У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0001877 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 12 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 серпня 2015 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, раніше судимого
вироком цього ж суду від 23.10.2013 р. за ч. 2
ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 днів.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 12 листопада 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, близько 23 год. 14 червня 2015 року в салоні автомобіля ВАЗ 2107 на вул. Громадянській у с. Болеславчик Первомайського району Миколаївської області на грунті раптово виниклих неприязних відносин заподіяв ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Зазначає, що суди при призначенні покарання не в повній мірі врахували провокаційну поведінку потерпілої, а також те, що ОСОБА_7 активно сприяв розкриттю злочину, працює, має на утриманні трьох малолітніх дітей, хотів вибачитися перед потерпілою, однак вона поїхала з України. Також захисник вказав, що в матеріалах провадження відсутні докази знаходження ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння на час вчинення злочину.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягаєзадоволеннюна таких підставах.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі захисника ОСОБА_6 не оскаржуються.
Посилання захисника на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого є необгрунтованими.
Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , місцевий суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, посередньо характеризується, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення засудженому покарання в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Також суд правильно призначив засудженому ОСОБА_7 покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника про відсутність в матеріалах провадження доказів знаходження ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння на час вчинення злочину, оскільки згідно з технічним записом фіксування судового засідання суду першої інстанції від 31 липня 2015 року ОСОБА_7 сам вказав, що того дня випив 50 гр горілки.
Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження і виніс мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 законним та обґрунтованим, а призначене йому покарання таким, що повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи конкретні обставини провадження, а також те, що засуджений вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння і в період іспитового строку, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення засудженому ОСОБА_7 покарання або скасування з цих підстав судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, про що ставиться питання в касаційній скарзі захисника.
Оскільки в касаційній скарзі не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного ОСОБА_7 покарання, вона задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень, у провадженні не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 12 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3