пр. № 1-кп/759/548/16
ун. № 759/7700/16-к
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

20 липня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

провівши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0010995 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, стосовно якого заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувалися,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 , представник потерпілого захисник ОСОБА_6 ,-
в с т а н о в и в:

До Святошинського районного суду м. Києва 31 травня 2016 рокунадійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010995, з додатками стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Суд, вивчивши матеріали обвинувального акта з додатками, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого та його представника, які вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотань для прийняття судом рішень, з підстав, передбачених пп. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не заявляли, приходить до висновку про необхідність повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
Виклад фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та які мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК Кодексу. Зокрема, обвинувальний акт повинен містити: анкетні відомості потерпілого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Згідно з вимогами ст. ст. 291, 109 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком і має відповідати вимогам щодо змісту та форми, визначеним в законі, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.
Дослідивши наданий прокурором обвинувальний акт, суд виявив невідповідність вказаного процесуального рішення вимогам ст. ст. 291, 109 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд визнає невідповідність обвинувального акта та додатків до нього вимогам закону щодо їх змісту.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості потерпілого, зокрема прізвище потерпілого. Проте зазначене в обвинувальному акті прізвище потерпілого, не відповідає прізвищу останнього, зазначеному в документі, а саме паспорті, що посвідчує його особу.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення не містить зазначення обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - форми вини вчинення кримінального правопорушення, яка відповідно до вимог ст. 91 КПК України підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.
Як вбачається зі змісту обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: «умисному заподіяні ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я)». При цьому, диспозиція ч. 2 ст. 125 КК України визначає відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Суд вважає вищезазначені недоліки в обвинувальному акті суттєвими, оскільки відсутність чіткого та конкретно сформульованого, без будь-яких сеперечностей обвинувачення в обвинувальному акті, порушує право обвинуваченого ОСОБА_3 на захист, який має право знати обсяг обвинувачення та фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується та, перешкоджає суду повно, об`єктивно та всебічно розглянути кримінальне провадження, що в подальшому може негативно вплинути на судовий розгляд, з урахуванням того, що відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Неконкретність обвинувачення заздалегідь перекладає по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема в частині розкриття конкретного змісту вказаних вище обставин, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі (ст. 22 КПК України).
Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення. Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про форму вини, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України передбачено, що до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком та відповідно до вимог ст. 109 КПК України має відповідати вимогам щодо змісту та форми, визначеним в законі, зокрема повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
В порушення вимог ст. 109 КПК України, долучений до обвинувального акта реєстр матеріалів досудового розслідування, не містить дані про дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, прізвище, ім`я по батькові заявника, як це передбачено ч. 5 ст. 214 КПК України; про визнання ОСОБА_5 потерпілим в даному кримінальному провадженні; про письмове підтвердження сторін кримінального провадження протилежній стороні, а потерпілого ОСОБА_5 прокурору, факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів (ст. 290 КПК України); дані про внесення до Єдиного реєстру відомостей про закінчення досудового розслідування (ч. 3 ст. 283 КПК України). Також в реєстрі матеріалів досудового розслідування наявні дані про направлення на судово-медичну експертизу (п. 4, розділ 1), однак відсутні дані про її призначення та проведення.

Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування, зокрема, розділ П про прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення, містить відомості про дату складання обвинувального акта - 19 травня 2016 року (п. 15), проте, сам обвинувальний акт містить відомості про дату його складання - 27 травня 2016 року (а. с. 5). Такі розбіжності у датах вчинення ключових процесуальних дій є неприпустимими і свідчать про невідповідність поданих до суду процесуальних документів вимогам закону щодо їх змісту.
Відомості, що містяться в розписці про вручення прокурором підозрюваному копії обвинувального акта на 2 аркушах, не відповідають обвинувальному акту, що наданий суду, який складається з 3-х аркушів.
В обвинувальному акті зазначені відомості щодо посади, ім`я та по батькові старшого групи прокурорів, проте прізвище його не зазначено.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставоюдля повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд, визнає невідповідність обвинувального акта та його додатків вимогам закону щодо їх змісту та, вважає обвинувальний акт таким, що підлягає поверненню прокурору, для усунення виявлених недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 369-372, 376 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0010995 з додатками, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 8 м. Києва - ОСОБА_4 внаслідок невідповідності обвинувального акта та його додатків вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: