В И Р О К
Іменем України
КП №278/1831/15-к

30 травня 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Геронимівка, Черкаського району, Черкаської області, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, незаміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 23.05.2007 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком 35 днів;

- 05.10.2007 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік, зі звільненням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування вказаного покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 27.01.2009 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;

- 20.02.2012 року Житомирським районним судом за ч. 2 ст. 297 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки;

- 02.07.2012 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 2 місяців, звільненої 03.11.2014 року умовно-достроково від відбуття покарання з Надержинщинської виправної колонії Полтавської області №65 на не відбутий строк 5 місяців 17 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
29 січня 2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , вступила у злочинний зговір з ОСОБА_7 з метою повторного таємного викрадення майна з будинку АДРЕСА_3 .

Цього ж дня близько 10 години 50 хвилин ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , шляхом пошкодження за допомогою заздалегідь приготовленої сокири та ножиць відчинили вікно вказаного вище будинку, який належить потерпілому ОСОБА_6 , проникли всередину та намагалися повторно, таємно викрасти радіатор опалення, вартістю 500 грн., електричні проводи, загальною довжиною 30 м, які належать потерпілому ОСОБА_6 і не становлять для останнього матеріальної цінності.

Однак, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не вчинили всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочинного умислу до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки їх злочинні дії були викритті та припинені потерпілим ОСОБА_6 .

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 вчинила замах на незаконне заволодіння майном з будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , шляхом крадіжки, поєднаної з проникненням до житла.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала та пояснила, що 29 січня 2015 року ОСОБА_8 попросив її допомогти забрати його речі з будинку в якому він працює, оскільки господар з ним не розрахувався. Проте, що вони вчиняють крадіжку їй не було відомо.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 не визнала себе винною у спробі вчинення крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_6 , винуватість останньої у вчиненні наведеного злочину повністю доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, показами потерпілого, свідків, а також документами кримінального провадження.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в суді пояснив, що 29 січня 2015 року десь біля 10-00 години йому зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що в його будинок хтось заліз. Тоді він на автомобілі приїхав до будинку, відкрив двері власним ключем і зайшов у середину, а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 залізли через вікно. Всередині будинку він побачив ОСОБА_8 і ОСОБА_12 , яка допомагала зносити з другого поверху радіатор. Після затримання цих осіб вони викликали міліцію. При затримання ОСОБА_12 повідомила потерпілих та свідків, що її звати ОСОБА_13 . Окрім цього по будинку ОСОБА_12 ходила взута у тапочках, а в рюкзаку у них були чоботи, фомка і пульт від TV. Далі приїхали представники міліції, яким ОСОБА_8 та ОСОБА_12 до цього буди відомі, як крадії.
Покази потерпілого ОСОБА_6 повністю збігаються з показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про обставини затримання ОСОБА_8 та ОСОБА_12 під час скоєння ними вказаної крадіжки.

Факт замаху на вчинення крадіжки майна з будинку ОСОБА_6 обвинуваченою ОСОБА_4 у змові з ОСОБА_7 підтверджується, протоколом огляду місця події та фототаблицями до нього, з якого вбачається, що працівниками міліції 29.01.2015 року всередині недобудованого будинку АДРЕСА_3 , було виявлено ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а також встановили факт пошкодження вхідних дверей у вигляді вигнутої частини в районі замка та вікна на другому поверсі. В коридорі на підлозі виявлено та вилучено зрізаний дріт біля 30 метрів, металеву батарею, портфель чорного кольору, кусачки та відро з обрізками проводів (а.с.16-25 МКП).
Винуватість обвинуваченої у вчиненні замаху на інкримінований їй злочин також підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.01.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 заявив про проникнення 29.01.2015 року о 10-50 год. до його недобудованого будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , звідки останні намагались викрасти біля 30 метрів проводу та радіатор опалення, який, в свою чергу, визнаний речовим доказом по справі (а.с. 5, 26 МКП).
Згідно довідки, вартість радіатора опалення, який належить потерпілому ОСОБА_6 станом на 29.01.2015 року становить 500 гривен (а.с.27 МКП).
Окрім показів потерпілого ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у спробі вчинити крадіжку майна, доводиться протоколом слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 10.06.2015 року під час якого остання показала яким чином вона 29.01.2015 року біля 11-30 год. за попередньою змовою із ОСОБА_7 залізла через вікно до згаданого будинку АДРЕСА_3 , яким чином вона між першим та другим поверхом несла із ОСОБА_8 радіатор і електричні проводи та вказала на місце другого поверху будинку, де ОСОБА_8 складав зрізані на цьому ж поверсі електричні дроти (а.с.80-82 МКП).

Протоколом слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 10.06.2015 року з потерпілим ОСОБА_6 , який розповів та показав, де саме 29.01.2015 року близько 11-30 год. він побачив ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на сходах між першим та другим поверхом його будинку в с. Вереси, коли вони зносили з другого поверху радіатор опалення та електричні дроти (а.с.78-79 МКП).

Суд не вірить показанням ОСОБА_4 , оскільки її доводи про необізнаність умислу ОСОБА_7 на вчинення вказаної крадіжки спростовуються викладеними доказами та є суперечливими.

Так, ОСОБА_4 пояснила, що йдучи до будинку ОСОБА_6 , ОСОБА_7 наказав їй взяти тапки, оскільки там йде будівництво і буде важко ходити на підборах. Ці покази свідчать про те, що ОСОБА_12 разом із ОСОБА_8 взяли тапки, як інше більш зручне взуття, з метою не залишення слідів на підлозі від власного взуття, в якому вони прийшли до будинку. Також обвинувачена повідомила, що саме ОСОБА_7 наказав їй, у разі їх затримання назватися ОСОБА_13 . Це, в свою чергу, свідчить про усвідомлення обвинуваченою того, що вона вчиняє кримінальне правопорушення. Окрім цього, під час слідчого експерименту ОСОБА_4 показала, як ОСОБА_8 за допомогою сокири відкрив вікно, через яке вони проникли у середину будинку. Про неспроможність доводів ОСОБА_4 свідчить й те, що в ході вказаного слідчого експерименту остання вказала місце на другому поверсі, де останній складав зрізані ним дроти. Однак в суді ОСОБА_12 повідомила, що вікно до їх приходу вже було відкрите, а в середині будинку вона лише чекала ОСОБА_7 на першому поверсі та на другий не підіймалась. В свою чергу, ОСОБА_12 в суді пояснила, що згадані вище тапки вона поклала у рюкзак в якому лежали сокира та плоскогубці, а радіатор вони намагалися винести через вікно.

З огляду на викладене, пояснення ОСОБА_4 в суді не узгоджуються між собою та її діями під час слідчого експерименту, а це свідчить про брехливість показань останньої, які вона дала в суді.

Суд відкидає показання свідка ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_12 не знала про його намір вчинити крадіжку, оскільки на час вчинення даного злочину, свідок був співмешканцем ОСОБА_4 , а його показання теж спростовуються дослідженими в суді матеріалами кримінального провадження.

Отже, з урахуванням показів потерпілого, свідків та досліджених у справі письмових доказів, зібраних під час досудового слідства, суд розцінює твердження обвинуваченої у невинуватості на вчинення замаху на інкримінований їй злочин, як спробу уникнути кримінальної відповідальності.

Хибними є доводи захисника ОСОБА_5 про відсутність в діях ОСОБА_4 складу злочину передбаченого ст. 185 КК України, так як стороною обвинувачення не доведений розмір майна, яке обвинувачена, на думку прокурора, мала намір викрасти з огляду на таке.

Зокрема, вартість радіатора опалення, який обвинувачена намагалась викрасти з будинку потерпілого ОСОБА_6 станом на 29.01.2015 року становить 500 гривень, що підтверджується відповідною довідкою приватного підприємця ОСОБА_18 (а.с.27 МКП).

За правилами п.6 ч.2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням. В свою чергу, судом було встановлено, що діями обвинуваченої не було завдано матеріальних збитків потерпілому, оскільки дії Грабової були помічені та зупинені самим потерпілим, внаслідок чого радіатор, який остання намагалась викрасити залишився у нього.

Таким чином, оцінивши в сукупності всі докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_12 у вчинені вказаного злочину доведена повністю, а тому кваліфікує її дії за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винної, яка не працевлаштована та хоч і характеризується позитивно за місцем проживання, але неодноразово була засуджена за умисні корисливі злочини, не зробивши для себе відповідних висновків, вчинила даний злочин маючи непогашену судимість. Також, при призначенні покарання, суд враховує думку потерпілого, який наполягає на суворості покарання, обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує її покарання є рецидив злочину.

На підставі викладеного, враховуючи особу обвинуваченої, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючу обставину рецидив злочину, думку потерпілого, який наполягає на суворості покарання, суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.
Водночас, суд враховує те, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила інкримінований їй злочин, будучи умовно-достроково звільненою від відбування покарання, призначеного вироком Богунського районного суду м. Житомира від 02.07.2012 року, яким її засуджено за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. У зв`язку із цим суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України, тобто шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вказаним вироком суду від 02.07.2012 року, яке становить 5 місяців 17 днів.

Речовий доказ, суд вважає необхідно повернути законному володільцю, а саме потерпілому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного вище покарання невідбутої частини покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 02.07.2012 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили лишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу її затримання, тобто з 25.02.2016 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України з урахуванням змін, внесених Законом України №838-VІІІ від 26.11.2015 року.
Речовий доказ, радіатор опалення - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського району протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: