У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_25,
суддів ОСОБА_26, ОСОБА_27,

розглянувши у судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо нього Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Апеляційний суд Миколаївської області вироком від 24 березня 2014 року засудив ОСОБА_4 за: частиною другою статті 15 і частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України (далі - КК) в редакції Закону України від 05 квітня 2001 року до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та на підставі статті 48 Кримінального кодексу України 1960 року (далі - КК 1960 року), статті 49, частини п'ятої статті 74 КК у зв'язку із закінченням строків давності звільнив ОСОБА_4 від призначеного покарання; частиною першою статті 263 КК в редакції Закону України від 05 квітня 2001 року до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років та на підставі статті 48 КК 1960 року, статті 49, частини п'ятої статті 74 КК у зв'язку із закінченням строків давності звільнив ОСОБА_4 від призначеного покарання; частиною третьою статті 357 КК до покарання у виді обмеження волі на строк три роки та на підставі статі 48 КК 1960 року, статті 49, частини п'ятої статті 74 КК у зв'язку із закінченням строків давності звільнив ОСОБА_4 від призначеного покарання; частиною другою статті 358 КК в редакції Закону України від 05 квітня 2001 року до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та на підставі статті 48 КК 1960 року, статті 49, частини п'ятої статті 74 КК у зв'язку із закінченням строків давності звільнив ОСОБА_4 від призначеного покарання; статтею 386 КК до покарання у виді арешту на строк шість місяців та на підставі статті 48 КК 1960 року, статті 49, частини п'ятої статті 74 КК у зв'язку із закінченням строків давності звільнив ОСОБА_4 від призначеного покарання; пунктами «а», «в», «г», «ж», «з», «и», «і» статті 93 КК 1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; частиною першою статті 14 і пунктами 1, 6, 11, 12, 13 частини другої статті 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років з конфіскацією Ѕ частини майна, яке є його власністю; частиною другою статті 15 і пунктами 1, 5, 6, 9, 11, 12, 13 частини другої статті 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; пунктами 5, 6, 9, 11, 12, 13 частини другої статті 115 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; частиною другою статті 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років; частиною першою статті 14, частиною другою статті 147 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців; частиною п'ятою статті 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна, яка є його власністю; частиною другою статті 194 КК в редакції Закону України від 15 квітня 2008 року до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років; статтею 257 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; частиною другою статті 15 і частиною другою статті 258 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років; частиною першою статті 14 і статтею 348 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років.

На підставі статті 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, питання про перегляд судових рішень щодо яких у заяві не порушується.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах від 23 грудня 2015 року змінив зазначений вирок щодо ОСОБА_4

На підставі статті 49, частини п'ятої статті 74 КК у зв'язку із закінченням строків давності ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання за частиною другою статті 121 КК, частиною другою статті 194 КК в редакції Закону України від 15 квітня 2008 року.

На підставі частини четвертої статті 48 КК 1960 року ОСОБА_4 за пунктами «а», «в», «г», «ж», «з», «и», «і» статті 93 КК 1960 року визначено до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за: пунктами «а», «в», «г», «ж», «з», «и», «і» статті 93 КК 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; частиною першою статті 14 і пунктами 1, 6, 11, 12, 13 частини другої статті 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років з конфіскацією Ѕ частини майна, що є його власністю; частиною другою статті 15 і пунктами 1, 5, 6, 9, 11, 12, 13 частини другої статті 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; пунктами 5, 6, 9, 11, 12, 13 частини другої статті 115 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; частиною першою статті 14, частиною другою статті 147 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців; частиною п'ятою статті 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; статтею 257 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; частиною другою статті 15 і частиною другою статті 258 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років; частиною першою статті 14 та статтею 348 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років.

На підставі статті 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Як убачається із наявних у Верховному Суді України матеріалів, засуджений ОСОБА_4 звертався із заявою про перегляд судових рішень щодо нього Верховним Судом України. Ухвалою судді Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року заяву ОСОБА_4 повернуто заявникові, оскільки недоліків заяви усунуто не було.

Засуджений ОСОБА_4 24 березня 2016 року звернувся до Верховного Суду України з повторною заявою про перегляд постановлених щодо нього судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норми права, викладеному в постанові Верховного Суду України.

У своїй повторній заяві засуджений просить допустити до провадження Верховного Суду України кримінальну справу щодо нього, скасувати зазначені судові рішення та направити справу на новий розгляд до компетентного суду першої інстанції.

Крім того, засуджений надіслав доповнення до заяви, у яких порушує питання про перегляд тих самих судових рішень щодо нього з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 40012 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року), а саме встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила доводи заяви та дійшла висновку про таке.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

У статті 445 КПК (в редакції Закону України № 192-УШ від 12 лютого 2015 року, який набрав чинності з 28 березня 2015 року) визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 445 КПК підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень, що набрали законної сили, є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норми права, викладеному в постанові Верховного Суду України.

Посилаючись на зазначену підставу для перегляду судових рішень Верховним Судом України, ОСОБА_4 фактично указує про неоднакове застосування статті 272 КПК 1960 року.

При цьому, не обґрунтовує підстав для перегляду рішення касаційного суду, виходячи саме із положень пункту 3 частини першої статті 445 КПК.

Виходячи з аналізу положень статей 445 і 458 КПК, під «постановою Верховного Суду України» в пункті 3 частини першої статті 445 КПК України розуміється судове рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду конкретної кримінальної справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 КПК, яке містить висновок щодо застосування відповідної норми права, обов'язковий для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності цю норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції.

Разом із тим, ухвала Верховного Суду України від 18 листопада 2008 року, на яку послався в своїй заяві засуджений, до таких судових рішень не відноситься.

Отже, засуджений у заяві, хоча і послався на пункт 3 частини першої статті 445 КПК, проте не навів належного обгрунтування зазначеної підстави.

У доповненні до заяви засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд тих самих судових рішень щодо нього у зв'язку із встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом. Посилаючись при цьому на пункт 2 частини першої статті 40012 КПК 1960 року.

На час звернення ОСОБА_4 із заявою про перегляд судових рішень провадження у Верховному Суді України регламентовано Главою 33 чинного КПК, до якого Законом України № 192-VII від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності з 28 березня 2015 року, було внесено зміни, у тому числі щодо підстав та порядку перегляду судових рішень Верховним Судом України. Зазначена засудженим підстава передбачена у пункті 4 частини першої статті 445 КПК.

На підтвердження цієї підстави засуджений долучив копії рішень Європейського суду з прав людини, які не встановлюють порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом щодо ОСОБА_4, а тому не можуть бути предметом перегляду судових рішень Верховним Судом України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що заява засудженого ОСОБА_4 є необгрунтованою, і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 445, 447, 450, 451 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи до провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 24 березня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року щодо нього Верховним Судом України.

Судді:

ОСОБА_25 ОСОБА_26 ОСОБА_27