровоградському міськвиконкомі про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України.

Суд першої інстанції дослідивши дані, які характеризують особу ОСОБА_7 дійшов висновку, що засуджений не став на шлях виправлення, оскільки неодноразово судимий за тяжкі злочини, протягом часу відбування покарання за останнім вироком мав шість стягнень, останнє з яких зняте за місяць до звернення з поданням, перебуваючи з червня 2015 року у виправній колонії відпрацював відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України лише 106 годин у жовтні та листопаді 2015 року.

В апеляційних скаргах:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду від 15 червня 2016 року стосовно ОСОБА_7 , постановити ухвалу, якою задовольнити подання адміністрації колонії та спостережної комісії, щодо ОСОБА_7 та замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким.

В обґрунтування вимог зазначає, що ухвала не відповідає фактичним обставинам, оскільки свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення є позитивні зміни, що відбуваються в його особистості, підтвердженні його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Вважає, що суд не в повній мірі врахував, що ОСОБА_7 був працевлаштований на дільниці по столярству, сувенірній дільниці та дільниці готової продукції, має заохочення за роботу на виробництві у колонії. Засуджений відбув 5 років 01 місяць 15 днів призначеного судом покарання, позитивно себе зарекомендував, має заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, за що був заохочений правами начальника установи, відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України відпрацював по благоустрою установи 106 годин.

Засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Ленінського районного суду від 15 червня 2016 року скасувати та постановити нову.

По суті апеляційних вимог вказує на необґрунтованість та невмотивованість оскаржуваної ухвали, постановленої з істотним порушенням вимог ст. 370 КПК, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд дослідив обставини з обвинувальним нахилом, посилаючись на те, що наявні в особовій справі характеризуючи його особу матеріали, свідчать про те, що він став на шлях виправлення. Зокрема, зауважує, що попередні судимості погашені та зняті відповідно до вимог ст. 88, 89 КК України ще в 2006 році Апеляційним судом Донецької області, накладені стягнення зняті начальником виправної колонії. Також вказує, що суд не врахував, що праця по благоустрою колонії не оплачується, а заохочується. За час відбування покарання він здобув дві спеціальності, працює столяром, виконував роботи по замовленню військової частини м. Кіровограда, дитячого будинку Петрівського району.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги, просив застосувати до нього більш м`яке покарання, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Постановою Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», визначено що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження за час відбування покарання ОСОБА_7 мав 6 стягнень, з яких 5 «доган» 1 «попередження». Останнє стягнення накладене 04.12.2015 року та зняте наказом № 286/АДМГ від 27.04.2016 року (а.к.п.5). Також, ОСОБА_7 , мав 7 заохочень «За сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку». Разом з цим, засуджений працював лише у жовтні та листопаді 2015 року, згідно довідки про заробітну плату. Хоча в Кіровоградській ВК № 6 перебуває з 15.06.2015 року, за цей період відпрацював лише 106 годин, відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України (а.к.п.12).

Та обставина, що 27.04.2016 року начальником Кіровоградської ВК (№6) знято з ОСОБА_7 раніше накладене стягнення винесене 04.12.2015 року свідчить лише про формальне право засудженого на заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким у виді обмеження волі, і не вказує на те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці, довів що став на шлях виправлення.

Крім того, відповідно до криміногенної характеристики ОСОБА_7 з 01.12.2011 року відбував покарання у Петрівській виправній колонії (№ 49) Кіровоградської області. За час відбування покарання в установі допустив 5 порушень встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них 2 рази правами начальника установи. Стягнення виражалися у порушенні правил внутрішнього розпорядку та вилученні заборонених речей, за що засуджений отримав догани та попередження. Стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку. Був працевлаштований на сувенірну дільницю столяром. За сумлінне ставлення до праці 5 раз заохочений, з них 1 раз правами начальника установи (а.к.п.7).

Тобто, незважаючи на те, що ОСОБА_7 заохочувався за сумлінне ставлення до праці, під час усього строку відбуття покарання він неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, за порушення правил внутрішнього розпорядку та вилучення заборонених речей, що на переконання колегії суддів свідчить про його стійке небажання ставати на шлях виправлення. Також вивченням даних про особу засудженого встановлено, що відповідно до характеристики висновку психолога відділу СВПР ОСОБА_7 характеризується негативно (а.к.п.8).

Доводи апеляції ОСОБА_9 відносно того, що попередні судимості погашені та зняті у 2006 році Апеляційним судом Донецької області відповідно до вимог ст. 88, 89 КК України, є безпідставними, такими що спростовуються матеріалами провадження, відповідно до яких засуджений ОСОБА_9 неодноразово судимий за тяжкі злочини, зокрема: 19.12.2005 року Харцизьким міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Звільнений 08.10.2010 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 2 роки 07 місяців 03 дні за постановою Кіровського районного суду м. Донецька від 30.09.2010 року; 14.10.2011 року Пролетарським районним судом м. Донецьк за ч. 3 ст. 187, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 5 місяців позбавлення волі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність ОСОБА_9 свого виправлення сумлінною поведінкою і відношенням до праці, під час усього періоду відбування покарання, оскільки він за час відбування покарання допустив 6 порушень встановленого порядку відбування покарання, з яких 5 «доган» 1 «попередження», останнє стягнення знято 27.04.2016 року, яке було накладене 04.12.2015 року, відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України відпрацював лише 106 годин, згідно висновку психолога відділу СВПР характеризується негативно. Отже, адміністрація Кіровоградської ВК №6 та спостережна комісія при Кіровоградському міськвиконкомі передчасно дійшла висновку про виправлення ОСОБА_7 та необхідність звернення до суду з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, тому районний суд обгрунтовано не задовольнив подання, а доводи апеляцій відносно того, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, є безпідставними.

Враховуюче вищевикладене і те, що заміна невідбутого покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК Україниколегія суддів, вважає що суд першої інстанції прийшов правильного висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, а саме своєю поведінкою і ставленням до виконання обов`язків на протязі всього періоду відбування покарання не засвідчив успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягають, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2016 року, якою стовно ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні спільного подання начальника Кіровоградської ВК № 6 та заступника голови спостережної комісії при Кіровоградському міськвиконкомі про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: підписи.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2