Дата документу Справа № 314/5414/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єд. унікальний №314/5414/15-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
№ пров. 11-кп/778/963/16 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2016 року, яким обвинуваченого

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василівка Запорізької області, громадянина України, не працюючого, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 21.05.2012 року Кам`янко-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289, ст.70 КК України до 5-ти років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

2) 13.12.2012 року Великобілозерським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 5-ти років 3-х місяців позбавлення волі, невідбута частина покарання у виді позбавлення волі складає 2 роки 3 місяці 11 днів,

засуджено за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 393 КК України на 5 роки 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 08.10.2015 року до дня набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі у Вільнянській виправній колонії (№ 20) УДПтС України в Запорізькій області, 07.10.2015 року, приблизно о 04 годині 30 хвилин, діючи умисно, за попередньою змовою з іншою особою, намагався втекти з місця позбавлення волі; з цією метою ОСОБА_8 та інша особа, пройшовши вздовж їдальні через овочеве сховище, перелізли через паркан на промислову зону, звідки по спеціальній огорожі, зробленої з металевої сітки-рабиці з двома ярусами металевого колючого дроту "ягоза" із сигналяційними дротами, яка розмежовує автомобільний контрольно-перепускний пункт та режимні тропи Вільнянскої ВК-20, стали пересуватися до зовнішньої маскувальної огорожі колонії, щоб у подальшому залишити її територію. Далі ОСОБА_8 та інша особа, досягнувши рівня зазначеної огорожі в межах контрольно-слідової тропи караулу, почувши звуковий сигнал тривоги та попереджувальні вигуки працівників колонії про можливість застосування зброї, ігноруючи ці попередження, намагалися продовжити свої дії, але інший засуджений був уражений пострілом з вогнестрільної зброї, внаслідок чого ОСОБА_8 злякався та був змушений упинитися, після чого й був затриманий працівниками колонії.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_8 з вироком суду не згоден, вважає його незаконним, просить його виправдати, перерахувати термін відбутого ним строку надходження в СІЗО 11 на підставі ч.5 ст. 72 КК України.

У судовому засіданні апеляційної інстанції суд заслухав доповідь судді щодо вироку, ким і в якому обсязі він оскаржений та основних доводах апеляції; обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав доводи своєї апеляції; адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 ; прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляції, з наступного.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні злочинів зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.3 ст.15, ч.2 ст.393 КК України не визнав. Суду обвинувачений пояснив, що в ніч з 6 на 7 жовтня 2015 року він та інший засуджений ОСОБА_10 дійсно вилізли за один з арканів колонії, щоб дістати мобільний телефон, який їм перекинули ззовні, коли він передавав ОСОБА_11 телефон, то почув шум, і ОСОБА_12 повис на паркані, а його затримали працівники колонії; обвинувачений стверджує, що наміру здійснити втечу та залишити місце позбавлення волі ні він, ані ОСОБА_10 не мали, і щодо цього не домовлялися.

Разом з тим, його провина підтверджується і іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до протоколу слідчого експерименту від 19.11.2015 року вбачається, що під час цієї слідчої дії ОСОБА_8 на території Вільнянської ВК-20 вказав, яким саме чином в ніч на 07.10.2015 року він та ОСОБА_13 намагалися добратися до зовнішньої огорожі колонії. дри цьому пояснював, що вони робили це, з метою здійснити втечу з колонії та поїхати до родичів співучасника злочину, які проживають в Криму.

Даючи показання безпосередньо суду у судовому засіданні 16.12.2015 року обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував, що намагався здійснити втечу з місця позбавлення золі, пояснив, що це запропонував йому ОСОБА_13 безпосередньо перед самою спробою, при цьому той говорив, що поїдуть до його родичів у Крим, саме для цього вони удвох намагалися вибратися за паркан колонії, але під час цієї спроби ОСОБА_12 був вбитий, а він сам затриманий: обвинувачений лише оспорював ту обставину, що мала місце попередня змова з ОСОБА_13 .

Згідно протоколу огляду місця події від 07.10.2015 року, труп ОСОБА_13 виявлений на ділянці огорожі колонії, що веде від промислової зони до зовнішньої маскувальної огорожі установи.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що в ніч на 07.10.2015 року він знаходився на нічному чергуванні на одному з постів Вільнянської ВК-20, та приблизно о 5 годині 25 хвилин почув доповідь іншого чергового ОСОБА_15 про спрацювання сигналізації; після цього він побачив на паркані двох засуджених, нажав кнопку тривоги, став їх попереджати та здійснив попереджувальний постріл, але засуджені не відреагували та стали рухатися ще швидше; тоді він змушений був здійснити постріл в одного з них.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 підтвердила свідчення свідка ОСОБА_14 , пояснила суду, що 07.10.2015 року приблизно о 5 годині 25 хвилин мало місце спрацювання сигналізації, і вона побачила на паркані двох засуджених, які переміщувалися по ньому; вона їх попередила, але засуджені не відреагували, продовжили рух групою, після чого інший черговий ОСОБА_14 змушений був здійснити постріл в одного з них.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 393 КК України, як незакінчений замах на втечу з місця позбавлення волі за попередньою змовою групою осіб, не доведений до кінця з причин, що не залежали від волі особи.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєні ним злочини. При цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, та дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, висновків для себе не зробив та знов вчинив злочин, характеризується негативно.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо обґрунтував свої висновки про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_8 можливе с ізоляцією його від суспільства, з призначенням покарання, вказаному у вироку суду.

Порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2016 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 , якого засуджено за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 393 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: