У Х В А Л А
Справа № 183/4761/16 № 1-кп/183/826/16

17 листопада 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000516 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000516 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду зклопотанням про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що обвинувачений може переховатися від суду, а тому, на думку прокурора, з урахуванням реальної наявності вказаних вище ризиків, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів недоцільно.

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення заявленого клопотання заперечував, зазначивши, що прокурором не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, тобто щодо недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, яким є наприклад домашній арешт. Відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від слідства та суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. При цьому, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків та наданих сторонами матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання ним умов раніше застосованих запобіжних заходів. ОСОБА_8 має на утриманні двох малолітніх дітей, проживає разом з ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності 13 тижнів, позитивно характеризується за місцем проживання, та жодним чином не переховується, не перешкоджає судовому слідству та не вчинив нових злочинів. Тому, на думку захисника, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 перешкоджатиме встановленню істини у справі, ухилятиметься від явки до суду, що свідчить про те, що не має підстав для тримання його під вартою.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника, заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора, просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні просив вирішити дане клопотання на розсуд суду, зазначивши при цьому, що до ОСОБА_4 особисто претензій не має.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали провадження, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

В клопотанні, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, він посилається на ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме на можливість обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Обґрунтовуючи даний ризик, прокурор посилається на той факт, що під час проведення досудового розсування обвинуваченого було оголошено у розшук через те, що останній переховувався від органів досудового слідства.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

При цьому наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд встановлює на момент розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Судом встановлено, що на даний момент, ОСОБА_4 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_10 .

В усі судові засідання, а саме, призначені на 19.10.2016 року, 10.11.2016 року та 17.11.2016 року обвинувачений ОСОБА_4 з`являвся.

А відтак, підстави вважати, що на даний момент наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме на можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, у суду відсутні.

Прокурор, будь-яких інших доказів, які б підтверджували наявність даного ризику, (окрім посилання на оголошення обвинуваченого у розшук під час досудового розслідування), не надав.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлене прокурором клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу не обґрунтоване і не підлягає задоволенню, оскільки доказів наявності ризиків та обставин, відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, суду не надано.

А відтак, на даний момент підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суду не має.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1