Справа № 715/1478/16-к
Провадження № 1-кп/715/93/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.08.2016 смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3
потерпілий ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балви Балвського району Латвійської республіки, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше несудимого в силу ст. 108 КК України, у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21 грудня 2015 року о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом марки «AUDI A -6» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Набережній № 34 в с. Кам`янка Глибоцького району Чернівецької області, проявив неуважність та самовпевненість до дорожньої обстановки, своєчасно не виявив пішохода ОСОБА_6 , який ішов по проїзній частині дороги, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, при цьому виконав небезпечний маневр об`їзду, внаслідок чого допустив наїзд на останнього, чим порушив п.п. 1.5, 2.3, 12.3 Правил дорожнього руху. В результаті даного ДТП потерпілому ОСОБА_6 спричинено смерть, яка настала від відкритого зламу кісток склепіння та основи черепа із забоєм речовини головного мозку, в поєднанні з численними зламами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю в своїх показаннях підтвердив обставини вчинення ним злочину, крім того показав, що у вчиненому щиро кається, просив суд суворо не карати його.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він не був очевидцем даної ДТП, а прибув на місце після того, як йому повідомили про те, що сталося. Вказував на те, що претензій до обвинуваченого він не має, просив суд його суворо не карати.
За згодою учасників судового процесу, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачений правильно розуміє фактичні обставини справи, що підтверджується його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, а тому суд, згідно вимог ч. 2 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та оголошенням письмових доказів, наданих прокурором.
Так, висновками судової автотехнічної експертизи № 263-а від 21 квітня 2016 року та №475-А від 30 червня 2016 встановлено, що в діях водія автомобіля «AUDI A -6» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачається невідповідність п. 13.3 ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку із настанням ДТП, так як водій мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування.
Відповідно до висновку судово медичної експертизи № 101-Г від 15 березня 2016 смерть ОСОБА_6 настала від відкритого зламу кісток склепіння та основи черепа із забоєм речовини головного мозку, в поєднанні з численними зламами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів. Також виявлено ряд тяжких тілесних ушкоджень, які виникли незадовго до настання смерті в короткий проміжок часу один за одним від дії тупих, твердих предметів та знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті. В момент первинного контактування з транспортним засобом потерпілий ОСОБА_6 перебував у вертикальному положенні, задньою поверхнею тіла до транспортного засобу. При судово токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_6 виявлений етиловий спирт в крові в кількості 8,37 %, що стосовно до живих осіб відповідає ступеню смертельного отруєння.
Також встановлено, що обвинувачений під час ДТП у стані сп`яніння не перебував, що підтверджується висновком судово медичної токсикологічної експертизи № 130 та висновком № 248 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналізуючи всі обставини справи, докази зібрані по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 порушуючи правила безпеки дорожнього руху, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого, той отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення, від яких помер на місці події, тому його дії за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано вірно.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, зокрема, що ним вчинено необережний тяжкий злочин, всі обставини справи, в тому числі, що потерпілий рухався по проїжджій частині дороги в темну пору доби, в нетверезому стані, особу винного, те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його молодий вік, позитивну характеристику по місцю проживання, що має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, його майновий стан, що до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягався, відсутність претензій з боку потерпілого.
Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає, повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і вважає необхідним призначити йому міру покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто із звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням і призначенням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Також суд застосовує до обвинуваченого ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки останній вчинив злочин, пов`язанеий з грубим порушенням безпеки руху на транспорті, що спричинило смерть потерпілого.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальні витрати згідно з ч.2 ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і за його вчинення призначити покарання у виді у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати його: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Речовий доказ транспортний засіб марки «AUDI A -6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на зберігання на спеціальний майданчик Глибоцького відділення поліції Новоселицького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області повернути законному володільцю.
Речовий доказ - одяг загиблого ОСОБА_6 , який переданий на зберігання потерпілого ОСОБА_4 залишити йому.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати по кримінальній справі в сумі 1898 (тисячу вісімсот дев`яносто вісім) гривень 04 копки.
На вирок суду може бути подано апеляцію в апеляційний суд Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.
Суддя: