Єдиний унікальний номер 243/9563/15
Номер провадження 1-кп/243/213/2016
У Х В А Л А
«01» березня 2016 року м. Слов`янськ

Колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Слов`янську кримінальне провадження № 0000202 від 15 квітня 2015 року відносно: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Під час судового розгляду захисником ОСОБА_7 було заявлено клопотання про визнання доказів недопустимими. Посилаючись ст. ст. 86, 87 КПК України, просив визнати недопустимим доказом протокол огляду наявної інформації у групах «Славянск-Герой и Наша Гордость», «Славянск, Город героев тм 18» від 24 червня 2015 року, з додатками, оскільки даний протокол складено слідчим одноособово, у відсутності понятих, захисників та безпосередньої самих обвинувачених, в результаті чого права останніх були суттєво порушені.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_6 заявлене клопотання підтримали.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, обґрунтовуючи тим, що зазначений доказ був отриманий відповідно до норм чинного КПК України.

Враховуючи думку учасників судового розгляду, оглянувши матеріали справи судова колегія приходить до такого висновку.

Під час судового розгляду прокурором були надано на дослідження письмові докази по кримінальному провадженню № 0000202. Судом було розпочато дослідження доказів, яке триває.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК України.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Як вбачається зі змісту протоколу огляду наявної інформації у групах «Славянск-Герой и Наша Гордость», «Славянск, Город героев тм 18» від 24 червня 2015 року який розташований на аркушах третього тому кримінального провадження 24-25, дана слідча дія проведена слідчим одноособово, поняті, інші учасники кримінального провадження відсутні.

Положення частин 1-3 статті 237 КПК України передбачають, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження.

Таким чином закон не містить імперативної вимоги щодо запрошення потерпілого, підозрюваного, захисника, законного представника та інших учасники кримінального провадження для проведення огляду, віддаючи право слідчому вирішити це питання на підставі його внутрішнього переконання.

Однак, в той же час, положення частини 3 статті 223 КПК України передбачають, що слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Частина 1 статті 86 КПК України встановлює юридичну форму даних стосовно обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Порядок отримання доказів передбачає дотримання певних вимог, зокрема, належність фіксації ходу і результатів слідчих дій. Докази, отримані шляхом проведення процесуальних дій з порушенням прав учасників кримінального провадження є недопустимими. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Статтею 31 Конституції України передбачено, що кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Органи державної влади, їх посадові особи, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів.

Таким чином порушення гарантій отримання доказів, передбачених Конституцією України щодо свободи людини і громадянина, особистої недоторканості, таємниці телефонних розмов є безумовною підставою для визнання доказів недопустимими.

З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне визнати недопустимим доказом протокол огляду наявної інформації у групах «Славянск-Герой и Наша Гордость», «Славянск, Город героев тм 18» від 24 червня 2015 року, з додатками, який розташований на аркушах третього тому кримінального провадження 24-25, та припинити його дослідження.

Рішення суду про визнання доказів недопустимим тягне за собою невизнання їх юридичної сили і неможливість використання в доказуванні і тим більше в обґрунтування вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 31, 62 Конституції України, ст.ст.87-89, 253, 257, КПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Визнати недопустимим доказом протокол огляду наявної інформації у групах «Славянск-Герой и Наша Гордость», «Славянск, Город героев тм 18» від 24 червня 2015 року, з додатками, який розташований на аркушах третього тому кримінального провадження 24-25, та припинити його дослідження.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено «04» березня 2016 року об 11 годині 20 хвилин.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3