Справа №490/5103/15-к 26.05.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/406/16 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.78 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 липня 2015 року, якою:
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 :
- направлено для відбування покарання до кримінально-виконавчої установи.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
представник КВІ ОСОБА_8 ,
засуджений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_9 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги засудженого.
Просить переглянути рішення суду щодо направлення його до кримінально-виконавчої установи, а також зарахувати у відбуте покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
Ухвалою задоволено подання заступника начальника кримінально-виконавчої інспекції Центрального району м. Миколаєва УДПтСУ в Миколаївській області про скасування звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого до кримінально-виконавчої установи.
Узагальнені доводи апеляційної скарги засудженого.
Вважає рішення суду неправильним, оскільки він має постійне місце проживання у АДРЕСА_1 .
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
Визнано доведеним, що ОСОБА_6 жодного разу не з`явився на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, а також змінив місце свого проживання, що є невиконанням покладених на нього вироком обов`язків протягом іспитового строку.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та думку його захисника на підтримку апеляційної скарги та про повернення матеріалів подання КВІ на новий розгляд до суду 1-ї інстанції, думку прокурора та представника КВІ про згоду з поверненням матеріалів подання на новий розгляд, вивчивши матеріали судового розгляду подання та кримінального провадження № 1/490/59/2015, обговоривши доводи скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
ОСОБА_6 засуджено вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.12.2014 р. за ч.2 ст.185, ч.2 ст.27 - ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, та покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтись для реєстрації в цій інспекції.
03.06.2015 р. КВІ Центрального району УДПтСУ звернулась до суду із поданням про направлення ОСОБА_6 до кримінально-виконавчої установи, оскільки він за адресою, вказаною у вироку, не проживає, місце його фактичного проживання встановити не вдалося, внаслідок чого він на виклики до інспекції не з`являвся, через що покладені обов`язки за ст.76 КК України не виконував.
Ухвалою Центрального райсуду м. Миколаєва від 06.07.2015 р. подання задоволено, ОСОБА_6 направлено для відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі до кримінально-виконавчої установи.
Згідно вироку, яким ОСОБА_6 засуджено, він мав постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
За цією ж адресою йому направлялись виклики кримінально-виконавчої інспекції, на які він до інспекції не з`являвся, після чого встановлено, що він там не проживає і його місце знаходження не відоме.
16.03.2016 р. ОСОБА_6 затримано у порядку виконання ухвали від 06.07.2015 р. за адресою: АДРЕСА_1 .
В апеляційному суді ОСОБА_6 надав пояснення, що це є його постійне місце проживання, у тому числі і під час постановлення щодо нього вироку від 24.12.2014 р. Місцем реєстрації є: АДРЕСА_3 .
Проживання за адресою по АДРЕСА_2 заперечує.
Стверджує, що викликів до кримінально-виконавчої інспекції за місцем свого проживання не отримував.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 1/490/59/2015, місцем проживання ОСОБА_6 до постановлення вироку від 24.12.2014 р., яким його засуджено, органом досудового слідства, а також судом встановлено: АДРЕСА_3 .
Кримінальне провадження не містить даних про те, що ОСОБА_6 коли-небудь проживав за адресою: АДРЕСА_2 , хоча її і зазначено у вироку як місце проживання обвинуваченого.
Разом з тим, саме за цією адресою кримінально-виконавча інспекція здійснювала виклики засудженого з метою постановки його на облік, встановлення обмежень та роз`яснення порядку відбування покарання з випробуванням.
За такого ОСОБА_6 не з`являвся до КВІ та не виконував покладені на нього судом обов`язки з причини неправильного зазначення у вироку його місця проживання.
Відповідно до положень ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, суд направляє його для відбуття призначеного покарання.
За замістом цієї норми, невиконання обов`язків повинно мати умисний характер, тобто з вини засудженого, а суд у кожному випадку мав з`ясовувати причину такого невиконання.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, умислу на ухилення від виконання обов`язків ОСОБА_6 не мав, оскільки викликався до кримінально-виконавчої інспекції у порядку виконання вироку за адресою, де він не проживав і не повинен був проживати.
У цьому випадку невиконання сталося не з йоги вини, відповідно до чого підстави для скасування випробування та направлення ОСОБА_6 для відбування покарання до кримінально-виконавчої установи відсутні.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на неналежне оформлення кримінально-виконавчою інспекцією подання щодо ОСОБА_6 , тому як вбачається із змісту самого подання, воно не підписане особою, яка звернулась із ним до суду - заступником начальника кримінально-виконавчої інспекції Центрального району м. Миколаєва УДПтСУ в Миколаївській області ОСОБА_10 .
Відсутність підпису посадової особи на офіційному документі, виданому установою, який містить відомості, що засвідчують факти, які мають юридичне значення, тобто породжують, змінюють чи припиняють певні правовідносини - є ознакою недійсності такого документу.
За такого, суд взагалі був позбавлений підстав для прийняття подання до провадження, так само як і здійснювати його розгляд.
Зазначені обставини суд 1-ї інстанції взагалі полишив поза увагою, крім того, здійснив судовий розгляд без участі засудженого та його захисника, а в оскаржуваному рішенні не навів мотивування свого висновку щодо ухилення ОСОБА_6 від обов`язків під час іспитового строку.
З огляду на викладене, оскаржуване апелянтом рішення не може залишатись у силі, тому воно, відповідно до п.4 ч.1 ст.407 КПК України, має бути скасоване та у задоволенні подання кримінально-виконавчої інспекції щодо ОСОБА_6 слід відмовити.
Також, апеляційний суд не вбачає передбачених КПК України підстав для направлення подання КВІ на новий розгляд до районного суду, як і для застосування положень ч.5 ст.72 КК України до покарання засудженого, про що також просить апелянт, внаслідок чого скарга підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст.405,407,424,426,532 КПК України, апеляційний суд
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 липня 2015 року про направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання до кримінально-виконавчої установи - скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні подання заступника начальника кримінально-виконавчої інспекції Центрального району м. Миколаєва УДПтСУ в Миколаївській області про скасування звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого до кримінально-виконавчої установи - відмовити.
Засудженого ОСОБА_6 з-під варти звільнити у залі судових засідань.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді: