№ 1-кп/243/488/2016
У Х В А Л А
29 липня 2016 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисників ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
представника потерпілих ОСОБА_10 ОСОБА_11
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області досудовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 ч.2 КК України, -
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 ч.2 КК України
Під час проведення підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_10 було заявлене клопотання, про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.
Свої вимоги він обґрунтував тим, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки покарання у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 ч.2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років крім того ОСОБА_4 під час досудового слідства вже перебував у розшуку. Зазначає, що обвинувачений неодноразово погрожував потерпілим фізичною розправою, а також наголосив, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків не працює, а тому більш м`який запобіжний захід застосувати неможливо.
Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання ОСОБА_10 .
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили суд відмовити у його задоволенні.
Потерпілі та їх представники не заперечували проти задоволення клопотання.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватись від органів досудового розслідування;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Пунктом с частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.
З огляду на викладене, суд вважає, що на даній стадії судового розгляду не доцільно буде застосовувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог законодавства тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_10 про те, що обвинувачений може ухилятися від суду, оскільки він вже перебував у розшуку. З огляду на те, що жодних доказів він суду не надав, а сам обвинувачений за першою вимогою з`являється до суду. Будь-яких спроб обвинуваченого переховуватись від суду встановлено не було.
Крім того ОСОБА_10 посилається на те, що обвинувачений підозрюється у вчиненні злочину покарання за яке передбачене у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, однак при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу тяжкість злочину не може бути вирішальним питанням.
Таким чином, потерпілим взагалі не вмотивоване таке звернення, а перелічені в ньому ризики не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та не вбачаються з долучених до клопотання матеріалів.
Крім того, слід зауважити, що інкриміноване обвинуваченому діяння відноситься до злочинів середньої тяжкості й санкція статті передбачає позбавлення волі до 5 років, проте запобіжний захід, що планується застосувати до обвинуваченого не відповідає тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.
Статтею 178 Кримінально-процесуального кодексу України закріплено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
За таких обставин, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості заявлених у клопотанні вимог та їх неналежності, а тому клопотання задоволенню не підлягає.
Крім того, слід зауважити, що посилання ОСОБА_10 у своєму клопотання на прогнозування ймовірності впливу обвинуваченим на свідків, потерпілих та ухилення останнього від явки до суду є безпідставним й не може сприйматись судом як об`єктивне та використовуватись при вирішенні клопотання, оскільки воно побудоване на самих лише припущеннях.
В своєму клопотанні ОСОБА_10 у якості доказів винуватості ОСОБА_4 перелічує матеріали досудового розслідування, однак ознайомитися з ними у суду не має можливості, оскільки у підготовчому судовому засіданні матеріали не передають для ознайомлення, тому ці доводи є передчасними.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд -
У задоволенні клопотання ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - відмовити, у зв`язку з відсутністю підстав.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом 5 днів з дня її оголошення.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1