02.06.2016 Справа №607/3507/16-к
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смиківці Тернопільського району, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
22 січня 2016 року близько 07.30 год. водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «CHEVROLET AVEO» р.н. НОМЕР_1 рухався вулицею Тарнавського м. Тернополя з боку її перехрестя із круговим рухом в бік до перехрестя із вул. Київською в м. Тернополі. ОСОБА_5 вів автомобіль правою смугою свого транспортного потоку зі швидкістю близько 45 км/год. Під час руху водій ОСОБА_5 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) Правил дорожнього руху України. Так, в цей час по нерегульованому пішохідному переході, розташованому на вул. Тарнавського, навпроти будинку № 5, спокійною ходьбою пересікав проїзну частину зліва-направо відносно руху автомобіля "CHEVROLET AVEO" р.н. НОМЕР_1 пішохід ОСОБА_4 . Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохідний перехід, обладнаний дорожніми знаками 5.35.1. та 5.35.2 ПДР України та пішохода ОСОБА_4 , який наближався по ньому до смуги руху автомобіля «CHEVROLET AVEO», водій ОСОБА_5 , в порушення вимог п. 18.1. ПДР України, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, а вчинив наїзд на пішохода передньою лівою частиною транспортного засобу. Внаслідок наїзду, який вчинено на пішохідному переході, потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден лобної, тім`яної та потиличної ділянок голови, струсу головного мозку як одного із виду закритої черепно-мозкової травми та закритого перелому дистального епіфіза (нижнього кінця) правої малогомілкової кістки - бічної (латеральної) кісточки, які згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995), за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше як 21 день) належать до середнього ступеня тяжкості. Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 2.3. (б, д); 18.1. ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, пояснив суду, що 22 січня 2016 року близько 07.30 год. він як водій, керуючи технічно справним автомобілем «CHEVROLET AVEO» р.н. НОМЕР_1 рухався вулицею Тарнавського м. Тернополя з боку її перехрестя із круговим рухом в бік до перехрестя із вул. Київською в м. Тернополі. Так, в цей час по нерегульованому пішохідному переході, розташованому на вул. Тарнавського, навпроти будинку № 5, спокійною ходьбою пересікав проїзну частину зліва-направо відносно руху його автомобіля "CHEVROLET AVEO" р.н. НОМЕР_1 пішохід ОСОБА_4 . Він маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохідний перехід, обладнаний дорожніми знаками та пішохода ОСОБА_4 , який наближався по ньому до смуги руху його автомобіля «CHEVROLET AVEO», він не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, а вчинив наїзд на пішохода передньою лівою частиною транспортного засобу. Додатково пояснив, що він примирився із потерпілим, повністю відшкодував заподіяні ним матеріальні та моральні збитки, просить суд закрити дане кримінальне провадження на підставі ст.46 КК України.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «Шевроле», в порушення ПДР України, здійснив наїзд на нього як на пішохода, коли він переходив проїзну частину дороги. В результаті наїзду він отримав тілесні ушкодження. Крім того просить суд у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 відшкодував йому спричиненні збитки, а також те, що він примирився з ним закрити дане кримінальне провадження на підставі ст.46 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 , визнавши свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Заслухавши думку прокурора, який не заперечив щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим, суд прийшов до висновку, що обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження підлягає закриттю за примиренням винного з потерпілим, виходячи з наступного.
Згідно ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності і є не судимим, примирився з потерпілим, про що у судовому засіданні подано відповідні заяви.
Відповідно до ст.12 КК України, злочин вчинений обвинуваченим класифікується, як злочин невеликої тяжкості.
Судом встановлено, що обвинуваченим добровільно відшкодовано потерпілому завдану матеріальну та моральну шкоду, і потерпілий претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає.
За таких обставин, суд, прийшов до висновку, що ОСОБА_5 , слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження про його обвинувачення підлягає закриттю, з підстав передбачених ст.46 КК України.
Процесуальні витрати за проведення експертиз в даному кримінальному провадженні в сумі 2109,20 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_5 в дохід держави.
На підставі наведеного, керуючись ст.284 КПК України, ст.ст.12,46 КК України, Суд,-
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.
Заявлений цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Тернопільської міської ради залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в даному кримінальному провадженні в сумі 2109,20 грн.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1