Справа № 359/3092/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/448/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 37 06.06.2016

УХВАЛА
Іменем України
06 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю прокурора - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
обвинуваченого - ОСОБА_9
потерпілої - ОСОБА_10
представника потерпілої - ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001329 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 року, яким,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, 1 та 3-х річного віку, працюючого вантажником - комплектувальником СНОБ ДПМА «Бориспіль», військовозобов`язаного, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить на час винесення вироку 12 750 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 20 000 грн. моральної шкоди,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 29.07.2014 р., близько 18-30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поряд з магазином « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 , коли продавець з магазину-потерпіла ОСОБА_10 зробила йому зауваження, зайшов всередину магазину, де, використовуючи малозначний привід, безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, почав ображати потерпілу нецензурною лайкою та при цьому, намагаючись нанести тілесні ушкодження, поздвигав холодильники та перекидав товар, який знаходився на холодильниках. На зауваження потерпілої та інших осіб припинити порушення громадського порядку і покинути магазин не реагував, продовжуючи порушувати громадський порядок.
В подальшому, продовжуючи свої хуліганські дії, перемістившись з приміщення магазину на вулицю та перебуваючи поряд з автомобілем, який стояв неподалік магазину, обвинувачений, з метою самоствердитись за рахунок завдання фізичного болю, що виразилося в ігноруванні загальновизнаних правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні та прояві грубої сили, безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, схопив обома руками за зап`ястки рук потерпілої, а після того, як остання позбавилась даного захвату, схопив лівою рукою за горло потерпілої, а правою рукою за ліву руку в області передпліччя та притиснув до автомобіля, внаслідок чого заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді синців та садна на шиї, синців на лівій руці: лівому плечі, передпліччі, та зап`ястку.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 , своїми умисними діями, що виразились у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 296 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та закрити провадження щодо нього на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд однобічно та упереджено дав оцінку наведеним доказам, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок, а саме, не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , дільничого інспектора міліції, які зазначили, що між потерпілою та обвинуваченим був словесний конфлікт, але тілесних ушкоджень обвинувачений потерпілій не спричиняв. Показам вказаних свідків судом не дано належної правової оцінки, що потягло за собою невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Вказує, що висновки суду про наявність в його діях, що мали місце в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та на вулиці по приїзду дільничого інспектора міліції, ознак грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, суперечать матеріалам кримінального провадження та зібраним у справі доказам, оскільки його дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. При цьому, спонукальним мотивом його конфлікту з потерпілою були неприязні стосунки останньої з його родиною та з ним, та його дії не супроводжувались грубим порушенням громадського порядку і не виражали явної неповаги до суспільства. Факт нанесення потерпілій ОСОБА_10 тілесних ушкоджень в суді підтвердив лише свідок ОСОБА_17 , який є чоловіком потерпілої.
Також зазначає, що в суді не було з`ясовано, а також суд у вироку не зазначив, чим підтверджується факт заподіяння потерпілій моральних та фізичних страждань або витрат немайнового характеру, з чого виходив суд при призначенні моральної шкоди в сумі 20 000 грн.
Крім того, зазначає, що суд безпідставно у вироку зазначив як обставину, що обтяжує покарання перебування його в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказана обставина не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи в суді.
Також зазначає, що судом не було враховано те, що нього на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, не працююча дружина, яка перебуває в декретній відпустці, матір пенсіонерка та непрацюючий батько.
В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла просить відмовити в її задоволенні, а вирок суду залишити без змін. Вказує, що під час судового розгляду ОСОБА_9 постійно змінював тактику, то він намагався залякати її та свідків, то змушував її відмовитись від обвинувачення. Так, факт нанесення їй тілесних ушкоджень в результаті хуліганських дій ОСОБА_9 підтверджується не лише її показами та показами свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , а також даними протоколів проведення слідчих експериментів з фототаблицями, даними висновків СМЕ. Факт перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння, крім показів свідків також підтверджується показами самого обвинуваченого, який в суді першої інстанції вказував на те, що випив 2 пляшки пива перед тим як зайти в магазин. Цей факт не заперечував також дільничний інспектор міліції. Рішення суду в частині стягнення з обвинуваченого на її користь моральної шкоди в розмірі 20000 грн. також є законним та обгрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які подану обвинуваченим апеляційну скаргу підтримали, думку потерпілої та її представника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вимоги вказаної норми закону повністю дотримані судом першої інстанції при постановленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_9 .
Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і грунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах.
Зокрема, з показань потерпілої ОСОБА_10 вбачається, що 29.07.2014 року вона працювала в магазині разом зі свідком ОСОБА_20 . До магазину зайшли відвідувачі, у тому числі і обвинувачений, які були в стані алкогольного сп`яніння. Через деякий час вона побачила у вікно, як обвинувачений б`є хлопця. Вона вийшла з магазину та зробила йому зауваження, після чого повернулась в магазин. Тоді обвинувачений забіг в магазин, почав розмахувати футболкою, збив вазу з квітами, виражався на її адресу та адресу інших громадян нецензурною лайкою, перевертав холодильники та намагався забігти за прилавок. Тоді вона вилила в бік обвинуваченого гарячу воду з чайника, однак не влучила. Одночасно обвинуваченого намагались заспокоїти відвідувачі магазину, однак той не реагував. Коли обвинуваченого вивели на вулицю, вона викликала дільничого інспектора міліції та свого чоловіка. Після приїзду дільничого інспектора міліції вона вийшла на вулицю, сіла до нього в автомобіль та почала писати заяву. В цей час ОСОБА_9 бігав поряд з автомобілем, виражався нецензурною лайкою та показував непристойні жести. Після того, як вона вийшла з автомобіля, обвинувачений підбіг до неї, схопив за зап`ястки рук, а потім за шию і притис до автомобіля, чим спричинив їй тілесні ушкодження.
З показань свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 вбачається, що 29.07.2014р. вони знаходились в магазині, коли почули, що на вулиці відбувалась бійка, в якій приймав участь обвинувачений. Коли бійку розборонили, обвинувачений забіг до магазину та почав розмахувати футболкою, розбив вазу та намагався забігти за прилавок до потерпілої, при цьому він виражався нецензурною лайкою. ОСОБА_18 намагався вивести обвинуваченого з магазину, однак той виривався. Коли обвинуваченого вивели з магазину та до магазину приїхав дільничий інспектор міліції, потерпіла вийшла на вулицю і звідти знову почулись крики та нецензурна лайка. Через деякий час потерпіла повернулась до магазину та в неї на шиї та руках були синці та подряпини. Під час цих подій від обвинуваченого було чути запах алкоголю.
Допитаний в судовому засіданні дільничий інспектор ОСОБА_21 вказував, що в той день йому зателефонувала потерпіла та повідомила, що обвинувачений виражається нецензурними словами чіпляється, ображає. Коли він під`їхав до магазину, то побачив, що між потерпілою та обвинуваченим відбувається конфлікт. Потерпіла повідомила, що обвинувачений зайшов в магазин, де порозкидав речі та нецензурно лаявся. Потерпіла сіла в його автомобіль та написала відповідну заяву. Коли потерпіла виходила з автомобіля, між нею та обвинуваченим знову почались образи. Обвинувачений вів себе агресивно, від нього було чути запах алкоголю. Він відвіз обвинуваченого додому та коли повернувся до магазину, то магазин вже не працював, хоча за графіком повинен був працювати, а потерпіла повідомила йому, що ОСОБА_9 заподіяв їй тілесні ушкодження.
Як вбачається з висновків судово медичних експертиз від 01.08.2014р. №185, від 19.08.2014р. №135д та від 26.08.2014р. №143д, виявлені у потерпілої тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на шиї, синців на лівій руці: лівому плечі, передпліччі та зап`ястку могли виникнути в час та за обставин, які зазначені в протоколах слідчих експериментів за участю потерпілої та свідка ОСОБА_22 та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Ретельно дослідивши наведені докази в їх сукупності, надавши їм всебічну, повну і об`єктивну оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 та вірно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 296 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що в його діях не має ознак кримінального правопорушення хуліганства, а його дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та що мотивом його дій було не порушення громадського порядку, а неприязні стосунки потерпілої з його родиною та з ним, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та зібраних по справі доказах.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006р. «Про судову практику у справах про хуліганство», при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Відповідно до п. 5 вище вказаної ППВСУ, за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій
особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, пошкодженням майна, тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Так, в ході розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що обвинувачений своїми умисними діями з мотивів зневажливого ставлення до громадського порядку та явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, що виразилось нахабному поводженні як у відношенні до потерпілої, так і у відношенні до інших громадян, нецензурній лайці, поєднане з пошкодженням чужого майна, заподіянням потерпілій тілесних ушкоджень, та порушенні спокою громадян, тривалому неприпиненні вказаних дій, незважаючи на зауваження, вчинив саме хуліганські дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку.

За таких обставин доводи обвинуваченого про те, що його дії є дрібним хуліганством і не тягнуть за собою кримінальної відповідальності, є безпідставними.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи обвинуваченого про те, що факт нанесення потерпілій ОСОБА_10 тілесних ушкоджень в суді підтвердив лише свідок ОСОБА_22 , який є чоловіком потерпілої. Як вбачається з матеріалів провадження, про нанесення потерпілій тілесних ушкоджень вказували також свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , які зазначили, що коли потерпіла після конфлікту на вулиці зайшла в магазин вони бачили подряпини на шиї та руках. До того в потерпілої тілесних ушкоджень не було. З висновків СМЕ від 01.08.2014р. №185, від 19.08.2014р. №135д та від 26.08.2014р. №143д вбачається, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження могли виникнути в час та за обставин, які зазначені в протоколах слідчих експериментів за участю потерпілої та свідка ОСОБА_22 та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. З довідки Бориспільської ЦРЛ вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 29.07.2014р. зверталась до травмпункту Бориспільської ЦРЛ, діагноз забій м`яких тканин шиї.
Також не ґрунтуються на матеріалах справи доводи обвинуваченого про те, що суд безпідставно у вироку зазначив про перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Так, вказана обставина підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який в ході судового розгляду справи вказував про те, що 29.07.2014р. він випив пляшку пива, показаннями свідка ОСОБА_18 , який в суді вказував про те, що від обвинуваченого було чути запах алкоголю. Також про те, що від обвинуваченого було чути запах алкоголю вказували свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_19 . За таких обставин доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки рішення суду в цій частині достатньо вмотивоване, а розмір відшкодування відповідає вимогам розумності та справедливості, а тому вимоги апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині є необґрунтованими.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, працевлаштований, шкоду потерпілій не відшкодував. Судом також враховано наявність обтяжуючих покарання обставин, а саме, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за даний злочин за своїм видом та розміром відповідає тяжкості злочину, особі обвинуваченого та досягненню мети, передбаченої ст. 50 ч.2 КК України.

За таких обставин вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 року щодо ОСОБА_9 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, тому вирок слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення. Підстав для закриття провадження в ході апеляційного розгляду також не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 3-х місяців з дня проголошення ухвали.
Судді:

_________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4