У Х В А Л А
02 листопада 2016 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 26 травня 2016 року та постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 04 липня 2016 року щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луцька Волинської області,
громадянки України, зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою:
АДРЕСА_2 ,

засудженої за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 України

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 .
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2013 року ОСОБА_5 визнана винною у скоєні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.
Вказаним вироком ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 191 ККУкраїни до п`яти років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на два роки; за ч. 5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на три роки; за ч. 2 ст. 366 КК до двох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на один рік.
На підставі ст. 70 ККУкраїни ОСОБА_5 за сукупністю злочинів призначене остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на три роки.
Згідно зі ст. 75 ККУкраїни засуджену звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки і покладено на неї обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 січня 2015 року у порядку ст. 365 КПК 1960 рокузмінено вирок місцевого суду: перекваліфіковано дії ОСОБА_5 з ч. 2 на ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції 2001 року) і призначено за цим законом покарання у виді обмеження волі на два роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на строк один рік; на підставі статей 49, 74 КК України звільнено від цього покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Суд апеляційної інстанції ухвалив вважати ОСОБА_5 засудженою за ч. 4 ст. 191 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на два роки; за ч. 5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до чи трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на три роки, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання п`ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на строк три роки. Згідно зі ст. 75 КК України засуджену звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням на неї обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 10 листопада 2015 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 січня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.
Під час апеляційного розгляду 27 січня 2016 року захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 повідомила, що вона та засуджена подали апеляції на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2016 року, а тому просили відкласти розгляд та повернути матеріали кримінальної справи до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 353, 354 КПК України (в редакції 1960 року).
Відповідно до ухвали Апеляційного суду міста Києва 27 січня 2016 року кримінальна справа щодо ОСОБА_9 була направлена до Шевченківського районного суду міста Києва.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року та 04 липня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотань засудженої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4 про відновлення строку для звернення з апеляцією на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2013 року.
Суд першої інстанції мотивував свої рішення тим, що поважними причинами пропуску строку визнаються ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони, а не ті, які засуджена та її захисник навели в своїх клопотань, зокрема некваліфікована правова допомога захисників та допущення захисника ОСОБА_4 до справи лише 27 січня 2016 року.
Суд в своєму рішенні звертає увагу на те, що під час розгляду кримінальної справи засуджена самостійно обирала собі захисників шляхом підписання з ними договорів про надання правової допомоги. Крім того, в постанові суду зазначено, що в кожному вироку суду зазначається право особи на подання апеляційної скарги та строки її подання.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що доводи засудженої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4 щодо пропуску строку на подання апеляції не можна вважати поважними.
На вищевказані постанови, захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 подала апеляції, в яких просить їх задовольнити та відновити їй та засудженій ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження вироку суду від 16 вересня 2013 року.
В доводах своїх апеляцій захисник ОСОБА_4 зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив ОСОБА_10 та їй у відновленні строку для звернення з апеляціями на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2013 року.
Апелянт зазначає, що засуджена ОСОБА_5 мотивувала своє клопотання тим, що вона не могла звернутись з апеляцією до суду у зв`язку з незадовільним станом свого здоров`я та здоров`я свого чоловіка, а також з неналежним виконанням своїх обов`язків її захисниками.
Захисник звертає увагу на те, що суд не надав оцінки її доводам та доводам засудженої щодо стану здоровя останньої та поважності причин пропуску, зокрема тому, що засуджена не є юридично обізнаною, в силу свого віку та стану здоровя не могла вчасно отримати юридичну допомогу, а також тому, що вона була допущена до справи як захисник лише 27 січня 2016 року.
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи.
З огляду на викладене, захисник ОСОБА_4 вважає, що апеляції необхідно визнати такими, що підлягають розгляду.
Під час апеляційного розгляду прокурор заперечував проти задоволення апеляцій засудженої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 підтримали думку прокурора.
Засуджена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_4 в суд апеляційної інстанції не з`явилися, заявили клопотання про розгляд їх апеляцій за їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України (в редакції 1960 року), апеляція на вирок, ухвалу чи постанову суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим кодексом, може бути подана протягом 15 діб з моменту їх проголошення.
Частиною 2 ст. 353 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що у разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову про поновлення пропущеного строку.
В своїх апеляціях засуджена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_4 зазначили, що підставами для пропущення строку на подання апеляції стали ті обставини, що по відношенню до засудженої здійснювався неналежний захист, оскільки її захисниками не було роз`яснено наслідків відсутності скарги на вирок суду, а адвоката ОСОБА_4 було допущено до справи як захисника ОСОБА_5 27 січня 2016 року, відповідно захиснику стало відомо про вирок суду в цей же день.
Колегія судді роз`яснює, що поважними причинам пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.
Як вбачається зі змісту клопотань засудженої ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про відновлення пропущеного строку на вирок суду, апелянти зазначали, що до пропущення строків призвели ті обставини, що засуджена особа обрала собі нового захисника більше ніж через два роки після постановлення вироку судом першої інстанції.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у своїх апеляціях захисник ОСОБА_4 вказала на ті ж причини пропуску строку для звернення з апеляціями на вирок суду першої інстанції.
Як слідує зі змісту постанов суду першої інстанції від 26 травня 2016 року та 04 липня 2016 року, суд при прийнятті рішення про відмову у задоволенні клопотань засудженої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4 про відновлення пропущеного строку для звернення з апеляціями на вирок суду від 16 вересня 2013 року, зазначив, що ті обставини, які засуджена та її захисник ОСОБА_4 вказали у своїх клопотань не можна вважати поважними, а тому вони не підлягають задоволенню.
З таким висновком суду погоджується колегія суддів.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, у засудженої ОСОБА_5 було два захисника, яких остання сама собі обирала, укладаючи з ними договори про надання правової допомоги, а тому доводи захисника ОСОБА_4 про те, що засуджена не могла належним чином реалізувати своє право на захист, оскільки вона є юридично необізнаною є непереконливим.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що висновок суду першої інстанції про те, що доводи засудженої щодо пропуску нею строку на подання апеляції не можна вважати поважними, є правильним, оскільки у кожному судовому рішенні, зокрема вироку, зазначається право особи на подання апеляції та строки на її подання.
В своїй апеляції захисник ОСОБА_4 зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки доводам засудженої ОСОБА_5 щодо стану здоров`я останньої, що призвело до пропуску останньою строку на подачу апеляції.
Колегія суддів вважає, що такі доводи захисника не відповідають дійсності.
У постанові від 26 травня 2016 року суд зазначив, що у засудженої ОСОБА_5 на період розгляду кримінальної справи були два захисника, до яких згідно Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлені жорсткі вимоги, що забезпечуються їх професійність під час захисту інтересів особи в суді.
Колегія суддів вважає, що саме таким твердженням суд першої інстанції звернув увагу на те, що в разі неможливості засудженої ОСОБА_5 звернутись з апеляцією, в неї були два кваліфікованих захисників, які особисто могли звернутись до суду зі своїм апеляціями, проте такого зроблено не було.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотань засудженої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4 про відновлення пропущеного ним строку на подачу апеляції, є такими, що ґрунтується на законі, оскільки причини, наведені апелянтами у своїх клопотанняхє не є поважними в розумінні норм кримінально - процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 352, 353, 365, 366 КПК України (1960 року), колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року та постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4 про відновлення строку для звернення з апеляціями на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2013 року, залишити без змін та призначити судове засідання за апеляціями прокурора, представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8 до розгляду на 07 грудня 2016 року на 11 год. 00 хв.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2