Справа № 583/2062/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" липня 2016 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження № 0000495 від 16 червня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Мерефа Харківської області, що зареєстрований в АДРЕСА_1 , що має вищу освіту, що не працює, неодруженого, раніше не судимого

за ч. 2 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , діючи усупереч вимогам ст. ст. 116-126 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, у невстановлений досудовим слідством час в період з липня 2012 року по теперішній час самовільно зайняв земельну ділянку ( розмістив металевий вагончик) площею 0,0029 га на території Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області на відстані 12 метрів від річки Ворскла, яка відноситься до земель природно-заповідного фонду на території Гетьманського національного природного парку.

Своїми діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель.

30 червня 2016 року до суду надійшов обвинувальний акт та письмова угода про визнання винуватості, укладена 30.06.2016 року між прокурором Охтирської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , згідно якої підозрюваний визнає себе винуватим у самовільному зайнятті земельної ділянки особливо цінних земель та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, плідно співпрацювати при розслідуванні та розкритті кримінального провадження, надавши слідству правдиві та ґрунтовні показання щодо всіх обставин скоєння злочину, причетності, участі та ролі у вчиненні кримінального правопорушення інших осіб. Прокурор та підозрюваний узгодили міру покарання за ч. 2 ст. 197-1 КК України, враховуючи щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди, як декількох обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину та враховуючи особу ОСОБА_5 - його позитивну характеристику, що є підставою для застосування ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене санкцією ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Прокурор пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Суд проаналізував надані матеріали, вислухав пояснення обвинуваченого, думку прокурора, захисника, які вважають, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого обгрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України - самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель.

Обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, визнає.

Встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором є добровільним. Зміст та порядок укладення угоди відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, узгоджена підозрюваним та прокурором, визначена з застосуванням ст. 69 КК України, за наявності до того законних підстав, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374- 376, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 червня 2016 року між прокурором Охтирської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000495 від 16 червня 2016 року за обвинуваченням за ч. 2 ст. 197-1 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України та призначити йому покарання за цим законом з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 1700 ( однієї тисячі сімсот ) гривень.

Вирок може бути оскаржений засудженим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайсуд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_1