В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.04.2016 Справа №607/927/16-к

Тернопільський міськрайонний суд
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 04 січня 2016 року, щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, із неповною загальною середньою освітою, не одруженого, не працює, раніше судимого:
- 08 лютого 2008 року Тернопільським міськрайонний судом за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 750 грн.;
- 19 квітня 2011 року Тернопільським міськрайонний судом за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на 1 рік;
- 06 лютого 2012 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців; ухвалою Балаклійського районного суду Харківського області від 28 липня 2014 року звільнений від відбування показання, призначеного даним вироком, на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
будучи раніше судимим за злочини проти власності, ОСОБА_3 25 грудня 2015 року приблизно о 13 год., перебуваючи у м. Тернополі по вул. Чорновола поряд із кіоском «Пиріжковий світ», зустрів свого знайомого ОСОБА_5 , після чого в нього виник умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою відносно ОСОБА_5 . Реалізуючи цей задум, обвинувачений у зазначеному місці та вказаний час, підійшов до потерпілого та, розмовляючи з ним, користуючись довірливими відносинами, попросив у нього мобільний телефон під приводом здійснити дзвінок, не маючи наміру його повернути в майбутньому. Отримавши від ОСОБА_5 телефон марки NOКІА 1280 ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 150 грн. із Sіm-карткою мобільного оператора Куіvstar вартістю 20 грн., ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 170 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. Дав показання про те, що дійсно, точної дати не пам`ятає, у м. Тернополі на вул. Чорновола поблизу кіоску «Пиріжковий світ» зустрів свого знайомого ОСОБА_6 , якого попросив дати йому мобільний телефон нібито для дзвінка, не бажаючи його повертати. Про вчинене шкодує, розкаюється, запевнив суд, що подібного більше не повторить. Запевняє, що змінився, готується до одруження, займається підробітками, тому зможе сплатити штраф.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинено повторно.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини провадження, особу винного: раніше судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяних збитків; відсутність обставин, які б обтяжували покарання.
Аналізуючи наведені обставини та зважаючи на позицію потерпілого, який не має жодних претензій до обвинуваченого та просить суд його не карати, суд вважає, що обвинуваченому із альтернативних покарань, передбачених санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, доцільно призначити покарання у виді штрафу.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 /одна тисяча сто дев`яносто/ грн.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 245 грн. 52 коп.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тернопільський міськрайонний суд.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча суддя ОСОБА_1