АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/845/16 Справа № 211/2874/16-к Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 за участю прокурора ОСОБА_5 підозрюваного ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляцію прокурора на ухвалу слідчого судді Довгінцевского районного суду м. Кривого Рогу Днівпропетровської області від 4 липня 2016 р. про відмову в задоволенні клопотання слідчого Довгінцевського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_6 , -
4 липня 2016 р. Довгінцевським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відмовлено слідчому в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою і застосовано у відношенні підозрюваного
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, з вищою освітою не працюючого одруженого, несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
запобіжний захід домашній арешт строком на 60 днів, тобто, до 1 вересня 2016 р.
-23 грудня 2010 р. ввів в оману ОСОБА_9 , отримавши від останнього 365 000 доларів США в борг;
-в березні 2011 р., перебуваючи в м. Києві, отримав від ОСОБА_10 80 000 доларів США в борг;
-в 2011 р. в м. Кривий Ріг отримав від ОСОБА_12 - 88 300 доларів США в борг.
За даними фактами відомості щодо скоєних злочинів 22 грудня 2012 р., 1 серпня 2013 р., 25 червня 2014 р., 27 листопада 2015 р. та 27 травня 2016 р. вненсені до ЄРДР за правовою кваліфікацією, передбаченою ст. ст. 190 ч. 4; 192 ч. 1 КК України.
4 липня 2016 р. Вітряку повідомлено про підозру у скоєнні злочинів, передбачаних ст. ст. 190 ч. 4, ч. 2 КК.
Слідчий суддя, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого, прийняв до уваги, що ОСОБА_13 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, дані про особу останнього, який не судимий,має постійне місце мешкання, незадовільний стан здоров*я.
Сукупність вказаних даних привела до висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу і про можливість в застосування домашнього арешту, який буде достатнім для запобігання ризиків, на які послався слідчий.
Прокурор не згоден з рішенням суду. В апеляції просить його скасувати, постановити нове, яким задовольнити клопотання слідчого, та застосувати щодо Вітряка запобіжний захід тримання під вартою.
Вважає, що висновки суду про застосування більш м*якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не відповідають фактичним обставинам справи, тому підлягає скасуванню.
Так, суд обгрунтовуючи своє рішення, посилається на тяжкість скоєних Вітряком злочинів, на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і в той же час приймає до уваги, що підозрюваний не судимий, має постійне місце мешкання, стан його здоров*я. Сукупність таких даних привела його до висновку про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу саме тримання під вартою, і що домашній арешт забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.
Між тим, вважає, що судом не прийнято до уваги розмір майнової шкоди, яка складає - 6 249 525 грн.
Стверджує, що органом слідства доведено недостатність застосування більш м*якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні, а саме тяжкість покарання у вигляді тривалого позбавлення волі та достатність доказів на підтвердження провини підозрюваного може спонукати Вітряка переховуватися від органу слідства та суду. Крім того, залишаючись на волі може впливати на свідків з метою зміни показань, які його викривають. Може вчинити інші злочини проти власності. З метою відшкодування шкоди потерпілим може вчинити шахрайські дії щодо інших осіб.
З урахуванням вищенаведених обставин, прокурор вважає, що запобігти цим ризикам можливо тільки із застосуванням такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Заслухав суддю-доповідача, прокурора, який підтримав свої вимоги, підозрюваного і його захисника про законність судового рішення, колегія суддів, перевірив надані матеріали провадження, обговоривши доводи апеляції, вважає, що в її задоволенні необхідно відмовити з наступних підстав.
Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, суд повинен керуватись вимогами ст. ст. 177, 178, 194 КПК України.
Відповідно до вказаних норм процесуального закону, під час розгляду клопотання про застосування запобужного заходу, слідчий суддя, суд зобов*язаний встановити, чи доводять надані сторонами провадження докази обставини, які свідчать про:
-наявність обгрунтованої підозри;
-наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК;
-недостатність застосування більш м*яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий судді зобов*язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як вбачається судом прийнято до уваги, що ОСОБА_13 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, які віднесені до категорії особливо тяжких. Відповідно до даних про особу, видно, що він одружений, постійно мешкає за адресою де зареєстрован, не судимий, а також прийнято до уваги його незадовільний стан здоров*я, наявність ризиків, на які посилається слідчий в своєму клопотанні.
Колегія суддів не може не звернути уваги на дані, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме, що відомості про скоєні злочини у відношенні потерпілих внесені до ЄРДР в період з 22 грудня 2012 р. по 27 травня 2016 р. При цьому обставини, на які послався орган слідства, як на підстави для внесення в реєстр даних про скоєні злочини не викликають сумнівів в тому, що слідству було відомо про особу, якій інкримінуються дані злочини, і що такою особою являється саме ОСОБА_13 .
Між тим, з 2012 р. йому про підозру не повідомлено. Ініциативи про застосування відносно останнього відповідних заходів забезпечення кримінального провадження орган слідства не проявляв. Вітряка навіть не було допитано про обставини боргу, який виник перед потерпілими. Не встановлявалось, який характер правовідносин можуть носити такі дії, та чи можуть вони створювати склад відповідного злочину, а тому і відноситись до кримінально-караних.
Про сумніви щодо обгрунтованності апеляції приводять і пояснення слідчого в засіданні суду апеляційної інстанції про те, що на протязі всього терміну розслідування щодо ОСОБА_13 не застосовувались заходи примусового процесуального характеру. Підстав для оголошення того в розшук не малось. На першу вимогу він з*являвся до слідчого та суду.
Підозрюваний ОСОБА_13 в судовому засіданні не заперечував про те, що має борги перед потерпілими, на яких посилається орган слідства, і що не уникає від своїх боргових обов*язків, що частинами до теперішнього часу їх виконує і має намір це робити.
Сукупність вказаних даних приводить колегію суддів до того, що висновок слідчого судді про відмову в застосуванні такого запобіжного заходу, як тримання під вартою являється обгрунтованим, оскільки слідчий та прокурор не довели всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК, і що запобіжний захід домашній арешт на даній стадії забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час слідства і судового розгляду справи по суті.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 376, 399, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Довгінцевського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2016 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2