1 із 3 Справа № 303/6172/14-к
Провадження № 1-в/303/252/16
УХВАЛА
16 серпня 2016 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника Мукачівського МРВ КВІ ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду від 19 листопада 2014 року,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від відбування додаткового покарання, призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду від 19 листопада 2014 року.
Подання мотивує тим, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 19 листопада 2014 року його засуджено за частиною 4 статті 368-3 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на 2 (два) роки без конфіскації майна у відповідності до статті 77 КК України. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання та встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 11 березня 2015 року вирок суду першої інстанції змінено в частині додаткового покарання, а саме: виключено посилання на позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій.
Заявник посилається на те, що на даний час перебуває на обліку у Мукачівського МРВ КВІ як за основним так і додатковим видом покарання. Станом на 05 серпня 2016 року він фактично відбув 1 рік 4 місяці 25 днів з призначених йому 2-років позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій. Просить на підставі статті 81 КК України звільнити його умовно-достроково від відбування додаткового покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив задоволити, мотивуючи тим, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина, тому має намір влаштуватися на роботу.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, оскільки таке невмотивоване. .
Представник Мукачівського МРВ КВІ ВДПтСУ в судовому засіданні підтримав подане клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого в частині призначеного додаткового покарання.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали клопотання суд приходить до наступного.
У відповідності до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну
2 із 3
невідбутої частини покарання більш м`яким». умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом встановлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 19 листопада 2014 року ОСОБА_5 засуджено за частиною 4 статті 368-3 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на 2 (два) роки без конфіскації майна у відповідності до статті 77 КК України. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного основного покарання та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 11 березня 2015 року вирок суду першої інстанції змінено в частині додаткового покарання, а саме: виключено посилання на позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття певної частини строку. Проте, засудженим ОСОБА_5 на надано доказів та невмотивовано клопотання, щодо підставності звернення до суду з вимогою умовно-дострокового звільнення.
Пунктом 2 частини 1 статті 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно частини 1 статті 81 КК України особу може бути умовно достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі .
Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», особу може бути умовно-достроково звільнено (повністю або частково) від відбування і додаткового покарання. При цьому слід мати на увазі, що таким додатковим покаранням, від якого можна звільнити достроково (тобто до закінчення строку), є лише позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким відповідно до частини 2 статті 82 КК засудженого також може бути звільнено і від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Таке звільнення від додаткового покарання є безумовним.
Пунктом 10 зазначеної вище Постанови визначено, якщо питання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання виникло після повного відбуття засудженим основного покарання, суд може повністю або частково звільнити його від додаткового покарання після фактичного відбуття встановленої законом частини останнього та за наявності інших зазначених у законі умов.
Аналіз наведених вище норм та відповідних роз`яснень дає підстави вважати, що умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання може мати місце у двох ситуаціях: коли питання умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання виникає до повного відбуття засудженим основного покарання; коли питання про
3 із3
умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання виникає після повного відбуття засудженим основного покарання.
Як зазначено вище, на підставі статті 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного основного покарання та встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки. Відтак, клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання є безпідставним та необґрунтованим.
Таким чином, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду від 19 листопада 2014 року слід відмовити з наведених вище підстав.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. 372, ст. 537, ст. 539 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду від 19 листопада 2014 року відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом 7-ми днів із дня проголошення.

Головуюча ОСОБА_1