У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02.11.2011 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів : Апеляційний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Машкаринця М.М.,

суддів Вотьканича Ф.А., Крегула М.М.,

за участю прокурора Сирохман Л.І.,

потерпілого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

перекладача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисника - ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3 на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 14 червня 2011 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, угорця, громадянина України, несудимого

засуджено за ч.1 ст.115 КК України до позбавлення волі на 15 років.

Строк відбування покарання щодо ОСОБА_3 постановлено судом розпочати обчислювати з 21 червня 2010 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_1 500000 грн. на відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «NOKIA» 5030 с-2 ІМЕІ-353197/03/048223/3 постановлено залишити ОСОБА_1; футболку, джинсові бриджі та сандалі повернути ОСОБА_3; футболку та джинси знищити; мисливську рушницю марки «ТОЗ-63» 16-го калібру та одну гільзу знищити.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області 515,52 грн., 412,80грн. та 412,80 грн. судових витрат.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено попередній взяття під варту.

ОСОБА_3 визнано винуватим у тому, що він 20 червня 2010 року приблизно о 13 годині 30 хв., на території ТОВ «Глобал Транс» по вул.Радищева, 1 в м.Ужгороді, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на ґрунті ревнощів та неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння смерті, здійснив один постріл з належної йому мисливської рушниці «ТОЗ-63» в область черевної порожнини потерпілого ОСОБА_5, внаслідок чого сталася смерть потерпілого.

У апеляціях:

- прокурор порушує питання про скасування судового рішення щодо ОСОБА_3 і направлення кримінальної справи на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що судом першої інстанції допущена неповнота судового слідства, судом належним чином не встановлено місця, часу та способу вчинення злочину, не вмотивовано призначення щодо засудженого максимального покарання, передбаченого санкцією норми кримінального закону, за яким його засуджено, не обґрунтовано розвязання цивільного позову потерпілого;

- захисник ОСОБА_2, у зміненій апеляції порушує питання про скасування вироку і направлення кримінальної справи щодо ОСОБА_3 на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що в основу вироку судом першої інстанції покладено суперечливі докази у звязку з чим суспільно небезпечні дії ОСОБА_3 помилково кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України;

- засуджений ОСОБА_3 просить вирок щодо нього скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що, як органом досудового слідства, так і судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального, кримінального законів у звязку з чим суд помилково кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України, за якою щодо нього призначено занадто суворе покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора, який підтримав подану ним апеляцію, доповнення до неї, пояснення захисника ОСОБА_2, який у зміненій ним апеляції просив скасувати вирок і направити кримінальну справу на новий судовий розгляд через неправильну кваліфікацію судом суспільно небезпечних дій ОСОБА_3, пояснення засудженого ОСОБА_3, який підтримав подану ним апеляцію, дослідивши матеріали кримінальної справи, доводи викладені у апеляціях, апеляційний суд вважає, що апеляції прокурора, захисника ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Винність засудженого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину за який його засуджено, при обставинах, викладених у судовому рішенні повністю доведена зібраними у справі та перевіреними судом в судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями самого засудженого з яких убачається, що протягом останніх восьми років він зустрічався з ОСОБА_6, з якою мав намір одружитися.

18 червня 2010 року ОСОБА_6 повідомила йому про те, що їм необхідно на деякий час розійтися і не зустрічатися.

Вважаючи, що причиною такої поведінки ОСОБА_6 є ОСОБА_5, він вирішив зустрітися з останнім і вияснити відносини. Зателефонував ОСОБА_5 і той погодився зустрітися з ним 20 червня 2010 року на роботі на території ТОВ «Глобал Транс» в м.Ужгороді.

20 червня 2010 року близько 9-ої години він вжив 200-300мл. горілки, після чого знову зателефонував ОСОБА_5 і домовився з ним про зустріч на території вказаного товариства.

Йдучи на зустріч з ОСОБА_5 він взяв з собою шість набоїв та мисливську рушницю, яку розклав на дві частини. Рушницю взяв, щоб налякати ОСОБА_5

Приїхавши на територію ТОВ «Глобал Транс» ОСОБА_3 знову зателефонував ОСОБА_5 і сказав йому, що чекає його біля гаражів товариства. ОСОБА_5 відповів, що підійде до нього через декілька хвилин.

За цей час ОСОБА_3 склав рушницю, зарядив її двома набоями.

Коли підійшов ОСОБА_5 між ними виникла штовханина. ОСОБА_3, зрозумівши, що ОСОБА_5 фізично сильніший і може його побити, схопив рушницю і вирішив налякати потерпілого. Звівши курок він не втримав його, стався постріл, яким він поранив ОСОБА_5 в черевну порожнину.

Зрозумівши, що сталося, він відразу зателефонував знайомій Шютив Дьонді, яка сказала, що викличе швидку медичну допомогу. До місця пригоди підбіг водій ТОВ «Глобал Транс» ОСОБА_7. Побачивши лежачого на землі ОСОБА_5 підігнав свій мікроавтобус.

ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 завантажили потерпілого ОСОБА_5 у мікроавтобус і відвезли до Ужгородської ЦРЛ (а.с.,а.с.210-212, т.1; а.с.,а.с.51-53, т.2).

З показань ОСОБА_8 убачається, що 20 червня 2010 року йому зателефонував ОСОБА_5 та сказав, що ОСОБА_3 призначив йому зустріч, і, на його думку, хоче вияснити про його відносини з ОСОБА_6. При цьому ОСОБА_5 просив його, при необхідності, допомогти йому.

Підїхавши до кафе «Арарат» на території ТОВ «Глобал Транс» в м.Ужгород, він залишив мікроавтобус біля кафе, а сам пішов у напрямку гаражів, де і побачив лежачого на землі ОСОБА_5. Після цього повернувся за мікроавтобусом, разом з ОСОБА_3 завантажив потерпілого до автомобіля і відвіз до Ужгородської ЦРЛ (а.с.,а.с.69-72, т.1; а.с.,а.с.55-56, т.2).

З показань свідка ОСОБА_9 видно, що 20 червня 2010 року він працював на прохідній бізнес центру «Фортуна» в м.Ужгороді. Частину території вказаного центру орендує ТОВ «Глобал Транс». Приблизно о 13-ій годині на територію приїхав ОСОБА_5, який сказав йому, що має «стрілку» і буде з кимось битися.

Через деякий час він почув постріл і біля стоянки автомашин побачив лежачого ОСОБА_5Д, (а.с.,а.с.78-80, т.1; а.с.а.с.54-55, т.2).

Аналогічні показання дав і свідок ОСОБА_10 (а.с.,а.с.75-77, т.1; а.с.60, т.2).

Із показань свідка ОСОБА_6 видно, що вона зустрічалася з ОСОБА_3 протягом восьми років. Оскільки останній почав зловживати алкогольними напоями, вів себе агресивно, вона 18 червня 2010 року повідомила йому про те, що не бажає з ним більше зустрічатися. Це обурило ОСОБА_3 і він сказав їй, що розбереться з ОСОБА_5, оскільки вважав, що саме він причина того, що вона залишає його. 20 червня 2010 року приблизно о 13-ій годині їй зателефонував ОСОБА_5 і повідомив про те, що ОСОБА_3 запропонував йому зустрітися з ним і вияснити відносини. Вона відмовляла ОСОБА_5 від цієї зустрічі, але переконати його не змогла.

Через кілька хвилин їй зателефонував ОСОБА_3 і сказав, що він застрелив ОСОБА_5 (а.с.,а.с.100-102, т.1; 57-58, т.2).

З перевірених судом в судовому засіданні показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 видно, що вони були понятими під час проведення відтворення обстановки та обставин події злочину за участю ОСОБА_3. Під час слідчої дії ОСОБА_3 пояснював, що 20 червня 2010 року під час вияснення відносин з ОСОБА_5 вони сварилися, штовхали один одного. Під час штовханини ОСОБА_3 взяв рушницю і направив її в сторону ОСОБА_5, звів курок, але не втримав його і стався постріл,, яким потерплого було поранено (а.с.,а.с.103-108, т.1; а.с.62, т.2).

Вказані обставини стверджені і протоколом відтворення обстановки та обставин події від 21 червня 2010 року (а.с.,а.с.36-38, т.1).

Згідно висновку судово-медичної експертизи за №225 від 21 червня 2010 року смерть ОСОБА_5 настала внаслідок сліпого вогнепального поранення черевної порожнини, яке призвело до масивної внутрішньої і зовнішньої кровотечі та розвитку шоку, який і став безпосередньою причиною його смерті.

При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: вогнепального поранення черевної порожнини зліва, садна біля вказаного поранення, пошкодження петель тонкого кишківника та брижі, пошкодження артерій тазу, дірчасті переломи крила правої здухвинної кістки, гемоперитонеуму.

Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок компактної дії дробу під кутом 45 градусів при пострілі з вогнепальної зброї, є прижиттєвими і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Наведені тілесні ушкодження виникли безпосередньо перед смертю ОСОБА_5 і є у прямому причинному звязку з настанням його смерті.

Враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_5 знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні і був повернутий передньою-лівою поверхнею тулуба до джерела спричинення тілесних ушкоджень (а.с.,а.с.111-120, т.1).

Згідно висновку судово-балістичної експертизи за №1687 від 10 серпня 2010 року предмет, наданий на експертизу є вогнепальною зброєю. Дана зброя є курковою гладкоствольною мисливською рушницею моделі «ТОЗ-63» 16-го калібру. Рушниця придатна до стрільби. Постріл з наданої на дослідження рушниці можливий при частковому зведенні курків без їх фіксації і послідуючого відпуску (а.с.,а.с.134-140, т.1).

Згідно висновку судово-балістичної експертизи за №1703 від 10 серпня 2010 року 4 патрони, надані на дослідження придатні для стрільби та відносяться до категорії боєприпасів для гладкоствольної мисливської зброї 16-го калібру (а.с.,а.с.145-147, т.1).

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи за №163 від 28 липня 2010 року кров у трупа ОСОБА_5 відноситься до групи АВ по ізосерологічній еритроцитарній системі АВО.

У слідах на штанах, футболці потерпілого ОСОБА_5 знайдена кров людини.

При встановленні групової належності крові у слідах на речових доказах по ізосерологічній еритроцитарній системі АВО виявлені антигени А.В.

Таким чином, кров у слідах на речових доказах може походити від людини з крупою крові АВ в тому числі від потерпілого ОСОБА_5 (а.с.,а.с.131-133, т.1).

Згідно висновку судово-медичної експертизи за №51-МК від 23 липня 2010 року при дослідженні шматка шкіри від трупа ОСОБА_5 виявлено вхідний вогнепальний дробовий отвір, який виник внаслідок відносно компактної дії дробу при пострілі з вогнепальної гладкоствольної зброї. Вогнепальний снаряд (дріб) був виготовлений з металу на основі свинцю.

При дослідженні майки-футболки виявлено вхідний вогнепальний дробовий отвір, який виник внаслідок компактної дії дробу при пострілі з вогнепальної гладкоствольної зброї. Вогнепальний снаряд (дріб) був виготовлений з металу на основі свинцю.

Вхідний вогнепальний отвір на тілі потерпілого та вхідний вогнепальний отвір на майці виникли внаслідок компактної дії дробу під кутом біля 45 градусів ( в напрямку зліва зверху вниз та праворуч) при пострілі з вогнепальної гладкоствольної зброї з дистанції в межах відносно компактної дії дробу ( з відстані близько 1-2 метри) (а.с.,а.с.159-161, т.1).

З висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи за №134 від 22 липня 2010 року ОСОБА_3 хронічним психічним захворюванням не страждав і не страждає ним в теперішній час. Тимчасовий розлад психічної діяльності у останнього повністю виключається. Його дії носили цілеспрямований характер з адекватним мовним контактом

Інкриміноване йому діяння скоїв в стані простого алкогольного спяніння, коли міг в повній мірі розуміти значення своїх дій, керувати ними, розуміти їх протизаконність та караність. Застосування заходів медичного характері не потребує. Може стати перед слідством та судом (а.с.,а.с.166-168, т.1).

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння ним смерті іншій людині.

Посилання прокурора у апеляції, як на підставу скасування судового рішення і направлення кримінальної справи на новий судовий розгляд, на те, що судом першої інстанції допущена неповнота або однобічність судового слідства не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд належним чином перевірив та дослідив версію захисника ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3 про те, що останнім нібито скоєно необережне вбивство. Для цього суд належним чином, на підставі ст.68 КПК України, оцінив зібрані у справі докази у їх сукупності. В судовому засіданні судом допитані всі свідки показання яких мають істотне значення для справи. Показання свідків ОСОБА_13, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 судом оголошено відповідно до вимог ст.306 КПК України. Будь-яких заперечень щодо оголошених показань вказаних свідків в учасників судового розгляду не було (а.с.62, т.2).

Ні під час провадження у справі досудового слідства, ні в судовому засіданні захисник ОСОБА_2, засуджений ОСОБА_3 не оспорювали висновків проведених у справі судово-медичних, судово-імунологічних, судово-балістичних експертиз.

Посилання прокурора на те, що судом належним чином не встановлені місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовані судовим рішенням з якого вбачається, що ці обставини вчинення злочину судом встановлені (а.с.,а.с.68-82, т.2).

Не можуть бути прийняті до уваги і посилання на те, що судом не дано оцінки зібраним у справі доказам. З матеріалів кримінальної справи, зокрема, протоколу судового засідання, вироку убачається, що суд дослідив і дав оцінку всім зібраним у справі доказам у їх сукупності (а.с.,а.с.49-67, 68-82, т.2).

Посилання захисника ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3 у апеляціях не те, що ОСОБА_3 вчинив вбивство через необережність, а не умисне вбивство, як це встановив суд першої інстанції не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовані зібраними у справі доказами, яким суд дав належну оцінку на підставі ст.68 КПК України.

Так, судом достовірно встановлено, що суспільно небезпечні дії ОСОБА_3 були спрямовані на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_5. Перебуваючи з ОСОБА_5 у неприязних відносинах на ґрунті ревнощів, маючи намір «розібратися» з потерпілим, ОСОБА_3 20 червня 2010 року зранку вживав алкогольні напої, після чого взяв з свого будинку №103 по вул.Головній в с.Мала Добронь Ужгородського району Закарпатської області належну йому мисливську рушницю, шість набоїв до неї і вирушив в м.Ужгород на територію ТОВ «Глобал Транс», де перед зустріччю з ОСОБА_5 спорядив рушницю двома набоями, частково звів курок і сховав її. Коли на місце зустрічі прийшов потерпілий ОСОБА_5, і між ними почалася сварка, штовханина засуджений ОСОБА_3 схопив рушницю і вистрілив у потерпілого ( в область черевної порожнини).

Твердження захисника ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 хотів лише налякати потерпілого і вистрілити в повітря, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовані діями ОСОБА_3. Останній спорядивши набоями рушницю, звівши курок спрямував її не у повітря чи у область землі, а у тулуб потерпілого (у його життєво важливий орган).

Саме з урахуванням наведених обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України, як вчинення ним умисного вбивства.

Посилання засудженого ОСОБА_3 на те, що органом досудового слідства були допущеної порушення його права на захист, оскільки його допити проводилися без участі захисника, перекладача, йому слідчий не розяснив його права, передбачені ст.63 Конституції України, не можуть бути прийняті до уваги як безпідставні.

З матеріалів кримінальної справи, зокрема, постанови про залучення перекладача від 20 червня 2010 року, протоколу розяснення прав підозрюваному від 20 червня 2010 року, постанови про допуск захисника до участі у справі від 20 червня 2010 року, протоколу допиту ОСОБА_3 в якості підозрюваного від 20 червня 2010 року, протоколу відтворення обстановки та обставин події від 21 червня 2010 року видно, що вказані слідчі, процесуальні дії проводилися слідчим за участю захисника, перекладача. ОСОБА_3 органом досудового слідства належним чином розяснювалися його права (а.с.,а.с.40-59, т.1).

Належним чином були додержані органом досудового слідства і права обвинуваченого ОСОБА_3 (а.с.,а.с.200-212, т.1).

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що посилання прокурора, захисника ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3 у апеляціях на те, що при призначенні покарання щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.115 КК України суд першої інстанції не додержав вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання є обґрунтованими.

Так, з матеріалів кримінальної справи, зокрема вироку убачається, що при призначенні покарання щодо ОСОБА_3 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу та обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання, однак, призначив щодо останнього максимальне покарання, передбачене санкцією норми кримінального закону за яким його засуджено. Суд свого висновку не мотивував та не вказав яким чином ним враховані наведені обставини, зокрема, обставини, які помякшують покарання.

З матеріалів кримінальної справи видно, що ОСОБА_3 судиться вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, до арешту займався суспільно-корисною працею, сприяв розкриттю злочину, після вчинення злочину попросив знайому викликати швидку медичну допомогу та допомагав транспортувати потерпілого до лікарні.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд вважає за можливе помякшити призначене щодо ОСОБА_3 покарання.

Обґрунтованими є і посилання у апеляціях на те, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 судом першої інстанції розглянуто з порушенням вимог ст.328 КПК України.

З судового рішення убачається, що задовольняючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 про стягнення з засудженого ОСОБА_3 моральної шкоди на суму 500000 грн. суд свого рішення не вмотивував взагалі (а.с.,а.с.68-82, т.2).

Враховуючи наведене, вирок у цій частині підлягає скасуванню і направленню на новий розгляд у порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисника ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 14 червня 2011 року щодо ОСОБА_3 змінити, помякшивши призначене щодо ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.115 КК України до позбавлення волі на 11 (одинадцять) років.

Вказаний вирок в частині розвязання цивільного позову скасувати, а справу у цій частині направити на новий розгляд до того ж суду в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без зміни.

Судді: