Ухвала
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
особи, щодо якої скасована постанова
про порушення кримінальної справи ОСОБА_6 ,
розглянула у судовому засіданні в м. Києві 7 квітня 2016 року справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді справи судом апеляційної інстанції, на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 9 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 15 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6
Після чого зазначені кримінальні справи об`єднані в одне провадження.
На зазначені постанови ОСОБА_7 було подано скаргу до місцевого суду.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 9 липня 2015 року скаргу ОСОБА_7 задоволено та скасовано постанови про порушення кримінальної справи від 9 червня 2011 року та від 3 серпня 2011 року. Приймаючи таке рішення суд послався на те, що з представлених суду матеріалів, на підставі яких було прийнято рішення про порушення кримінальної справи, не вбачається наявність в діях службових осіб відділу державного екологічного та радіаційного контролю та ОСОБА_7 ознак злочинів за яким порушувались кримінальні справи згідно оскаржуваних постанов.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15 вересня 2015 року постанову Приморського районного суду м. Одеси від 9 липня 2015 року залишено без зміни. Приймаючи таке рішення апеляційний суд послався на те, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в матеріалах кримінальної справи відсутні достатні данні, які б вказували на ознаки вчинення злочинів, за оскаржуваними постановами органів досудового слідства.
У касаційній скарзі прокурор, який брав участь в розгляді справи судом апеляційної інстанції, ставить питання про скасування судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд, посилаючись на ту обставину, що на момент порушення кримінальної справи у прокурора та слідчого були наявні достатні приводи і підстави для винесення постанов про порушення кримінальних справ щодо ОСОБА_7 та посадових осіб відділу державного екологічного та радіаційного контролю в пунктах пропуску через державний кордон посту екологічного контролю «Одеський морський торговельний порт» Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря». Крім того вказує, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 9 липня 2015 рокубула винесена з порушенням вимог ч. 4 ст. 236-7 та ст. 237 КПК України в редакції 1960 року. Зазначає, що суди при перевірці скарги ОСОБА_7 вдалися до оцінки доказів по справі, що є неправомірним.
На касаційну скаргу прокурора від особи щодо якої скасована постанова про порушення кримінальної справи ОСОБА_6 до суду надійшли письмові заперечення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_4 , який підтримав касаційну скаргу прокурора, думку ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Доводи касаційної скарги про порушення судом першої інстанції ст. 236-8 КПК України в редакції 1960 року при розгляді справи, колегія суддів вважає обґрунтованими.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 236-7 КПК України в редакції 1960 року суд приймає до розгляду скаргу на постанову про порушення кримінальної справи протягом усього часу перебування справи у провадженні органу дізнання, слідчого, прокурора до моменту закінчення досудового слідства.
Згідно зі ст. 237 КПК України в редакції 1960 року при попередньому розгляді справи суддя з`ясовує щодо кожного з обвинувачених такі питання: чи підсудна справа суду, на розгляд якого вона надійшла; чи немає підстав для закриття справи або її зупинення; чи складено обвинувальний висновок відповідно до вимог цього Кодексу; чи немає підстав для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу; чи не було допущено під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.
ч. 2 ст. 367 КК України направлено до Приморського районного суду
м. Одеси в порядку ст. 218 КПК України в редакції 1960 року.
Однак, як вбачається з мотивувальної частини постановиПриморського районного суду м. Одеси від 9 липня 2015 року, суд, в порушення вимог процесуального закону, за результатами попереднього розгляду справи прийняв рішення про задоволення скарги ОСОБА_7 та скасування постанов про порушення кримінальних справ від 9 червня 2011 року та 3 серпня 2011 року, яке не передбачено на даній стадії кримінального процесу. Дане порушення є істотним, оскільки воно перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що є підставою для скасування судового рішення.
Крім того, скасовуючи постанови про порушення кримінальної справи, суд у своїй постанові зазначив, що в наданих суду матеріалах не міститься достатніх даних, які вказують на наявність в діях ОСОБА_7 та посадових осіб відділу державного екологічного та радіаційного контролю в пунктах пропуску через державний кордон посту екологічного контролю «Одеський морський торговельний порт» Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря» ознак злочину передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
За змістом ст.ст. 94-97, ч. 3 ст. 236-8 КПК України в редакції 1960 року, суд першої інстанції, здійснюючи судовий контроль за законністю порушення кримінальної справи, має перевіряти чи є приводи та підстави, які вказують на ознаки злочину, чи достатньо даних для того, щоб розпочати процедуру досудового слідства та чи немає обставин, передбачених ст. 6 КПК України, які виключають провадження в кримінальній справі.
При цьому, на даній стадії досудового слідства суд не повинен розглядати та вирішувати заздалегідь ті питання, які мають вирішуватись при розгляді кримінальної справи по суті.
Як вказано у постановах про порушення кримінальної справи, приводом до порушення кримінальної справи стало безпосереднє виявлення слідчим ознак злочину передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а підставами достатні дані, що вказують на наявність ознак складу зазначеного злочину.
Суд першої інстанції у своєму рішенні вдався не до перевірки наявності приводу для порушення кримінальної справи та достатності даних, які вказують на наявність ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а до оцінки доказів, тоді як вони мали досліджуватись і оцінюватись судом лише при розгляді справи по суті.
Таким чином суд в порушення вимог ст. 236-8 КПК України в редакції 1960 року допустився оцінки обсягу обвинувачення, допустимості доказів і їх достовірності, що є неприпустимим в тому числі і з огляду на рекомендації надані в п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 4 червня 2010 року № 6 «Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого чи прокурора про порушення кримінальної справи».
За таких обставин, постанова місцевого суду, винесена при попередньому судовому розгляді, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, підлягає скасуванню.
Оскільки під час перегляду справи в апеляційному порядку зазначені порушення не були усунуті, скасуванню підлягає й ухвала апеляційного суду, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 377 КПК України в редакції 1960 року.
Керуючись статтями 394 - 396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді справи судом апеляційної інстанції, задовольнити.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 9 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 15 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 - скасувати, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд.

Судді:
_________________ ________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3