Справа № 752/9946/16-к
Провадження № 1-кп/752/661/16
УХВАЛА
27.10.2016 р. м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, раніше не судимий,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ;
підозрюваного ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
До Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №1 м.Києва ОСОБА_7 щодо вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 на початку лютого 1999 року перебував на території ринку «Одеський», де його до себе запросила директор ринку ОСОБА_8 , яка запропонувала ОСОБА_3 надати неправдиві покази в якості свідка слідчому прокуратури Залізничного району м. Києва про те, що він на власні очі бачив як ОСОБА_9 заходив до приміщення Московського РУ ГУ МВС України в м. Києві і до 23.30 год. звідти не виходив, на що ОСОБА_3 погодився і в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на надання завідомо неправдивих показів свідка, поєднаних із обвинуваченням у тяжкому злочині.
Реалізуючи злочинний умисел, 12.02.1999 ОСОБА_3 приїхав до прокуратури Залізничного району м. Києва, де слідчий ОСОБА_10 , який проводив досудове слідство у кримінальній справі за фактом побиття ОСОБА_9 , допитав ОСОБА_3 в якості свідка, при цьому попередив останнього про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, передбачену Кримінальним кодексом України. ОСОБА_3 під час допиту в якості свідка (протокол допиту від 12.02.1999) повідомив, що дійсно він перебував 29.01.1999 року біля приміщення Московського РУ ГУ МВС України в м. Києві, де бачив як о 17.30 год. ОСОБА_9 зайшов до вказаного відділку міліції і перебував там до 23.30 год.
В подальшому слідчим прокуратури Залізничного району м. Києва ОСОБА_10 з урахуванням показів наданих ОСОБА_3 в якості свідка було притягнуто в якості обвинувачених по кримінальній справі за фактом побиття ОСОБА_11 , оперуповноважених ВДСБЕЗ Московського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та направлено кримінальну справу із обвинувальним висновком до суду, де 17.03.2003 суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_14 виніс вирок Іменем України та засудив ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до позбавлення волі за вчинення відносно ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України, що є тяжким злочином, при цьому під час винесення вироку суд прийняв в тому числі в якості доказів вини обвинувачених покази свідка ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 , згідно клопотання, своїми умисними діями, що виразилися у завідомо неправдивих показаннях свідка, поєднаних з обвинуваченням у тяжкому злочині, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 384 КК України.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора та захисників, які клопотання підтримали та просили звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України, обвинуваченого , яки й також просив звільнити його від кримінальної відповідальності, при цьому розуміє нереабілітуючі наслідки такого закриття, суд приходить до висновку, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 не підлягає задоволенню та його потрібно повернути прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 288 КПК України, у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.
ОСОБА_3 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.384 КК України. Проте, як вбачається з клопотання, ОСОБА_3 повідомив слідчому неправдиві покази в якості свідка 12.02.1999 року. Тобто на момент вчинення злочину ОСОБА_3 діяв Кримінальний кодекс України від 1960 року. В даному випадку Кримінальний кодекс 2001 року не має зворотної дії у часі, оскільки посилює кримінальну відповідальність за вказаний злочин, а отже дії ОСОБА_3 повинні кваліфікуватися за ст.178 Кримінального Кодексу 1960 року.
Крім того, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.384 КК України з кваліфікуючою ознакою поєднані з обвинуваченням у тяжкому злочині. Проте з описової частини клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності не вбачається, в чому саме полягало таке обвинувачення у тяжкому злочині.
Згідно вимог КПК України клопотання має розглядати суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. З клопотання вбачається, що ОСОБА_3 злочин вчинив на території Солом`янського району м.Києва.
З огляду на вказане, поверхневе викладення обставин справи та кваліфікацію, суд не має можливості визначити, чи підлягає ОСОБА_3 звільненню від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.384 КК України, в порядку ст. 49 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.49 КК України, ч.2 ст.284, ст.ст.285-288 КПК України , суд -
У Х В А Л И В :
в задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №1 м.Києва ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 відмовити.
Клопотання повернути прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1