Справа № 184/1197/16-к
Номер провадження 1-кп/184/104/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши в залі суду в м. Покров відкрите судове засідання у кримінальному провадженні відносно неповнолітнього

? ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, студент 2 курсу Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 ,

законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

потерпілий ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2016 року близько 15 години 10 хвилин неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився на алеї поблизу будинку №19а по вул. Шатохіна в м. Покров Дніпропетровської області, де на ґрунті особистих неприязних відносин з раніше знайомим йому ОСОБА_7 , у нього виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_3 в цей же день та час, знаходячись на алеї поблизу будинку АДРЕСА_2 з метою нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс два удари кулаком у нижню щелепу зліва потерпілому ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритого подвійного перелому нижньої щелепи зліва в області кута та тіла, з розривом слизової порожнини рота, які згідно висновку експерта №278 від 14.05.2016 року відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Умисні дії неповнолітнього ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
В ході судового засідання обвинувачуваний неповнолітній ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що у нього був конфлікт з потерпілим ОСОБА_8 з приводу його дівчини, так як ОСОБА_8 був на фото з його дівчиною в контакті. Потерпілий фото видалив, а потім знову виставив. 08 квітня 2016 року на автовокзалі він зустрів ОСОБА_8 , який приїхав з навчання. Нор ОСОБА_9 пішов з другом, він його наздогнав біля будинку АДРЕСА_2 , попросив видалити фото з контакту, на що ОСОБА_8 його обізвав. Тоді він вдарив потерпілого правою рукою в ліву частину обличчя, як пізніше вияснилося в щелепу, потерпілий присів. Він вдарив потерпілого тільки один раз. Фото потім Нор видалив. Вину визнає частково, тому що вдарив тільки один раз після того, як ОСОБА_8 висловився на його адресу нецензурною лайкою. Позовну заяву потерпілого визнає частково: моральну шкоду в розмірі 1000 грн.., матеріальну в розмірі 356 грн.. Згоден з сумою на ліки.

Крім того, в судовому засіданні досліджені і інші докази, якими встановлено наступне:
- поясненнями потерпілого ОСОБА_7 доведено, що 08 квітня 2016 року після обіду він йшов з другом з автовокзалу, коли проходили по вул.. Шатохіна в м. Покров, почув позаду кроки, потім відчув удар в потилицю. Він розвернувся і ОСОБА_10 вдарив його два рази в щелепу зліва, один удар в праву частину щелепи. Він дійсно виставив фото з дівчиною ОСОБА_11 в контакті, але потім видалив і більше не виставляв. Конфлікту з ОСОБА_12 в той день не було. Він не висловлювався на адресу ОСОБА_11 нецензурною лайкою. Він лікувався вдома в м. Покров, в лікарні тільки наклали шини на щелепу. Рецептів у нього немає, тому що лікар сказав, які треба купити ліки. Підтримує свою позовну заяву і просить стягнути з обвинуваченого матеріальні збитки в розмірі 1933,63 грн., моральну шкоду в сумі 30000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 800 грн.. Відносно міри покарання просить суд покарати по закону;

- законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 пояснила, що про те, що трапилося, дізналася ввечері від сина. Після чого дзвонила ОСОБА_13 , щоб вирішити питання мирним шляхом, пропонувала допомогу, вони відмовилися. Син вдарив ОСОБА_8 один раз правою рукою в обличчя це він сказав їй відразу;

- поясненнями свідка ОСОБА_14 доведено, що 08.04.2016 року приблизно о 15 годині він приїхав з навчання додому в м. Покров. Разом з ОСОБА_8 йшов додому. Коли проходили повз спортивного магазину по вул. Шатохіна м. Покров, він почув штовханину у спину, повернувся і побачив раніше невідомого йому ОСОБА_11 , який в його присутності спочатку вдарив ОСОБА_8 у потилицю. Коли ОСОБА_8 повернувся, ОСОБА_10 вдарив потерпілого два рази по обличчю, після чого ОСОБА_10 пішов у невідомому напрямку. Він побачив кров, яка потекла з роту ОСОБА_8 , було зрозуміло, що зламана щелепа від удару ОСОБА_15 . Вони відразу пішли до лікарні. Він потім зрозумів, з-за чого це трапилось і не тому не вмішався у бійку. ОСОБА_8 не висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_11 , не супротивився;

- поясненнями свідка ОСОБА_16 доведено, що вона мати потерпілого. 08 квітня 2016 року приблизно о 15 годині вона йшла додому з роботи. Їй подзвонила мати ОСОБА_14 і сказала, що її син в лікарні. Вона відразу пішла туди і побачила свого сина, який не міг розмовляти. ОСОБА_17 пояснив, що трапилося;

- витягом з кримінального провадження (а.с.1) доведено, що 08.04.2016 року близько 15.10 години невстановлена особа, знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_7 у вигляді перелому щелепи;

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.8) доведено, що 08.04.2016 року близько 15.10 години ОСОБА_10 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , наніс йому декілька ударів кулаками по обличчю та зламав йому щелепу в двох місцях;

- протоколами проведення слідчого експерименту та фото таблицями (а.с.21-28) доведено, що ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження;

- висновком судово-медичної експертизи №278 від 14.05.2016 року (а.с.30-31) та додаткової судово-медичної експертизи №355 від 03.06.2016 року (а.с.34-35) доведено, що потерпілому ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритого подвійного перелому нижньої щелепи зліва в області кута та тіла, з розривом слизової порожнини рота, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, яке підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України, обвинувачений винний у вчиненні цього злочину і тому підлягає покаранню за його вчинення.

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_5 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я і його дії правильно кваліфіковано за даним законом.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, те, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії середньої тяжкості згідно до ст. 12 КК України, особу обвинуваченого, за місцем мешкання характеризується задовільно, те, що раніше не судимий, кримінальне правопорушення вчинив в неповнолітньому віці, часткове визнання своєї вини, заподіяна матеріальна шкода не відшкодована, думку потерпілого, і вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у вигляді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про те, чи повинен обвинувачений ОСОБА_3 відбувати покарання у вигляді позбавлення волі, суд враховує пом`якшуючу вину обставину відповідно до ст. 66 ч. 1 п. 3 КК України вчинення злочину неповнолітнім, відсутність обставин, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, призначивши йому примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження відповідно до ст. 105 ч. 2 п. 1 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 в кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вина обвинуваченого у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому повністю доведена в судовому засіданні.

Суд вважає, що понесені потерпілим матеріальні збитки підтверджені певними доказами по справі, а саме квитанціями на придбання ліків та підлягає частковому задоволенню на суму 357 грн.. Інші витрати потерпілого на суму 1576,63 грн. не підлягають задоволенню та стягненню з обвинуваченого, оскільки потерпілим не доведено суду, що самі ці витрати, зокрема на проїзд, придбання продуктів харчування, пов`язані з лікуванням після отримання тілесних ушкоджень та вони мають безпосереднє відношення до отриманих ушкоджень. Розмір заподіяної матеріальної шкоди потерпілому оспорюється і самим обвинуваченим та його захисником по справі.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України особа, як завдала моральну шкоду повинна її відшкодувати та ст. 23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням характеру заподіяних фізичних і моральних страждань та інших негативних наслідків. За наявності зазначених обставин розмір моральної шкоди потерпілий оцінює в 30000 грн..

Судом встановлено, що потерпілий не проходив спеціального психологічного дослідження для визначення розміру завданої йому моральної шкоди від травмування і відповідне клопотання з цього питання ніхто з учасників провадження в суді не заявляв. Незважаючи на це суд враховує травми потерпілого в їх сукупності, враховує тривалість розладу здоров`я позивача, морально страждав від отриманих тілесних ушкоджень і фізичного болю, від порушення нормального перебігу життя і зміни його якості. За викладених обставин суд вважає доведеними та підлягаючими відшкодуванню моральні страждання потерпілого в розмірі 10000 гривень з урахуванням наданих ним доказів, оскільки визначена сума в даному випадку не виходить за розумні межі, є справедливою і відповідає моральним стражданням позивача потерпілого по справі, а також враховуючі також матеріальне становище обвинуваченого та інші обставини, передбачені ст. 23 Цивільного кодексу України. Витрати потерпілого, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 800 грн. не підлягають задоволенню відповідно до вимог ст.. 84 ЦПК України, оскільки захисник участі у кримінальному провадженні не приймав. На даний час обвинувачений ОСОБА_3 є повнолітнім, а тому вказана шкоди повинна бути відшкодована саме ним.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373-376 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно ст. 105 ч. 2 п. 1 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, призначивши йому примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 матеріальні збитки в розмірі 357 грн., моральну шкоду в розмірі 10.000 (десять тисяч) гривень. В іншій частині позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення.
Суддя ОСОБА_1