Провадження № 1-кп/537/54/2016
Справа № 537/1511/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2016 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0001208 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кременчук Полтавської області, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, раніше в силу ст..89 КК України не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину передбаченого ст.122 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин проти здоров`я особи за наступних обставин.

07.09.2014 року ОСОБА_4 близько 06 години, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 тримаючи в руках дерев`яну палицю, умисно наніс нею численні удари по лівій руці потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки, в нижній третині та двох шкірних ран на лівій кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні встановленого судом злочину визнав частково та суду пояснив, що проживає в будинку АДРЕСА_2 . По сусідству проживає потерпілий із дружиною. В ніч з 06.09.2014 року на 07.09.2014 року починаючи з третьої години потерпілий голосно сварився з дружиною та не давав йому можливості нормально відпочивати. Вранці, близько 06 години він вийшов з будинку, щоб йти на роботу. Біля будинку зустрів ОСОБА_6 та висловив йому претензії з приводу нічного шуму. У відповідь на це потерпілий дістав з кишені ніж та почав ним розмахувати перед ним. В свою чергу він взяв та вдарив потерпілого кулаком в область обличчя. Від удару потерпілий впав на дорогу. Після цього він сів на велосипед та поїхав. Інших ударів потерпілому не наносив та палицею його не бив. Як потерпілий отримав перелом руки йому не відомо, можливо поламав руку, коли стукав у двері його квартири. Все, що відбувалося бачила з балкону будинку його мати. Інших осіб поряд він не бачив, в тому числі і дружину потерпілого. Він намагався домовитися із потерпілим про відшкодування шкоди, однак той відмовився. Цивільний позов визнає частково, зокрема матеріальну шкоду у розмірі 200 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Незважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні встановленого судом злочину визнав частково, його вина повністю доводиться належними та допустимими доказами, що безпосередньо досліджені судом в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 07.09.2014 року близько 06 годин він йшов у магазин. На розі будинку АДРЕСА_2 його окликнув обвинувачений та пред`явив претензії, що він нібито десь голосно «виступає», на що він йому сказав, що це не його справа. На цьому ґрунті між ними виникла сварка в ході якої обвинувачений схватив дерев`яну палицю та намагався нанести йому удар нею по голові. Щоб удар не прийшовся в область голови він закрив голову лівою рукою, а ОСОБА_4 наніс йому по руці більше десяти ударів цією палицею та припинив наносити удари, коли побачив, що до них біжить його дружина та кричить. Потім ОСОБА_4 сів на велосипед та поїхав. Його дружина викликала швидку та міліцію. В Третій міській лікарні м.Кременчука у нього виявили перелом лівої руки та наклали гіпс. Обвинувачений збитки йому не відшкодовував. На той час він працював за строковим трудовим договором у виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м.Кременчука та внаслідок отриманого перелому руки він роботу втратив та не міг влаштуватися на іншу роботу.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що потерпілий ОСОБА_6 її чоловік із яким вони проживають в будинку АДРЕСА_2 . Обвинуваченого ОСОБА_4 знає десь з 2000 року, відносин ніяких з ним не підтримують. 07.09.2014 року близько 06 години вона з ОСОБА_6 вийшли з будинку на вулицю. ОСОБА_6 вийшов на дорогу, а вона повернулася до будинку, піднялась на третій поверх, а потім повернулася на вулицю. На вулиці вона була відсутня близько п`яти хвилин. Коли вийшла на вулицю то почула крики та побачила, що ОСОБА_4 тримає обома руками частину гілку від дерева, довжиною близько одного метра та зверну вниз наносить цією удари гілкою по лівій руці ОСОБА_6 , якою він захищав голову від ударів. Особисто вона бачила, що ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 3- 4 удари гілкою по лівій руці. Від ударів ОСОБА_6 не падав. Вона почала кричати і ОСОБА_4 , коли її побачив, кинув гілку, сів на велосипед та поїхав в бік залізничного вокзалу. ОСОБА_6 тримався за руку та було видно, що вона пошкоджена. Вона викликала швидку допомогу та міліцію. Після цього вони пішли до матері ОСОБА_4 ОСОБА_9 , щоб прояснити ситуацію, однак остання двері квартири не відчинила. Потім приїхала швидка допомога та вони поїхали до третьої міської лікарні де ОСОБА_6 зробили рентген та виявили перелом лівої руки. ОСОБА_6 наклали гіпс та вони пішли додому. Коли йшли додому то зателефонували працівники міліції з якими вони зустрілися біля будинку та надали пояснення. Чому ОСОБА_4 бив ОСОБА_6 їй невідомо. Зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що ОСОБА_4 його покликав, після чого почав ображати нецензурною лайкою та бити гілкою.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_4 , який є її сином. Вікна її квартири виходять як на АДРЕСА_2 так і у двір. Одна із кімнат її квартири знаходиться під квартирою, у якій проживає потерпілий ОСОБА_6 із дружиною. 07.09.2014 року з ночі та десь до 05 години ранку ОСОБА_6 із дружиною у квартирі голосно сварились чим не давали їй відпочивати. З цього приводу вони до ОСОБА_6 не ходили та поліцію не викликали. Близько 06 години її син ОСОБА_4 пішов на роботу, а вона вийшла на балкон, щоб полити квіти. В цей час вона побачила, що на АДРЕСА_2 стоїть її син навпроти ОСОБА_6 та голосно сперечаються, при цьому ОСОБА_6 розмахував руками та в руці щось тримав. Момент зустрічі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і початок сварки вона не бачила. Коли вона за ними спостерігала, то не бачила щоб ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_6 . Потім син сів на велосипед та поїхав, а ОСОБА_6 забіг до будинку та став бити у двері її квартири, при цьому тримав у руках ніж та казав, що заріже. Вона двері йому не відкрила. Коли між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відбувалася сварка то дружину ОСОБА_6 ОСОБА_8 вона не бачила, а чула її голос біля під`їзду будинку, коли ОСОБА_6 заходив до будинку та бив у двері її квартири. Згодом вона вийшла на вулицю де побачила ОСОБА_6 з дружиною, які сказали, що посадять її разом із сином, при цьому у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень вона не бачила. Ввечері вона бачила ОСОБА_6 , який перебував у стані сп`яніння та на руці у нього був гіпс. Зранку гіпсу не було. Зі слів сина їй відомо, що між ним та ОСОБА_6 сварка відбулася на ґрунті того, що син зробив ОСОБА_6 зауваження з приводу нічної сварки. Також син їй казав, що пропонував ОСОБА_6 5 000 грн., з метою мирно владнати ситуацію з приводу бійки, що відбулася між ними, однак той відмовився. До цього випадку відносини між ними, потерпілою та його дружиною були нормальні, неприязних відносин не було.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні встановленого судом злочину повністю підтверджується:

висновком судово медичної експертизи №1068 від 15.09.2014 року, відповідно до якої при судово медичній експертизі у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження, у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки, в нижній третині та двох шкірних ран на лівій кисті, які утворились від неодноразової дії тупих предметів з обмеженою поверхнею контактування, можливо у вказаний потерпілим період часу, про що свідчить їх характер і локалізація, та які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалого розладу здоров`я;

висновком судово медичної експертизи №1372 від 24.11.2014 року відповідно до якої при судово медичній експертизі у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки, в нижній третині та двох шкірних ран на лівій кисті, які утворились від неодноразової дії тупих предметів з обмеженою поверхнею контактування, можливо у вказаний потерпілим період часу, про що свідчить їх характер, локалізація і дані медичної документації та які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалого розладу здоров`я. Вище вказані тілесні ушкодження не характерні для виникнення їх, як при вільному падінні потерпілого з висоти власного зросту, так і при падінні його з попередньо наданим тілу прискоренням, з наступним ударом об тверду поверхню, про що свідчить їх характер, локалізація і дані медичної документації;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.11.2014 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 , в присутності понятих, впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження;

протоколом проведення слідчого експерименту від 12.02.2015 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 пояснив та показав механізм спричинення, кількість та локалізацію ударів, в наслідок яких йому було спричинено тілесні ушкодження;

висновком судово медичної експертизи №170 від 12.02.2015 року, відповідно до якої показання потерпілого ОСОБА_6 , надані ним в ході проведення слідчого експерименту, можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним, отриманим при судово-медичній експертизі потерпілого ОСОБА_6 ;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.11.2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 , в присутності понятих, впізнала ОСОБА_4 , як особу, яка спричинила потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження;

протоколом проведення слідчого експерименту від 12.02.2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 показала механізм спричинення, кількість та локалізацію ударів, внаслідок яких потерпілому ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження;

висновком судово медичної експертизи №171 від 12.02.2015 року, відповідно до якого показання свідка ОСОБА_8 , надані нею в ході проведення слідчого експерименту, можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним, отриманим при судово-медичній експертизі потерпілого ОСОБА_6 ..

До показать обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що він не наносив удари потерпілому ОСОБА_6 палицею, суд відноситься критично та до уваги їх не приймає, оскільки вони суперечать встановленим судом обставинам вчинення злочину та спростовуються наведеними вище доказами, що досліджені судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя та здоров`я і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а тому суд його дії кваліфікує за ст.122 ч.1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд в повній мірі враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що останній вчинив умисний злочин середньої тяжкості, всі конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченого, який на час вчинення злочину в силу ст..89 КК України був не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, а по місцю колишньої роботи позитивно, перебуває на обліку в Кременчуцькому ОНД з приводу полінаркоманії, його вік та стан здоров`я, має на утриманні матір, що досягла пенсійного віку.

Згідно акту судово-психіатричної експертизи №154 від 17.03.2015 року ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння та на час проведення експертизи, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки легкої розумової відсталості. Ступінь розумової відсталості у ОСОБА_4 є таким, що не позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. ОСОБА_4 не підпадає під дію ч.2, ч.3 ст.19 КК України та ст.20 КК України. Може постати перед слідством та судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

З урахуванням вище викладеного суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 потрібно призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин у виді обмеження волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який не є тяжким чи особливо тяжким, на час вчинення злочину в силу ст..89 КК України був не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, а по місцю колишньої роботи позитивно, то суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та вважає за необхідне звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, в порядку передбаченому ст..75 КК України, поклавши на нього під час іспитового строку обов`язки, що передбачені ст..76 КК України.

При цьому суд враховує положення ст..416 КПК України, відповідно до якої при новому розгляді в суді першої інстанції, після скасування судом апеляційної інстанції вироку, допускається посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю посилення покарання, а як вбачається із ухвали апеляційного суду Полтавської області від 10.12.2015 року, вирок Крюківського районного суду м.Кременчука від 19.10.2015 року по даній справі, скасовано не у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.
Потерпілим ОСОБА_6 до обвинуваченого по справі ОСОБА_4 пред`явлено цивільний позов, відповідно до якого останній просить, з урахуванням поданих уточнень до позовної заяви, стягнути на його користь 118 грн. 57 коп. матеріальної шкоди, 50 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та 1000 грн. сплачених за надання правової допомоги.

Як встановлено судом, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. З приводу отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_6 перебував на амбулаторному лікуванні в Третій міській лікарні м.Кременчука з 08.09.2014 року по 22.11.2014 року, що підтверджується листками непрацездатності (а.с.225 226).

Відповідно до наданих потерпілим чеків та квитанцій (а.с.227), останнім на придбання ліків та медичних засобів витрачено 118 грн. 57 коп.

Відповідно до ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди є законним та обґрунтованім і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_4 , що призвели до спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, потерпілий зазнав фізичного болю та страждань, тобто останньому безумовно завдано моральну шкоду.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, характер правопорушення, ступінь вини ОСОБА_4 глибину, характер страждань та фізичного болю, яких зазнав потерпілий, тривалість та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що наявні підстави для відшкодування потерпілому моральної шкоди в сумі 10 000 грн., а тому позов потерпілого в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Що стосується стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого 1000 грн. за надання правової допомоги, то суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст..118 КПК України витрати на правову допомогу віднесено до процесуальних витрат.

Згідно ст..124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, тривалість часу, протягом якого потерпілому надавалась правова допомога адвокатом, суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого 1000 грн. сплачених за надання правової допомоги.

Підстав для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не вбачається.

Керуючись ст..ст.373 375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ст..122 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст..ст.75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, поклавши на нього під час іспитового строку наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України без дозволу органів кримінально виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання;

-періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 118 грн. 57 коп. грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1000 грн. сплачених за надання правової допомоги.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Обвинуваченому, його захиснику, потерпілому та його представнику роз`яснити право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1