Провадження № 11-кп/792/355/16
Справа № 678/87/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 01 березня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000274,

в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 01 березня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Кузіно м. Первоуральська Свердловської області Російської Федерації, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, пенсіонера, без постійного місця проживання, раніше судимого 14.03.2003 Яготинським районним судом Київської області за ч.2 ст.121 КК України до 9 років позбавлення волі, звільнений 15.12.2011 по відбуттю строку покарання,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у виді 14 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання постановлено обчислювати з 01 березня 2016 року зарахувавши в цей строк час його попереднього ув`язнення з 19 червня 2015 року до 29 лютого 2016 року включно, а всього 8 місяців 10 днів, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавленка волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
Вирішено речові докази:
- мобільний телефон «Самсунг» - передати потерпілій ОСОБА_9 ;
- паспорт громадянина України та пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , дві банківські картки, сигарети, запальничку, гроші в сумі 38 грн., мобільний телефон «Бравіс» - залишити ОСОБА_7 за належністю;
- решту - знищити.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1827 грн. 35 коп. процесуальних витрат, решту витрат вирішено віднести на рахунок держави.
За вироком суду ОСОБА_7 18 червня 2015 року близько 22 год. за місцем тимчасового проживання - в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно вбив власника цього домоволодіння ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за таких обставин.
У вищевказаних місці та час ОСОБА_7 після спільного з ОСОБА_10 вживання спиртних напоїв, на ґрунті конфлікту, що раптово виник внаслідок наявності у ОСОБА_7 , підозр про крадіжку його телефону «Вravis» ОСОБА_10 , користуючись відсутністю в будинку сторонніх осіб, вирішив вбити останнього.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_10 , не будучи позбавленим можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 гострою частиною клинка господарського ножа, який взяв на місці вчинення злочину, з метою вбивства умисно наніс ОСОБА_10 чисельні колото-різані та різані тілесні ушкодження, в тому числі тяжкі, в частини тіла, де знаходяться життєво важливі органи людини, які є небезпечними для життя в момент заподіяння та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 , яка настала на місці події внаслідок гострої внутрішньо-грудної та зовнішньої крововтрати.
В результаті вищевказаних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді:
- осадження шкіри лобної ділянки зліва, зовнішньої поверхні середньої третини правого плеча, задньої поверхні правого ліктьового суглобу, передньої поверхні правого колінного суглобу, передньої поверхні лівого колінного суглобу; ран шкіри голови, шиї, верхніх кінцівок; ран шкіри правої щоки, задньої поверхні верхньої третини лівого плеча, задньої поверхні грудної клітки в проекції лівої лопатки шкіри, зовнішньо-задньої поверхні верхньої третини лівого стегна, передньої поверхні грудної клітки в проекції 5-6 міжребер`я по біля грудинній лінії, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що у причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають;
ран шкіри передньо - бокової поверхні середньої третини шиї зліва, наскрізного ушкодження лівої сонної артерії; ран шкіри задньої поверхні грудної клітки зліва в проекції 4-5 міжребер`я по задній аксілярній лінії, передній поверхні грудної клітки зліва в проекції 3-го ребра по середньо ключичній лінії, наскрізного ушкодження м`яких тканин міжреберного проміжку в ділянці 4-5 міжребер`я по задній аксілярній лінії зліва, наскрізного ушкодження 3-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії, ушкодження передньої поверхні верхньої долі лівої легені, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечні для життя в момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
За змістом апеляційної скарги, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, останній просить у ній вирок змінити, призначивши йому більш м`яке покарання.

При цьому стверджує, що в тому, що сталося не було умислу, будь-якого мотиву та неприязних відносин з ОСОБА_10 , який є його братом, якого він любив та поважав, і з яким у них ніколи не було сварок; що із всього, що трапилося, він нічого не пам`ятає; що вину визнав частково, припускаючи, що в момент втрати пам`яті міг вчинити вказаний злочин; що пам`ятає лише початок їх розмови, як він запитав у брата чи він брав його телефон. В доповнення до показань, які давав на досудовому слідстві та в суді першої інстанції, обвинувачений в апеляційній скарзі повідомляє, що брат з ним жартував, що забере до себе жити ОСОБА_11 , з якою він ( ОСОБА_7 ) раніше певний час у неї проживав, у зв`язку з чим він просив брата не жартувати на цю тему і почав виходити телефонувати до неї на вулицю; що це брата ображало і, можливо, тому він заховав телефон, а на його запитання щось сказав стосовно його життя з ОСОБА_11 ; що тільки це могло послужити його зриву та втрати пам`яті. Зазначає, що, коли після затримання його привезли на місце події і без роз`яснення прав та за відсутності адвоката допитали під тиском, він себе обмовив; що тоді йому наказали дати такі ж показання на камеру, у зв`язку з чим 27.11.2015 він написав скаргу прокурору Летичівського району; що згодом слідчий склав протокол з неправдивими його показаннями і примушував підписати, але він відмовився; що, на підставі скарги захисника, цього слідчого було відсторонено від слідства, але, допитавши у якості свідка слідчого, який заперечив факти тиску на нього, суд розцінив його скарги як намір уникнути від відповідальності. Наголошує на тому, що неодноразово знаходився на лікуванні в лікарні у зв`язку порушенням роботи кровоносних судин головного мозку, і стверджує, що після всього пережитого його стан здоров`я значно погіршився і потребує термінового стаціонарного лікування, що він неодноразово втрачав свідомість, у нього постійно болить і крутиться голова, часто втрачається координація рухів та погіршується пам`ять. Апелянт також вказує на те, що пропонував дочці потерпілого допомогу, зокрема перевести їй свою пенсію.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.1 ст.115 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених доказах.
Так, сам обвинувачений в судовому засіданні, визнавши частково свою вину у вчиненні злочину, підтвердив, що після спільного вживання спиртних напоїв увечері, виявивши відсутність свого телефону, він підходив до ОСОБА_10 , який лежав на ліжку, і запитував у нього, чи не брав він телефон, при цьому ОСОБА_7 повідомив суду, що тоді, крім них з братом, в будинку нікого не було, а зранку наступного дня, коли прийшла дочка ОСОБА_10 . ОСОБА_9 , він з ножем у кишені покинув будинок, але згодом того ж дня в польовій місцевості неподалік села Шрубків був затриманий працівниками міліції.
Крім того, під час проведення слідчого експерименту за участю захисника та з використанням відеозапису ОСОБА_7 розповів та показав як запитував у ОСОБА_10 про свій телефон і як він наніс йому удар ножем в груди, а також як після цього викинув свої штани зі слідами крові в комору.
У суду першої інстанції не було підстав піддавати сумніву належність, достовірність та допустимість цих показань ОСОБА_7 як доказів, оскільки повідомлена ним зазначена інформація, узгоджується іншими доказами, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, зокрема:
показаннями потерпілої ОСОБА_9 про те, що вранці 19.06.2015 двері в будинок батька відкрив зсередини ОСОБА_7 , який стверджував, що батько спить і не пускав її в будинок; що, коли вона зайшла, в будинок, то ОСОБА_7 втік, а вона виявила на ліжку мертвого батька з тілесними ушкодженнями та сліди крові, про що повідомила сусідів;
показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (сусідів ОСОБА_10 ) про те, що про скоєне вони дізналися від ОСОБА_9 , після чого зайшли у помешкання ОСОБА_10 та побачили його із слідами насильницької смерті, а також сліди крові в будинку;
даними протоколу огляду місця події, з якого видно, що вході його проведення на ліжку в будинку АДРЕСА_1 , виявлено: труп ОСОБА_10 із слідами насильницької смерті; сліди речовини бурого кольору на підлозі, стінах і дверях; простирадло і одяг, у тому числі й штани в коморі, з такими ж слідами, а також пляшки з-під горілки і господарський ніж;
висновками судово-медичної та судово-імунологічних експертиз про те, що у змивах зазначеної речовини, вилучених в будинку під час огляду місця події, виявлена кров людини, яка може належати ОСОБА_10 ;
висновками судово-дактилоскопічних експертиз про те, що сліди пальців рук та ділянок долонь на виявлених під час огляду місця події пляшках залишені ОСОБА_10 та ОСОБА_7 ;
висновками судової медико-криміналістичної експертизи про те, що виявлені на шкірі грудної клітки трупа та на його одязі (майці, штанах, трусах) ушкодження у вигляді проникаюче-наскрізної колюче-різаної рани шкіри та проникаюче-наскрізні ушкодження трикотажу можуть мати як різаний, так і колото-різаний характер, могли утворитися від дії твердого плоского, із можливим вмістом солей 3-х валентного заліза, травмуючого предмету чи знаряддя, що володіє добре вираженими колюче-ріжучими особливостями, характерними у тому числі і для ножа, не виключається за допомогою виявлених під час огляду місць події ножів, які, відповідно до висновку судової трасологічної експертизи, є кухонними ножами;
висновками судово-медичних експертиз, якими підтверджується наявність на трупі ОСОБА_10 перелічених у вироку тілесних ушкоджень, та відповідно до яких: його смерть настала від різаного ушкодження шиї з ушкодженням зовнішньої артерії та двох проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки з пошкодженням м`яких тканин міжреберних проміжків, передньої поверхні верхньої долі лівої легені, що призвело до гострої внутрішньо-грудної (біля 300 мл крові) та зовнішньої крововтрати, біля 20-ти годин до моменту розтину; до тілесних ушкоджень, які могли утворитися при самообороні ОСОБА_10 можна віднести: різані рани шкіри передньої поверхні нижньої третини лівого передпліччя, долонної поверхні правої кисті, долонної поверхні мізинного та безіменного пальців правої кисті, долонної поверхні середнього та безіменного пальців лівої кисті; за обставин, вказаних підозрюваним ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 19.06.2015, на тілі ОСОБА_10 могли утворитися тілесні ушкодження у вигляді рани шкіри передньої поверхні грудної клітки зліва в проекції 3-го ребра по середньо-ключичній лінії;
даними комісійної судової психолого-психіатричної експертизи, згідно з якими ОСОБА_7 ознак жодного хронічно протікаючого душевного захворювання (психічного захворювання), недоумства не виявляє, не виявляв їх і на момент вчинення інкримінованого йому злочину; і на момент злочину, і на момент проведення експертизи міг і може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; в період вчинення злочину в стані тимчасового розладу душевної діяльності, психічного розладу, фізіологічного афекту патологічного сп`яніння, фрустрації, психологічного стресу не знаходився; застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує;
даними протоколів огляду речових доказів та письмових документів.
Наведені докази в сукупності спростовують доводи обвинуваченого про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, про втрату ним пам`яті, про те, що у нього не було умислу і мотиву вбити ОСОБА_10 , а також про відсутність у них з братом неприязних відносин.
Натомість ці докази з достовірністю та достатністю, поза всякими сумнівами підтверджують обставини вчинення злочину, викладені у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, зокрема й те, що ОСОБА_7 усвідомлював значення своїх дій, передбачав суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 і бажав їх настання, а тому суд правильно послався на них при ухваленні вироку, навівши при цьому докладні мотиви, з яких відхилив показання обвинуваченого, у яких він заперечував свою причетність до злочину.
Те, що перші свої пояснення після затримання обвинувачений давав без захисника і під тиском слідчого, якщо це і мало місце, та те, що слідчого, було відсторонено від досудового розслідування, правильності висновків суду не спростовує і будь-яким чином на них не впливає, оскільки він своїх висновків такими поясненнями не обґрунтовував, а належності, допустимості, достовірності та достатності інших доказів, на які суд послався у вироку, обвинувачений фактично не оспорює.
До того ж твердження обвинуваченого про застосування до нього тиску під час слідчого експерименту спростовується його ж показаннями в суді першої інстанції про зворотне.
При призначенні покарання суд, дотримуючись вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують покарання та відсутність обставин, що його пом`якшують.
Зокрема, те, що ОСОБА_7 , маючи судимість за умисний злочин, вчинив новий умисний злочин, тобто рецидив злочинів, та те, що він вчинив злочин щодо особи похилого віку, суд, відповідно до пунктів 1 і 6 ст.67 КК України, правильно визнав обставинами, що обтяжують покарання.
При оцінці особи ОСОБА_7 суд виходив з того, що він є особою похилого віку, пенсіонером, негативно характеризується, раніше судимий за вчинення умисного тяжкого насильницького злочину, який спричинив смерть потерпілого, за що тривалий час (9 років) відбував покарання у виді позбавлення волі, а після звільнення на шлях виправлення не став і вчинив новий особливо тяжкий злочин, який визначається високим ступенем небезпечності для суспільства, при цьому фактично своєї вини не визнав, у скоєному не розкаявся, не вжив заходів до відшкодування шкоди потерпілій дочці убитого, а також з того, що належних даних про виявлення ним жалю не встановлено.
Враховуючи тяжкість злочину, характер і спосіб його вчинення, наявність кількох обставин, що обтяжують покарання, наведені дані про особу обвинуваченого, а також його поведінку після вчинення злочину, за відсутності пом`якшуючих обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що покарання, наближене до максимального, що передбачене санкцією ч.1 ст.115 КК України, а саме у виді 14 років позбавлення волі, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.
За наведених обставин, вік обвинуваченого, те, що він раніше неодноразово лікувався, його заяви про погіршення стану здоров`я після пережитого, про необхідність стаціонарного лікування та про його бажання відшкодовувати потерпілій шкоду у вказаний ним спосіб, на думку колегії суддів, не дають підстав для пом`якшення йому покарання, визначеного судом першої інстанції.
Що стосується необхідності лікування, то, за наявності такої потреби, він зможе отримати його і в місцях позбавлення волі.
Сама ж по собі відсутність у справі довідок про його хворобу і неодноразове лікування у медичних закладах м. Хмельницького, на що вказує апелянт, на правильність висновків суду не впливає.
Отже колегія суддів уважає апеляційну скаргу необґрунтованою і підстав для зміни чи скасування вироку в межах апеляційної скарги не убачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 01 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 01 березня 2016 року по 16 травня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2