УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Служби безпеки України щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, -

в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Служби безпеки України, яка, на його думку, полягала у невнесенні відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

На обґрунтування скарги заявник зазначає, що він звернувся до СБ України з заявою про вчинення суддями Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровсь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та Марущак кримінальних правопорушень, передбачених ст. 375 КК України. Однак відповідні відомості про кримінальне правопорушення у встановлений законодавством строк до ЄРДР не внесені.

Посилаючись на те, що слідчим СБ України допущена бездіяльність, просив зобов`язати СБ України внести відомості про вчинені кримінальні правопорушення до ЄРДР .

У судовому засіданні заявник підтримав доводи та вимоги, викладені у скарзі. Зазначив, що не погоджується з рішенням суддів Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська про продовження щодо нього строків тримання під вартою , вважає, що ними постановлені неправосудні рішення.

Представник ГСУ СБ України до суду не прибув, що відповідно до ст.306 КПК не перешкоджає судовому розгляду.

Слідчий суддя, заслухавши доводи заявника, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Так, відповідальною особою 21.04.2016 прийнята заява ОСОБА_3 подана в порядку ст.214 КПК України щодо вчинення, на думку заявника, суддями Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська злочину за ст.375 КК України винесення неправосудного рішення.

З огляду на зміст заяви вбачається, що заявник оскаржує бездіяльність СБ України з приводу невнесення даних до ЄРДР щодо вчинення суддями кримінальних правопорушень.

Між тим, у відповідності до даної категорії законодавством передбачений окремий спеціальний порядок внесення даних, що забезпечує та гарантує принцип незалежності судової гілки влади.

Відповідно до ст.126 Конституції України Конституцією і законами України гарантується незалежність і недоторканість суддів. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Аналогічна гарантія незалежності суддів передбачена ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з ст.8 Конституції України Конституція має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії.

За положеннями раніше діючої ч.3 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кримінальна справа щодо судді могла бути порушена лише Генеральним прокурором України або його заступником.

Однак після прийняття Закону України від 13.04.2012 №4652-VI частина 3 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазнала змін, відповідно до яких зазначене обмеження знято. Тобто запроваджено загальну процедуру, передбачену ст.214 КПК, згідно з якою внести відомості до ЄРДР щодо судді може не лише Генеральний прокурор або його заступник, а також будь-який інший прокурор або слідчий.

У той же час, за положеннями ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У силу ч.4 ст.9 КПК у разі якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 р., судовий розгляд має здійснюватися незалежним судом.

Разом з тим, передбачена КПК можливість здійсненню впливу на суддю у зв`язку з прийняттям ним судового рішення через запровадження щодо нього процедури кримінального переслідування є зазіханням на гарантовану Конституцією України та міжнародними зобов`язанням України незалежність судді, що порушує зазначені акти національного і міжнародного законодавства.

Згідно з п.68 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010, тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Зазначене свідчить, що внесення відомостей до ЄРДР щодо суддів слідчим будь-якого органу досудового розслідування або прокурором нижчого рівня, ніж Генеральний прокурор або його заступник, не відповідає Конституції України та міжнародним зобов`язанням держави Україна.

Слідчий суддя також враховує, що відповідно до ст.480 КПК стосовно професійного судді діє особливий порядок кримінального провадження.

У зв`язку із зазначеним слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги заявника задоволенню не підлягають, оскільки зводяться до незгоди з прийнятим рішенням відносно заявника та фактично є формою тиску на суд..

Враховуючи викладене, керуючись ст.126 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.9, 214, 303, 480 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність СБ України щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинене кримінальне правопорушення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1