Справа №639/2572/16-к
Провадження №1-кс/639/354/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2016 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчо-арештованого ОСОБА_4 , представника ХУВП №27- ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу слідчо-заарештованого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

на незаконність утримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань УДПС України в Харківській області №27, -

в с т а н о в и в:

21.03.2016 року слідчо-арештований ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою, в якій в порядку вимог ст.206 КПК України просить визнати незаконним його тримання під вартою умовах ХУВП №27 м.Харкова без відповідних правових підстав та негайно звільнити його з-під варти.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_4 зазначає, що з 15.08.2008р. дотепер він перебуває під вартою в ХУВП №27 як слідчо-заарештована особа. На розгляді у суді з 2008 року знаходиться кримінальна справа у відношенні нього за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.115 ч.2,146 ч.3 КК України. Строк його попереднього ув`язнення становить 7 років 07 місяців , що у відповідності до положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням відбуття покарання становить понад 15 років. Посилаючись на норми Конвенції про захист прав людини та основних свобод та практику застосування їх в рішеннях Європейського суду з прав людини, просить звільнити його з-під варти, так як його тримання під вартою вважає незаконним.

В судовому засіданні слідчо-арештований ОСОБА_4 підтримав скаргу , просив її задовольнити за наведених вище обставин. Крім того пояснив, що за час перебування в ХУВП захворів на хронічні недуги, які потребують постійного медичного обстеження та лікування, що неможливо в умовах ХУВП. На теперішній час у нього спостерігається загальне погіршення стану здоров`я.

Прокурор та представник ХУВП №27 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечували, оскільки на даний час наявне судове рішення, на підставі якого ОСОБА_4 тримається під вартою, що відповідно свідчить про необґрунтованість поданої скарги.

Вислухавши думку прокурора, представника ХУВП №27, слідчо-заарештованого, дослідивши зміст поданої скарги про незаконність утримання особи під вартою, матеріали судової та особової справ, надані докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.289 ч.3,146 ч.3,15 ч.3,289 ч.3,28 ч.3,115 ч.2 п.3,115 ч.2 п.6,115 ч.2 п.11,115 ч.2 п.12,115 ч.2 п.13 КК України.

Слідчим суддею також встановлено та матеріалами особової справи підтверджено, що провадження у кримінальній справі стосовно ОСОБА_4 відбувалося за правилами КПК України (1960р.) Постановою Київського районного суду м.Харкова від 18.08.2008р. під час проведення досудового слідства по вищевказаній кримінальній справі ОСОБА_4 було обрано міру запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою в СІЗО №27 м.Харкова, тобто запобіжний захід стосовно нього у даній справі під час досудового слідства обирався судом також згідно положень КПК України 1960 р.

Посилання ОСОБА_4 на те, що його арешт у 2008 році є незаконним, бо в поданні слідчого про обрання йому запобіжного заходу є посилання на номер неіснуючої кримінальної справи,та в резолютивній частині подання вказано не його прізвище,а іншої особи, на увагу слідчого судді не заслуговують, оскільки постанова суду про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 набрала законної сили, не оскаржувалася ОСОБА_4 або його захисником ОСОБА_6 у встановленому законом порядку.

Відповідно до положення п.9 розділу XI « Перехідні положення » Кримінального процесуального кодексу України (2012р.), застосовані під час дізнання, досудового слідства запобіжні заходи до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Моментом зміни, скасування, припинення запобіжного заходу на теперішній час може вважатись час після винесення відповідного судового рішення у вигляді ухвали в порядку ст.273 КПК України(1960).

Таким чином, п.9 розділу XI « Перехідні положення » Кримінального процесуального кодексу України вказує на те, що запобіжні заходи, обрані до 19.11.2012 року включно, продовжують свою дію до моменту їх припинення і можуть бути змінені або скасовані, лише в порядку, передбаченому КПК України 1960 р.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя при вирішенні відповідної скарги ОСОБА_4 позбавлений процесуальної можливості керуватись положеннями Кримінального процесуального кодексу України, що визначають порядок зміни йому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані питання може розглядати суд, в провадженні якого натепер перебуває вказана кримінальна справа (нині це є Лозовський міськрайонний суд Харківської області)

Крім того,Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року частину 5 статті 72 КК України викладено в новій редакції, в якій зокрема вказано про те, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті. У разі якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною цього Кодексу для злочину (злочинів), у якому (яких) підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора. Таке звільнення допускається на стадії судового розгляду кримінального провадження і на стадії досудового розслідування такого кримінального провадження.

Пункти 2 та 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року визначають, що цей закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю. Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.

При вирішенні скарги на незаконність тримання під вартою ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Досліджені слідчим суддею докази свідчать про те, що ОСОБА_4 на теперішній час не має процесуального статусу засудженого.

З огляду на вищевикладене, питання про застосування до ОСОБА_4 Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» не належить до повноважень слідчого судді, це питання вирішується судом, в провадженні якого перебуває вказана кримінальна справа, в порядку, передбаченому вищезазначеним законом.

Виходячи із вищевикладених обставин, доводи скарги слідчо-арештованого ОСОБА_4 щодо незаконності його утримання під вартою в умовах ХУВП №27 не знайшли свого підтвердження під час розгляду зазначеної скарги, у зв`язку з чим у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Водночас, слідчий суддя, дослідивши матеріали особової справи ,які стосуються стану здоров`я слідчо-арештованого, вислухавши пояснення останнього в цій частині, вважає за необхідне зобов`язати начальника медичної частини Харківської установи виконання покарань №27 провести належне медичне обстеження слідчого заарештованого ОСОБА_4 та ,за необхідності, лікування у відповідності зі станом його здоров`я.

Керуючись ст. ст. 206, 369-372, 375, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на безпідставне тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області №27 відмовити.

Зобов`язати начальника медичної частини Харківської установи виконання покарань №27 провести належне медичне обстеження слідчого заарештованого ОСОБА_4 та ,за необхідності, лікування у відповідності зі станом його здоров`я.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1