Справа №345/284/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.02.2016 року м. Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого 19.09.2012 року Калуським міськрайонним судом Івано Франківської області за ст. 186 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 240 годин громадських робіт, громадянина України, за ст. ст. 186 ч. 2, 128 КК України;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого 28.12.2010 року Калуським міськрайонним судом Івано Франківської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, постановою Коломийського міськрайонного суду Івано Франківської області від 25.10.2011 року звільнений від відбування невідбутої частини призначеного покарання у вигляді позбавлення волі на підставі Закону України Про амністію від 08.07.2011 року, 19.03.2014 року Калуським міськрайонним судом Івано Франківської області за ст. 186 ч. 2 КК України на чотири роки позбавлення волі, громадянина України, за ст. 186 ч. 2 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
що ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та заподіяння особі необережного тяжкого тілесного ушкодження.
ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах:
Так, 27.11.2013 року близько 2.00 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , маючи незняті і непогашені у встановленому Законом порядку судимості за ст. 186 Кримінального кодексу України, вступивши між собою у злочинну змову про відкрите викрадення майна особи, перебуваючи у м. Калуші на розі вулиць проспекту Лесі Українки та бульвару Незалежності, умисно, із корисливих спонукань, повторно з метою відкритого викрадення чужого майна, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, не маючи умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, ОСОБА_3 наніс один удар ліктем правої руки у обличчя ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, і від чого той отримав легке тілесне ушкодження у вигляді садна нижньої губи, і не передбачаючи, хоча повинен був і міг передбачити, що потерпілий може впасти і одержати травму внаслідок удару до твердого покриття, від чого останній впав на дорогу, вдарившись головою до асфальтного покриття, відкрито заволоділи вживаним гаманцем вартістю 60 гривень, у якому знаходились гроші у сумі 200 гривень, вживаним мобільним телефоном Nokia 2690 вартістю 150 гривень та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 10 гривень, завдавши потерпілому збитків на суму 420 гривень.
Разом з цим, ОСОБА_3 , будучи об`єднаним із ОСОБА_4 єдиним умислом на відкрите викрадення майна особи, поєднаного із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, 27.11.2013 року близько 2.00 год. перебуваючи у м. Калуші на розі проспекту Лесі Українки та бульвару Незалежності, не маючи умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, і не передбачаючи, хоча повинен був і міг передбачити, що потерпілий може впасти і одержати травму внаслідок удару до твердого покриття, нанісши один удар ліктем правої руки у обличчя ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, від чого останній впав на дорогу, вдарившись головою до асфальтного покриття, та отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку середнього ступеня тяжкості, гострою субдуральною гематомою правої лобної ділянки, садном в ділянці голови, яка ускладнилась післятравматичним невритом лицевого нерва зліва.
Суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчинених ними кримінальних правопорушеннях у судовому засіданні доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ст. ст. 186 ч. 2, 128 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та заподіяння особі необережного тяжкого тілесного ушкодження.
Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 186 ч. 2 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, і підтвердив, що кримінальні правопорушення вчинив при вищенаведених обставинах. Вночі до нього зателефонував ОСОБА_4 і запропонував зустрітися. Вони зустрілися біля пожежної частини по вул. Євшана в м. Калуші. Згодом вони побачили потерпілого, який перебуваючи в нетверезому стані, проходив вулицею. ОСОБА_4 запропонував вчинити грабіж, на що він погодився. Вони йшли за потерпілим до рогу вулиць проспект Л.України та бульвару Незалежності. Там, наздогнавши потерпілого, ОСОБА_4 взяв його за рукав та розвернув обличчям до них і почав з ним розмову. Потерпілий почав відходити від них назад, однак ОСОБА_4 продовжував тримати його за рукав куртки. В той час він, ОСОБА_3 вдарив потерпілого ліктем в область нижньої губи. Від удару потерпілий впав та вдарився головою об асфальт. ОСОБА_4 забрав у потерпілого гаманець та мобільний телефон. Гроші вони розділили між собою порівну, а мобільний телефон, він ОСОБА_3 продав за 100,00 грн., які також розділили між собою. У вчиненому щиросердечно розкаюється, просить суворо не карати. Заподіяну матеріальну та моральну шкоду потерпілому відшкодував добровільно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що в той день із ОСОБА_10 не бачився і злочину не вчиняв. Вважає, що ОСОБА_10 наговорює відносно нього оскільки вони до цього часу посварилися і не зустрічалися. Цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди не визнає.
Окрім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , вина обвинувачених у вчиненому ними кримінальному правопорушенні підтверджується також сукупністю зібраних по справі доказів, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив суду, що повертався від колеги, у якого гостював, йдучи по вул. Євшана в м. Калуші. Згодом повернув праворуч та, йшов по бульвару Незалежності. На розі вулиць проспекту Л.України та бульвару Незалежності, навпроти Калуського центру зайнятості до нього підбігли двоє мужчин, закрутили йому руки за спину і почали висловлювати йому претензії з приводу того, що він не провів розрахунку за придбаний товар у магазині. Згодом йому нанесли удар, від якого він впав та вдарившись до асфальтного покриття, знепритомнів. При собі мав гаманець у якому знаходилося більше 200,00 грн. та мобільний телефон. Опритомнів у лікарні. На лікуванні знаходився 6 місяців. Від отриманих тілесних ушкоджень став інвалідом ІІІ ої групи. Матеріальна і моральна шкода йому відшкодована обвинуваченим ОСОБА_3 , на суворому покаранні якого не наполягає. Наполягає на суворому покаранні обвинуваченого ОСОБА_4 . Цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, пред`явленого до ОСОБА_4 підтримує. Просить стягнути з нього в його користь 25 000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної злочином. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок злочинних дій відповідача, пограбування та через отримані травми голови він перебував у стресовому стані, переніс нервові потрясіння, страждання, стрес, тривалий час не одужував, лікувався в медичних закладах. Від нанесених тілесних ушкоджень відчував фізичний біль та страх за своє життя. Після тих подій він став інвалідом ІІІ ої групи, втратив спокій, його турбують постійні головні болі, шум у вухах. Змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя;
Вина обвинувачених у вчиненому підтверджується також:
-показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які пояснили, що придбали у ОСОБА_3 мобільний телефон за 100,00 грн., а згодом здали його в ломбард;
- відомостями, які вміщені у висновку експерта № 284 від 08.11.2014 року, згідно якого у ОСОБА_8 малися тілесні ушкодження: закрита черпно мозкова травма із забоєм головного мозку середнього ступеня тяжкості, гострою субдуральною гематомою правої лобної ділянки, садном в ділянці голови, яка ускладнилась післятравматичним невритом лицевого нерва зліва; садно нижньої губи. Вказані вище тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну, вказаному в постанові. Закрита черепно мозкова травма з забоєм головного мозку середнього ступеня тяжкості, гострою субдуральною гематомою правої лобної ділянки, садном в ділянці голови, яка ускладнилась післятравматичним невритом лицевого нерва зліва відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення, а садно нижньої губи відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.с. 23-26 т.2);
- відомостями, які вміщені у довідці ломбарду про прийняття від ОСОБА_12 мобільного телефону, який належав потерпілому (а.с. 22 т.2);
- відомостями, які вміщені у дослідженні КТ головного мозку потерпілого, виписках з історії хвороби (а.с. 61 66 т. 1) щодо наявних ушкоджень та часу лікування потерпілого;
- відомостями, які вміщенні у вироках Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 28.12.2010 року, від 19.03.2014 року, від 19.09.2012 року та ухвалі апеляційного суду від 13.06.2014 року, з яких вбачається, що обвинувачені були раніше судимі за ст. 186 КК України.
Суд не приймає до уваги як доказ показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 працівників швидкої допомоги, які про обставини доставки потерпілого у лікувальний заклад не пам`ятають за спливом часу.
Суд не приймає до уваги як доказ на заперечення вини у вчиненні кримінального правопорушення показання обвинуваченого ОСОБА_4 на те, що він злочину не вчиняв, а ОСОБА_3 оговорив його, оскільки перебував з ним у неприязних відносинах.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно посварився із ОСОБА_4 , однак неприязних відносин у них не було, при зустрічах вони віталися та інколи розмовляли по мобільному телефону.
Зазначені пояснення ОСОБА_4 суд розцінює як такі, що мають на меті уникнення ним кримінальної відповідальності за вчинене.
Також суд не приймає покликання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 на вищезазначену обставину, а також на те, що працівники правоохоронних органів можливо у незаконний спосіб вплинули на ОСОБА_3 з метою, щоб він вказав на ОСОБА_4 як особу, яка разом з ним вчиняла злочин, оскільки підтвердження цього не здобуто в ході судового розгляду кримінального провадження. Також суд не приймає як доказ на заперечення вини обвинуваченого ОСОБА_4 покликання його захисника на те, що у одній із виписці з історії хвороби потерпілого зазначено діагноз «побутова травма», оскільки на час ушпиталення потерпілого , який був доставлений непритомним каретою швидкої допомоги у лікувальний заклад, не були відомі обставини вчинення злочинів із заподіянням тілесних ушкоджень по відношенню до нього .
Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, осіб винних і обставини справи.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування потерпілому заподіяної матеріальної та моральної шкоди, позитивну характеристику, сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відносить позитивну характеристику.
Також суд враховує молодий вік обвинувачених й те, що потерпілий не наполягає на суворому покаранні ОСОБА_3 та наполягає на суворому покаранні ОСОБА_4 , а також те, що обидва обвинувачені раніше притягувалися до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, однак на шлях виправлення не стали, а знову вчинили злочини.
Враховуючи суму заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, й наслідки вчиненого кримінального правопорушення й вищенаведені обставини, які пом"якшують покарання, які у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та враховуючи вимоги ст. 65 КК України щодо необхідності й достатності призначення покарання для виправлення особи та попередження нових злочинів, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливі при ізоляції його від суспільства і, що відносно обвинуваченого слід застосувати ст. 69 КК України та призначити йому більш м"яке покарання, ніж передбачено санкцією ст. 186 ч. 2 КК України, у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливі при ізоляції його від суспільства і, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
При вищенаведених обставинах суд не вбачає можливості застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 69 чи ст. 75 КК України, а відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосування ст. 75 КК України.
Вироком Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 19.03.2014 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України на чотири роки позбавлення волі.

Даний злочин ОСОБА_4 вчинив до постановлення зазначеного вироку, а тому до покарання за даним вироком суду слід частково приєднати покарання за вироком суду від 19.03.2014 року, відповідно до вимог ст. 70 КК України.

Строк відбування покарання слід рахувати з 16.00 год. 04 лютого 2014 року, зарахувавши у строк відбування покарання за даним вироком суду строк відбутого покарання за вироком Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 19.03.2014 року.

Відповідно до ст. 72 КК України слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк покарання строк його перебування в Івано Франківському слідчому ізоляторі на час участі у судовому розгляді кримінального провадження з часу доставки 26.02.2015 року (а.с. 21 т. 1) до набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день перебування за два дні позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу слід обрати ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Потерпілий ОСОБА_8 заявив цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди на суму 25 000,00 грн., змінивши у судовому засіданні розмір позовних вимог (а.с. 50 52).

У судовому засіданні потерпілим доведено, що внаслідок заподіяного злочину, йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок злочинних дій відповідача, пограбування та через отримані травми голови він перебував у стресовому стані, переніс нервові потрясіння, страждання, стрес, тривалий час не одужував, лікувався в медичних закладах. Від нанесених тілесних ушкоджень відчував фізичний біль та страх за своє життя. Після тих подій він став інвалідом ІІІ ої групи, втратив спокій, його турбують постійні головні болі, шум у вухах. Змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду, чим частково пом`якшив його моральні страждання, враховуючи ступінь і характер заподіяної моральної шкоди та її наслідки, суд вважає, що позов слід задоволити частково та стягнути із ОСОБА_4 в користь потерпілого 10 000,00 грн. моральної шкоди, яких, на думку суду, є достатньо для її відшкодування при вищенаведених обставинах. У задоволенні решти позову слід відмовити.

Із ОСОБА_4 слід також стягнути 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим за ст. ст. 186 ч. 2, 128 КК України та призначити покарання:

-за ст. 186 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;

-за ст. 128 КК України 2 (два) роки обмеження волі.

Згідно ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 11.30 год. 26 лютого 2016 року.

Обрати ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, взявши його під варту із зали суду.

ОСОБА_4 визнати винуватим за ст. 186 ч. 2 КК України та призначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Згідно ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, частково приєднати покарання за вироком Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 19.03.2014 року, й остаточно призначити покарання 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 16.00 год. 04 лютого 2014 року, зарахувавши у строк відбування покарання за даним вироком суду строк відбутого покарання за вироком Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 19.03.2014 року.

Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк покарання строк його перебування в Івано Франківському слідчому ізоляторі на час участі у судовому розгляді кримінального провадження з часу доставки 26.02.2015 року до набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день перебування за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної щкоди задоволити частково.

Стягнути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 в користь потерпілого ОСОБА_8 10 000 грн. моральної шкоди.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 243,60 грн. судового збору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення.

Головуючий: