Справа № 333/5603/16-к
Пр. № 1-кп/333/543/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

провівши в приміщенні суду відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0004841 відносно: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красна Поляна Великоновосілківського району Донецької області, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, одруженого, малолітніх дітей не має, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

ВСТАНОВИВ:
04.08.2016, близько 10:10 годин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом «ПГА» реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по території авторинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя вул. Оріхівське шосе 36, рухаючись по центральному проїзду, з боку вул. Оріхівське шосе в напрямку лісосмуги.
В цей же час ОСОБА_5 , діючи в якості пішохода, рухався попереду автомобіля «ВАЗ 21063» під керуванням воді ОСОБА_4 , в попутному з ним напрямку.
Водій ОСОБА_4 , діючи у порушення вимог п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, де сказано:
п. 13.1: «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»;
п. 13.3: «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху»;
під час проїзду мимо пішохода ОСОБА_5 , що йшов ліворуч від автомобіля, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив на нього наїзд лівою бічною частиною причепа «ПГА».
В результаті контакту лівої бічної частини причепа «ПГА» в задньою поверхню правої гомілки, пішохід ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав, отримавши тілесні ушкодження.
Згідно висновку судової медичної експертизи № 3902 від 30.09.2016, в ході дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки, які кваліфікуються як тілесні ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, більше 21 дня.
Окрім вищевказаних тілесних ушкоджень, пішоходу ОСОБА_5 в ході дорожньо-транспортної пригоди також були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця правого колінного суглобу, які кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження.
Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 693/16 від 22.09.2016, дії водія автомобіля «ВАЗ 21063» ОСОБА_4 не відповідають вимогам п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з пригодою. Технічна можливість водія ОСОБА_4 уникнути наїзду на пішохода залежала від виконання ним вимог п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.»
Обвинувачений допитаний в судовому засіданні визнав свою вину та пояснив, що 04.08.2016, близько 10:10 годин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом «ПГА» реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по території авторинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя вул. Оріхівське шосе 36, до стоянки авторинку. Механізм як трапилось ДТП пояснити не може бо він не бачив пішохода. Лише після зупинки транспортного засобу на стоянці до нього підійшов потерпілий та сказав що він його зачепив причепом в результаті чого потерпілий упав та поламав руку. Після чого було викликано поліцію. Також зазначив, що цивільний позов визнає частково в розмірі 5 тисяч гривень в рахунок погашення моральної шкоди в іншій частині вимог просить відмовити.
В судовому засіданні потерпілий пояснив, що 04.08.2016, близько 10:10 годин, ОСОБА_5 , діючи в якості пішохода, рухався попереду автомобіля «ВАЗ 21063» з причепом під керуванням воді ОСОБА_4 , в попутному з ним напрямку по території авторинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя вул. Оріхівське шосе 36. Після того як машина проїхала його зачепило причепом в результаті чого він впав та зламав руку. Потім він підійшов до обвинуваченого та повідомив йому про те, що трапилось. Спочатку обвинувачений заперечував, щодо ДТП після чого було викликано поліцію.
Крім, повного визнання обвинуваченим своєї вини, вона знайшла своє підтвердження в сукупності зібраних на досудовому розслідуванні доказів, а саме: - показаннями даними на судовому засіданні обвинуваченим та потерпілим, висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 693/16 від 22.09.2016 згідно якої встановлено, що дії водія автомобіля «ВАЗ 21063» ОСОБА_4 не відповідають вимогам п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з пригодою, висновком судової медичної експертизи № 3902 від 30.09.2016 згідно якого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, більше 21 дня.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, потерпілого та дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, матеріали експертиз.

Отже, суд приходить до висновку, що докази зібрані по справі є достатніми, допустимими і повністю підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, яке суд кваліфікує:
- за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання відсутні.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує думку потерпілого щодо призначення максимального покарання обвинуваченому, характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, яке закон відносить до злочинів середньої тяжкості, обставини справи, дані про обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, визнання вини обвинуваченим, не відшкодував шкоду потерпілому, офіційно не працевлаштованого, має на утриманні дружину та повнолітню доньку, єдине джерело доходу обвинуваченого пов`язане з керуванням транспортним засобом. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах передбачених ч.1 ст.286 КК України з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів. Додаткове покарання суд вважає можливим не застосовувати до обвинуваченого оскільки джерело доходу обвинуваченого пов`язане з керуванням транспортним засобом.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 3300, 00 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. на підставі ст.1177 ЦК підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Сума матеріальної шкоди не підтверджена в суді жодним із доказів, з пояснень потерпілого встановлено, що чеки з аптеки він не зберігав підтвердити суму матеріальної шкоди жодними документами не може. У зв`язку з чим у задоволенні стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілого слід відмовити.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка завдала її, при наявності її вини.

Відповідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При вирішенні питання про розмір моральної шкоди, заподіяний ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 , суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує роз`яснення п. 4, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де сказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи страждання потерпілої, вимушені зміни у її життєвих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення морального стану, суд вважає цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому у розмірі 50 000 грн. є завищеним і підлягає частковому задоволенню у розмірі 7 000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 368, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки без позбавлення права керування транспортним засобом.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, з`являтись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 7 000 грн.

Речовий доказ: приєднаний до матеріалів справи постановою слідчого від 05.08.2016 року, який переданий на зберігання власнику ОСОБА_4 залишити власнику.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Для особи яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарского районного
суду м.Запоріжжя ОСОБА_1