Справа № 336/1844/16-к
пр.1-кп/336/240/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого
адвоката ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, працюючого вантажником ТОВ «Унівельт Запоріжжя», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.125, ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2016 року, приблизно о 21.00 годині., ОСОБА_7 , знаходячись біля під`їзду № 8 будинку № 48 по вул. Чарівній в м. Запоріжжі, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, під час сварки, яка розпочалася на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_4 , навмисно наніс останньому один удар в область голови предметом, схожим на гумовий кийок, від якого потерпілий присів навколінки. Після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 зайшли в під`їзд № 8 будинку АДРЕСА_3 , де піднялись на 4 поверх, стали навпроти дверей квартири АДРЕСА_4 , звідки вийшов ОСОБА_7 , та продовжуючи свій злочинний умисел, наніс ОСОБА_4 один удар в область голови предметом, схожим на гумовий кийок, від якого потерпілий втратив свідомість та впав на підлогу. Цим же предметом, схожим на гумовий кийок, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_4 численні удари в область голови та зайшов у квартиру АДРЕСА_4 , де проживає.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження: наскрізну рану верхньої губи зліва, рани лобно-тім`яної ділянки зліва, по ходу правої брові, крайовий скол коронки 1-го зуба на верхній щелепі справа, які у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також крововиливи на верхніх повіках обох очей, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Всього ОСОБА_4 було нанесено не менше 5 травматичних впливів.
25 березня 2016 року, приблизно о 19.30 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи в інтернет -клубі, розташованому по АДРЕСА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з комп`ютерного столу № 9 майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: гаманець червоного кольору з 2 банківськими картками «ПАТ КБ «Приватбанк» та пін-кодом. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , достовірно знаючи пін-код банківської картки, в 19.32 години зняв з банкомату, розташованого в будинку № 131 по вул. Чарівній в м. Запоріжжі 1200 гривень, а гаманець та банківські картки викинув, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1200 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений винність у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав частково, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю, цивільний позов ОСОБА_4 не визнав, цивільний позов ОСОБА_9 визнав у повному обсязі, пояснивши, що потерпілого ОСОБА_10 раніше не знав. 23.01.2016 року біля будинку АДРЕСА_3 , де він проживає, зустрів свого сусіда ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , обидва перебували у стані алкогольного сп`яніння, між ними виник конфлікт. ОСОБА_11 штовхнув його, він від удару впав. Після чого пішов до дому, взяв гумову біту для самозахисту та вийшов з нею. Біля двері квартири наніс ОСОБА_10 один удар бітою в область голови, потім ще 2 удари рукою, а коли ОСОБА_10 впав, вдарив його у голову ногою. ОСОБА_10 втратив свідомість. Тоді він попрохав свою тітку викликати швидку допомогу.
25.03.2016 року зайшов в інтернет-клуб, на комп`ютерному столі побачив гаманець, взяв його і вийшов з приміщення клубу. У гаманці було 2 картки з пін-кодом. З банкомату, який знаходиться в будинку АДРЕСА_6 , зняв 1200 грн., витратив їх на особисті потреби. У скоєному щиро покаявся.
Суд, враховуючи те, що ОСОБА_7 за обвинуваченням по ч. 2 ст. 125 КК України визнав вину частково, а за ч. 1 ст. 185 КК України повністю, цивільний позов ОСОБА_4 не визнав, за згодою учасників процесу та у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України вирішив недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, які ніким не оспорюються, щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України дослідити докази у повному обсязі. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Винуватість обвинуваченого підтверджують показання потерпілого ОСОБА_4 , який показав суду, що раніше ОСОБА_12 не знав. 23.01.2016 року йшли з ОСОБА_11 з поминок, стояли біля будинку АДРЕСА_3 . До них підійшов ОСОБА_12 , прізвище якого він узнав пізніше, вони з ОСОБА_11 відійшли у сторону, розмовляли. Потім ОСОБА_11 штовхнув ОСОБА_12 , останній впав. Після цього ОСОБА_12 пішов до дому. Через деякий час ОСОБА_12 вийшов з дубинкою і нею вдарив ОСОБА_11 по голові, а потім цією ж дубинкою наніс йому удар по голові. Після цього зайшли у під`їзд, мали намір змити кров у квартирі, де мешкає ОСОБА_11 . Вирішив подзвонить в квартиру ОСОБА_12 , щоб з`ясувати причину побиття. ОСОБА_12 відчинив двері і одразу же наніс ОСОБА_11 удар дубинкою по голові, потім пнув його по нозі. Після чого дубинкою наніс йому, ОСОБА_10 ще 3-4 удари по голові, при цьому вибив йому зуб. Від ударів втратив свідомість. Ні він, ні ОСОБА_13 не били.
До доказів вини ОСОБА_7 відносяться показання свідка ОСОБА_8 , який в суді показав, що ОСОБА_12 являється його сусідом. 23.01.2016 року, приблизно о 21.30 год. 22.00 год., повертались з ОСОБА_10 додому. Біля будинку АДРЕСА_3 , де він мешкає, зустріли ОСОБА_12 , він почав ображати його, висловлював погрози, схопив його за куртку. Тоді він відштовхнув ОСОБА_12 від себе. ОСОБА_12 пішов додому. Через деякий час він вийшов з під`їзду, в руках у нього була гумова біта, нею він наніс йому один удар по голові та по нозі, а потім ОСОБА_10 наніс бітою пару ударів по голові. Після цього вже у під`їзді ОСОБА_12 наніс ОСОБА_10 ще 6-7 ударів бітою по голові. Від ударів ОСОБА_10 впав. У той час, коли ОСОБА_10 лежав на підлозі, ОСОБА_12 продовжував наносити йому удари ногами. Єфремов втратив свідомість. Потім ОСОБА_10 забрала швидка.
Винність обвинуваченого, крім перелічених фактичних даних, підтверджують:
- висновки судової медичної експертизи, з яких випливає, що наскрізна рана верхньої губи зліва, рани лобно-тім`яної ділянки зліва, по ходу правої брові, крайовий скол коронки 1-го зуба на верхній щелепі справа у ОСОБА_4 у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, крововиливи на верхніх повіках обох очей кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Всього ОСОБА_4 було нанесено не менше 5 травматичних впливів. Давність утворення ушкоджень не суперечить строку, вказаному в обставинах справи. Характерні особливості предметів, що травмують на наявних у ОСОБА_4 тілесних ушкодженнях, не відобразились (а.с. 81-84);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 впізнав на фотознімку № 1 ОСОБА_7 як чоловіка, який наніс йому тілесні ушкодження (а.с. 78-80).
Аналізуючи наведене, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, які перевірені доказами, суд дійшов до висновку, що кожен досліджений у судовому засіданні доказ та їх сукупність у взаємозв`язку дають підстави для висновку про те, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведена в повному обсязі. Його дії суд кваліфікує ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Дійшовши висновку про надання такої правової оцінки діям винної особи, суд не погоджується із твердженнями захисту про необхідність кваліфікувати дії ОСОБА_7 за статтею кримінального закону, що передбачає відповідальність за хуліганство, виходячи з наступного.
Об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 296 КК України утворюють дії, що грубо порушують громадський порядок, а суб`єктивна сторона характеризується виною у формі лише прямого умислу та мотивами явної неповаги до суспільства.
Відповідно до кримінального закону і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику в справах про хуліганство» диспозиція хуліганства полягає в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Як випливає із структури об`єктивної сторони згаданого кримінально караного посягання, обов`язковим її елементом є такий об`єкт як громадський порядок, тобто сукупність суспільних відносин, яка сформована і існує під впливом дії правових норм, моральних устоїв, звичаїв, етнічних правил, традицій, та така, що виявляється у безпеці громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод.
Аналіз обставин, що підлягають доказуванню, дозволяє дійти висновку, що дії обвинуваченого були спрямовані на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_4 , які були продиктовані наявністю особистих неприязних відносин, а не на грубе порушення громадського порядку.
Оскільки дії винного, в ході яких спричинена шкода здоров`ю потерпілого, не містили посягання на непорушність громадського порядку, з суб`єктивної сторони не виражали явну неповагу до суспільства та його моральних устоїв, а були продиктовані іншими приводами, суд не вбачає в діях ОСОБА_7 ознак хуліганства, диспозиція якого відрізняється від спричинення легких тілесних ушкоджень з об`єктивної сторони.
При призначенні покарання суд виходить із тяжкості і суспільної небезпечності вчинених діянь, особи винного, обставин, що пом`якшують його покарання.
ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості та середньої тяжкості, у вчиненому щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні істини.
Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , і не вбачає обставин, що обтяжують його покарання.
Сукупність згаданих обставин, а також дані про особу винного, який позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем роботи, до кримінальної відповідальності притягається вперше, є суспільно зайнятою особою, має намір створити сім`ю та усталені соціальні зв`язки, здійснює догляд за дідом похилого віку, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, дають суду всі підстави для призначення не самого суворого в межах санкції скоєних ним злочинів, а також для звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.
Потерпілий ОСОБА_4 заявив цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, на обґрунтування якого зазначив, що після отриманих тілесних ушкоджень у нього погіршився стан здоров`я, у зв`язку із чим він продовжував лікуватися амбулаторно та поніс витрати на придбання ліків, обстеження, проїзд до медичного закладу, всього на суму 1200 грн. Крім того, на лікування та реставрацію зубів йому потрібно 4817 грн. Загальний розмір завданої майнової шкоди складає 7365 грн. У зазначену суму входить мінімальна заробітна плата 1348 грн., оскільки майже місяць він не мав змоги працювати. Також йому завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю, емоційних та душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Моральну шкоду оцінює у 20 000 грн.
При вирішенні цивільного позову суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
За положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження позовних вимог щодо відшкодування майнової шкоди позивач надав лише акт обстеження пацієнта від 30.03.2016 року, складений ПП «Стоматологічний центр «Металокераміка» на суму 4817 грн. (а.с. 24), тому позовні вимоги підлягають задоволенню тільки на цю суму, в задоволенні іншої частини позову слід відмовити.
Позов про відшкодування моральної шкоди теж підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У роз`ясненні, які містяться у п. п. 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з наступними змінами та доповненями «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, суд приймає до уваги, що потерпілому ОСОБА_4 діями обвинуваченого ОСОБА_7 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю і стражданнях, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
При цьому суд враховує матеріальне становище обвинуваченого ОСОБА_7 , а також співмірність заподіяної майнової шкоди та заявленої потерпілим вимоги про відшкодування моральної шкоди.
Виходячи з наведеного суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у сумі 5 000 грн.
Заявлений потерпілим ОСОБА_14 позов на суму 1248 грн. підлягає задоволенню, оскільки визнаний обвинуваченим у повному обсязі.
Речові докази, процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Під час досудового розслідування обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого сплинув, сторона обвинувачення або захисту з клопотанням про його продовження, зміну або обрання будь-якого іншого не зверталась.
Враховуючи те, що під час судового розгляду процесуальні обов`язки обвинуваченим виконувались належним чином, суд вважає недоцільним обирати йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;
-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміну місця проживання та роботи.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_15 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в рахунок відшкодування майнової шкоди 4817 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_9 1248 гривень.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1