Справа № 456/2557/16-к
Провадження № 1-в/456/120/2016
УХВАЛА

судового засідання
26 серпня 2016 року

суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , інспектора КВІ Стрийського МРВ ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию клопотання ОСОБА_5 про звільнення від додаткового покарання, призначеного вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.11.2013 року з урахуванням змін внесених згідно ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 24.09.2014 року у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах строком на три роки,

в с т а н о в и в :

засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним клопотанням про звільнення від відбування покарання за вироком суду в частині додаткової міри покарання посилаючись на те, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.11.2013 року його засуджено за ч.3 ст.28 - ч.3 ст.364, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст.15 ч.3 ст.368, ч. 3 ст.307 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на три роки, зі сплатою штрафу в дохід держави в розмірі 10000 грн. та з конфіскацією майна.

Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 24.09.2014 року змінив вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.11.2013 року, а саме: перекваліфікував його дії з ч.3 ст. 28, ч.2 ст.15- ч.3 ст.368 КК України на ч.3 ст.28, ч.1 ст.14 - ч.3 ст.368 КК України, з ч.3 ст.28 - ч.2 ст.366 КК України на ч.3 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України і вважав засудженим за ч.3 ст. 307 КК України, ч.3 ст.28, ч.1 ст.14 - ч.3 ст.368 КК України до призначного судом першої інстанції покарання із застосуванням ст.69 КК України, а з ч.3 ст.28 - ч.2 ст.366 КК України призначив покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України даної ухвалою апеляційного суду йому призначено остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки та з конфіскацією майна в дохід держави.

Змінений вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.11.2013 року набрав законної сили 24.09.2014 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 12.06.2015 року, відповідно до ст.81 КК України його звільнено 20.06.2015р. з Менської ВК №91 Чернігівської області умовно-достроково на невідбутий строк покарання 8 (вісім) місяців 22 дні позбавлення волі. Ухвала набрала законної сили 20.06.2015 року.

Разом з тим, питання про одночасне звільнення його від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах строком на три роки при вирішенні вищезазначеного клопотання судом не розглядалось.

Чинним законодавством не передбачено заборони на звернення засудженого з питанням про звільнення від відбуття додаткового покарання, тому воно може бути подане у будь-який час без обмеження строками.

За час перебування на обліку в КВІ будь-яких порушень не допускав, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягався.

На основі вищенаведеного просив суд задовольнити клопотання, оскільки на даний час від позбавлений спеціального звання «лейтенант міліції», дані про це внесені в державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення, що унеможливлює його поновлення на роботу у правоохоронних органах. Окрім цього він має намір працювати за кордоном, з метою чого отримав закордонний паспорт та звернувся у консульство Республіки Польща для отримання відповідної візи, так як необхідно утримувати сім`ю, а знайти роботу в Україні важко.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 підтримали клопотання з наведених у ньому мотивів. Однак згодом останній подав заяву про залишення без розгляду клопотання його підзахисного.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд виносить ухвалу про залишення без розгляду заяви про звільнення засудженого від відбування додаткового покарання з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, враховуючи заяву захисника засудженого, яка підтримана самим засудженим, про відмову від розгляду клопотання про звільнення від відбування додаткового покарання, та керуючись принципами змагальності і диспозитивності кримінального процесу, вважаю за необхідне залишити вказане клопотання без розгляду.

Керуючись вимогами статей 22, 26, 537, 539 КПК України,

у х в а л и в:

клопотання ОСОБА_5 про звільнення від додаткового покарання, призначеного вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.11.2013 року та ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 24.09.2014 року у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах залишити без розгляду.

СуддяОСОБА_1