ун. № 759/3279/16-к
пр. № 1-кп/759/324/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року Святошинський районний суд міста Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000676 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Києві, українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , 21 січня 2016 року, приблизно в 22.40 годин, знаходячись біля будинку № 14-д по б-ру Кольцова в м. Києві, звернув увагу на автомобіль «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . Не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_3 , вирішив таємно викрасти чуже майно, яке знаходилось в салоні указаного автомобіля, з метою його подальшого продажу та отримання коштів для власних потреб.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, 21 січня 2016 року, приблизно 22.50 годин, підійшов до автомобіля «Ford Focus», державний номерний знак, НОМЕР_1 , та молотком, призначеним для аварійного розбиття скла в транспорті, розбив скло правих передніх дверей. Після чого, ОСОБА_3 проник в салон автомобіля, звідки з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, таємно викрав належний ОСОБА_6 відеореєстратор «Incar», вартістю 1000 гривень, після чого з викраденим чужим майном з місця вчинення злочину втік, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 виним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та показав, що 21 січня 2016 року, приблизно в 22.40 годин, він проходив біля будинку № 14-д по б-ру Кольцова в м. Києві, де побачив припаркований автомобіль «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого на лобовому склі знаходився відеореєстратор. Маючи скрутне матеріальне становище, він вирішив викрасти з автомобіля відеореєстратор, з метою подальшого його продажу та отримання грошей на власні потреби. Підійшовши до даного автомобіля, та пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, він за допомогою молотка, призначеного для аварійного розбиття скла в транспорті, розбив скло правих передніх дверей автомобіля та через вікно проникнув до салону автомобіля, з якого, з метою оберенення та свою користь та особистого збагачення, таємно викрав відеореєстратор «Incar». Після чого, він з викраденим чужим майном з місця вчинення злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд. Проте в подальшому, був затриманий працівниками міліції, які виявили у нього та вилучили викрадений ним відеореєстратор.

У скоєному щиро кається, просить призначити йому покарання у вигляді штрафа.
Оскільки обвинуваченим ОСОБА_3 та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини, судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та щодо речових доказів, визнавши, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого учасники судового провадження не заперечували.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та щодо речових доказів, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю, й кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 185 КК України є правильною, оскільки він таємно викрав чуже майно.
Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 КК України класифікується як злочин середньої тяжкості проти власності, особу обвинуваченого, який перебуває на обліку у лікаря-нарколога, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, на час скоєння кримінального правопорушення суспільно корисною працею зайнятий не був, не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, його відношення до скоєного, що викрадене майно потерпілому повернуто, тяжких наслідків від скоєного не настало, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено, обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, та вважає за необхідне обрати йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, так як приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без відбування покарання.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, і виконає покладені на нього обов`язки.
Речові докази по справі: відеореєстратор «Incar» - залишити потерпілому ОСОБА_6 , картку магазину «Ельдорадо», картку «Банк Михайлівський» № НОМЕР_2 повернути ОСОБА_3 ; молоток для розбиття скла, дві тканеві рукавиці, багатофункційний розкладний ніж знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: