Номер справи137/1863/16-к
1-кп/137/125/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , захисника
ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 03.06.2014 ОСОБА_4 зобов`язано щомісячно сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 500 гривень на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ним повноліття.
На виконання рішення суду Літинським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист № 137/878/14 від 03.06.2014 про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини. У зв`язку із цим, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції 15.07.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Разом з тим, ОСОБА_4 , порушуючи вимоги ст.ст. 180, 181, 188 Сімейного кодексу України, достовірно знаючи про необхідність сплати аліментів, будучи 15.07.2014 та 24.12.2015 попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, умисно, систематично не сплачує аліменти починаючи з травня 2014 року, чим грубо порушує обов`язки, які покладаються на нього Конституцією України та сімейним законодавством і посягає на нормальний розвиток та здоров`я дитини та будучи фізичною особою підприємцем має заробіток, але приховує його. Заборгованість по аліментах складає 9914,45 гривень, а ОСОБА_4 будь-яких мір до її погашення не приймає, тим самим злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що на даний час заборгованість по сплаті аліментів відшкодував в повному обсязі. Аліменти не сплачував тому, що тимчасових заробітків вистачало лише на прожиття самому. В подальшому зобов`язується сплачувати аліменти в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила , що їх спільний неповнолітній син навчається у військовому коледжі. Вона змушена працювати у двічі більше, щоб забезпечити потреби дитини адже батько свого обовязку по утриманню сина не виконує. Окрім заборгованості по аліментах просить стягнути 10 000 грн. моральної шкоди, тому що вона як мати хвилюється за благополуччя дитини, несе моральні страждання через те, що дитина повною мірою не забезпечена усім необхідним, тому що батько протягом двох років не сплачує аліментів. Їй доводиться коригувати свої життєві плани, щоб знайти засоби для компенсації тих коштів, які неотримані від батька.
Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на допиті свідків у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним допит свідків, обмежившись дослідженням документів у справі.
Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 допустимим доказом у справі, а також дослідивши інші докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненому. Зокрема, відповідно до копії рішення суду від 03.06.2014 року ОСОБА_4 зобов`язано щомісячно сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 500 гривень на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ним повноліття. Відповідно до копії виконавчого листа від 04.06.2014 року рішення суду про стягнення аліментів звернуто до примусового виконання. Постановою державного виконавця від 15.07.2014 року відкрито виконавче провадження . Відповідно до копії розрахунку державного виконавця видно, що за період з 13.05.2015 по 31.05.2016 року, за ОСОБА_4 рахується заборгованість по сплаті аліментів в сумі 9914,45 грн. Крім того, даний розрахунок підтверджує, що ОСОБА_4 не сплачував аліменти понад шість місяців підряд, сплачені суми були значно менші від визначених у рішенні суду. Наведені докази достовірно свідчать про те, що рішенням суду було встановлено певну суму коштів для сплати аліментів ОСОБА_4 та зобов`язано їх сплачувати.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, так як підсудний висловлює жаль з приводу вчиненого, критично ставиться до вчиненого, виявляє готовність нести покарання, та добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Нормами статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості, а також беручи до уваги те, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, а також враховуючи обставини, що пом`якшують його покарання, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчиненням ним нових злочинів, буде достатнім покарання у виді громадських робіт.
Заявлений цивільний позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до довідки державного виконавця станом на 01.10.2016 року, заборгованість по сплаті аліментів повністю погашена, тому в цій частині позов не може бути задоволено.
Що стосується моральної шкоди, то відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права захищаються законом і є непорушними (ст. 21 Конституції України).
Тому обов`язок відшкодування моральної шкоди виникає із самого факту протиправної поведінки щодо потерпілого і надання додаткових доказів не потребує.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Вина підсудного ОСОБА_4 у вчинені злочину відносно потерпілої ОСОБА_5 встановлена в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Глибина фізичних страждань позивача, на думку суду, є відчутною, але не критичною, оскільки злісне ухилення від сплати аліментів відповідачем вплинуло на її життєвий графік, адже вона змушена була додатково працювати, щоб забезпечити сина тим, що він не отримував від батька. Крім того, вона переживала і хвилювалася, що дитина неповною мірою забезпечена. Однак, такі моральні страждання не завдали їй непоправної шкоди.
Виходячи із вищезазначеного, керуючись вимогами розумності і справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди відповідачем, із врахуванням розміру, заявленого позивачем,повинен бути встановлений судом на рівні 5 000 грн., що є достатнім за спричинені страждання.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст. 371, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин гродських робіт.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5 000 (п`ять тисяч ) гривень моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Копію вироку негайно вручити усім учасникам процесу.

Суддя: ОСОБА_1