1-кп/381/199/16
381/2602/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«18» липня 2016 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в залі судового засідання в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

секретаря - ОСОБА_2 ,

№ 1 - КП /381/199/16

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001221 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Берислав Херсонської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого по АДРЕСА_2 , такого, що перебуває в цивільному шлюбі, не працюючого, без освіти, ромської національності, громадянина України, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , вказаного обвинуваченого, його захисника адвоката ОСОБА_5 , а також інших учасників судового провадження: потерпілої ОСОБА_6 , -

У С Т А Н О В И В:
24 травня 2016 року близько 12 год. 15 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будівлі відділення «Приватбанку» по вулиці Соборній, 10 у місті Фастові Київської області, діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, несподівано, у спосіб ривка з шиї та не звертаючись при цьому до застосування насильства, відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_6 чуже майно, протиправно заволодівши її золотим ланцюжком, вагою 10 г., вартістю 8000 грн. та золотою підвіскою у вигляді хрестика, вагою 3 г., вартістю 2400 грн., а всього викрав чуже майно на загальну суму 10400 грн., яким, зникнувши з місця події, розпорядився на власний розсуд.

Тому суд вважає обвинуваченого ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за ознакою відкритого викрадання чужого майна (грабежу), на підставі встановлених судом таких обставин.

Так, допитаний щодо кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним повністю, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають обставинам злочину, підтвердивши в судовому засіданні те, що він дійсно 24 травня 2016 року близько 12 год. 15 хв., перебуваючи поблизу будівлі відділення «Приватбанку» по вулиці Соборній, 10 у місті Фастові Київської області, діючи з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, несподівано, у спосіб ривка з шиї, відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_6 її золотий ланцюжок та підвіску у вигляді хрестика, зникнувши з ними з місця події, та розпорядився на власний розсуд.

Не зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його вина за наведених вище і встановлених судом обставин підтверджується крім власне його показань, також і усією сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй допустимості та достовірності.

Так, допитана сторонами потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила фактичні данні про те, що 24 травня 2016 року близько 12 год. 15 хв. вона разом зі свої малолітнім сином йшла по вулиці Соборній у місті Фастові Київської області в напрямку аптеки. Дійшовши до приміщення банку «Приватбанк», що знаходиться по вулиці Соборній, 10 у місті Фастові, вони вирішили скоротити шлях та повернули у двір. Рухаючись двором повз спортивний майданчик у напрямку архівного відділу виконавчого комітету Фастівської міської ради вона побачила ОСОБА_8 , який при цьому розмовляв по телефону. Пройшовши ще приблизно до ста метрів вона відчула, що хтось ззаду зірвав з її шиї золотий ланцюжок, а оглянувшись вона побачила, що це саме був ОСОБА_7 , який побіг у напрямку «Приватбанку». Пограбовані речі їй не відшкодовано.

Як видно з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13 червня 2016 року, потерпіла ОСОБА_6 упізнала за фотокартками ОСОБА_8 , як такого, що вчинив її пограбування за обставин злочину 24 травня 2016 року.

Як видно з протоколу слідчого експерименту, проведеного зі ОСОБА_6 20 червня 2016 року, потерпіла на місці вказала, у який спосіб та за яких обставин обвинувачений ОСОБА_7 її пограбував.

Як вбачається з протоколу слідчого експерименту, проведеного з підозрюваним ОСОБА_9 22 червня 2016 року, він підтверджував всі обставини інкримінованого йому злочину та уточнював деталі його вчинення.

З дослідженої в судовому засіданні довідки вартості викраденого у ОСОБА_6 майна видно, що вартість одного грама золота на момент пограбування, становила 800 грн.

Сторони захисту та обвинувачення не оспорювали вказані і встановлені показаннями потерпілої, протоколами слідчих дій та іншими документами фактичні обставини справи.

З огляду на це визнавальні показання обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджені наведеними вище доказами, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а тому суд визнає показання обвинуваченого щирими і поряд з іншими доказами кладе в основу свого рішення про його винуватість.

Отже, суд визнає показання обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_6 , всі наведені вище протоколи слідчих дій з додатками, довідку вартості викраденого майна та інші документи, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу ОСОБА_8 на вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабежу).

Органи досудового розслідування при направленні обвинувального акту до суду кваліфікували дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками грабежу, вчиненого повторно.

Підставою для кваліфікації дій ОСОБА_8 за ознакою повторності, органи досудового розслідування зазначили те, що на даний час СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 186 КК України, які він вчинив раніше.

Разом з тим, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки.

Враховуючи те, що стосовно ОСОБА_8 за вчинені ним раніше злочини, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 186 КК України будь який вирок не ухвалювався, сам він раніше не судимий, тому суд приходить до висновку про необхідність зміни кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_8 в даному провадженні з ч. 2 на ч. 1 ст. 186 КК України, як предмет самостійної кримінально-правової оцінки, який до того ж покращує його становище, що витікає з правил ч. 3 ст. 337 КПК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є середньої тяжкості (ч. 1 ст. 186 КК України), умисним та корисливим, значний розмір предмету грабежу, який залишився не відшкодованим, дані про особу винного, який: не судимий, але притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, публічно засудив власну протиправну поведінку і заявив про своє бажання відшкодувати потерпілій завдані збитки.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, визначену ч. 2 ст. 50 КК України мету покарання, суд вважає за можливе його виправлення та перевиховання тільки в умовах ізоляції від суспільства, а відтак, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкції ч. 1 ст. 186 КК України, не знаходить підстав для застосування правил ст.ст. 69 та 75 КК України, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є виваженим, справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ОСОБА_9 нового злочину.

Потерпіла ОСОБА_6 до початку судового розгляду пред`явила до ОСОБА_8 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, заподіяної суспільно небезпечним діянням, яку оцінила в її фактичному розмірі, а саме, на суму 10400 грн.

Враховуючи принцип диспозитивності, суд заслухавши думку обвинуваченого, а також інших учасників провадження, які не заперечували проти задоволення зазначеного позову потерпілої, вважає за необхідне вказаний позов ОСОБА_11 задовільнити повністю.

Враховуючи доведеність обвинувачення ОСОБА_8 , його репутацію, обраний судом вид та розмір покарання, він зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування). Тому суд, за клопотанням прокурора, приймаючи до уваги стан здоров`я обвинуваченого щодо якого відсутні будь-які об`єктивні застереження, а також правила ст. 377 КПК України, вважає за необхідне обрати ОСОБА_10 запобіжний захід тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, виконання процесуальних рішень суду, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-7 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст.ст. 1, 9 ч. 5, 331, 368, 373, 374, 376, 377, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з «18» липня 2016 року, взявши його під варту в залі судового засідання негайно.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної суспільно небезпечним діянням у розмірі 10400 грн. до обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на відшкодування майнової шкоди від вчинення обвинуваченим суспільно небезпечного діяння - 10400 грн. (десять тисяч чотириста грн.).

Обрати ОСОБА_10 запобіжний захід тримання під вартою, та до набрання вироком законної сили утримувати його у Київському СІЗО Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_12 БОНЧЕВ