Справа №577/1792/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/727/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження №0000467 від 04 березня 2016 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 червня 2016 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в яких:

- обвинувачений ОСОБА_8 , та його захисник ОСОБА_7 просять змінити вирок суду щодо ОСОБА_8 у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, та застосувати ст.69 КК України з призначенням покарання не пов`язаного з позбавленням волі;

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просив ухвалити новий вирок, за яким визнати ОСОБА_8 винним за ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

До початку апеляційного розгляду від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 надійшла відмова від апеляційної скарги.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначено за цим законом покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишено попередній у вигляді тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 24 березня 2016 року.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 24 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати в розмірі 879,60 грн. на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 5327 грн. матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданих апеляційних скарг:

- обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що по першому епізоду обвинувачення суд поклав основу вироку лише його покази, але згідно діючого закону обов`язок доказування покладено на суд, слідчого, прокурора, тобто окрім визнання вини обвинуваченого, його винуватість повинна підтверджуватися і іншими доказами у справі.

Крім того, апелянт вказує, що суд врахувавши наявність ряду пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, що його обтяжують, не розглянув питання про застосування до нього ст.69 КК України. При цьому, апелянт вказує, що має ряд захворювань, що наслідком вчинення злочинів стало тяжке матеріальне становище та зобов`язується відшкодувати потерпілій завдану шкоду;

- захисник ОСОБА_7 зазначає, що при призначенні ОСОБА_8 покарання, судом не у повній мірі було враховано, що останній повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому та попросив вибачення у потерпілих, активно сприяв у розкритті вчиненого ним злочину, від слідства не переховувався, визнає всі заявлені цивільні позови та має намір їх відшкодувати. Крім того, захисник зазначає, що обвинувачений страждає на ряд тяжких хвороб та потребує постійного медичного контролю та лікування, яке не може бути забезпечене в місцях позбавлення волі, що може призвести до летального наслідку.

Також до апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційні скарги від обвинуваченого ОСОБА_8 який направив заперечення на апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , в яких вказує на необґрунтованість та невмотивованість скарги прокурора і просить залишити її без задоволення, та від потерпілої ОСОБА_11 яка направила письмові заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , де вказала, що вирок суду про призначення покарання ОСОБА_8 у виді 4-х років позбавлення волі є справедливим, тому провила апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок без зміни.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, 04 березня 2016 року, близько 14 год., ОСОБА_8 знаходячись по вул. Виконкомівській в м. Конотоп навпроти двору №7, відкрито заволодів чужим майном, вихопивши шляхом ривка з рук неповнолітнього ОСОБА_12 мобільний телефон «LG-X 135» з картою пам`яті та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1813 грн.

Крім того, 05 березня 2016 року, близько 18 год., ОСОБА_8 , перебуваючи на зупинці автобусу по пр. Червоної калини в м. Конотоп, повторно, відкрито заволодів чужим майном, а саме мобільним телефоном «IPhone», з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», у силіконовому чохлі, неповнолітньої ОСОБА_11 , шляхом ривка вихопивши його з рук, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 5327 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, прокурора ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника незгода з вироком суду першої інстанції стосується призначення виду та міри покарання обвинуваченому.

Разом з тим, в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , хоча фактично і не оскаржує кваліфікацію своїх дій та повністю визнає свою провину, однак зазначає, що по першому епізоду обвинувачення суд поклав в основу вироку лише його покази, хоча його винуватість повинна підтверджуватися і іншими доказами у справі, тобто посилається на необґрунтованість вироку суду.

Колегія суддів щодо таких тверджень апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 зазначає наступне.

Так, згідно матеріалів провадження та прослуханого в ході підготовки до апеляційного розгляду технічного носія інформації на якому міститься журнал судового засідання від 03.06.2016 року, судовий розгляд даного кримінального провадження було проведено в порядку ст.349 КПК України.

А відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В даному випадку, по першому епізоду, суд обмежився лише допитом обвинуваченого, показання якого і поклав в основу вироку.

При цьому правильність проведення судового засідання а порядку ст.349 КПК України учасниками судового розгляду не оспорюється і колегією суддів під сумнів не ставиться.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає жодних порушень в тому, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні першого епізоду грабіж майна у неповнолітнього ОСОБА_12 обґрунтована у вироку лише визнавальними показаннями самого обвинуваченого.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, яке, на думку обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 є надто суворим, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, встановлена у передбаченому законом порядку та на підставі досліджених в суді доказах, яким суд надав належну правову оцінку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.186 КК України і суд призначив за вчинення цього злочину покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

При цьому, як вбачається з вироку при призначенні ОСОБА_8 покарання судом відповідно до вимог ст. 65 КК України було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який задовільно характеризується за місцем проживання та за місцем відбуття покарання. Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди та стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на ряд тяжких хвороб, обставини, які обтяжують покарання судом встановлено не було.

Колегія суддів зазначає, що судом було належним чином враховано всі обставини кримінального провадження, у тому числі й ті, на які посилаються апелянти в поданих апеляційних скаргах, а тому, суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, саме у виді позбавлення волі, однак з врахуванням вищенаведеного, в мінімальних межах.

Також, за встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання, шляхом застосування ст.69 КК України, як про це просять обвинувачений та його захисник в своїх апеляційних скаргах.

Так, відповідно до вимог ст. 69 КК України, суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та з урахуванням особи винного.

Як вбачається із вироку, судом першої інстанції були встановлені пом`якшуючі обставини, однак ці обставини не є такими, що істотно знижують тяжкість вчинених злочинів, з урахуванням того, що всі ці злочини були вчинені щодо неповнолітніх, особою, яка неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності саме за вчинення корисливих злочинів, а тому, законних підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_8 з урахуванням особи засудженого, колегією суддів не вбачається.

Що стосується посилань обвинуваченого ОСОБА_8 про наявність у нього ряду тяжких захворювань та його захисника ОСОБА_7 , що ці хвороби в разі перебування ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі можуть призвести до летального наслідку, то колегія суддів зазначає, що згідно ст.107,116 КВК України особи, засуджені до позбавлення волі, мають право отримувати медичну допомогу і лікування, для чого в місцях позбавлення волі організовуються необхідні лікувально-профілактичні заклади. Крім того, за наявності підстав, сторона захисту не позбавлена права ініціювати питання про звільнення ОСОБА_8 від покарання за хворобою, у передбаченому діючим законодавством порядку.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання, на думку колегії суддів, є законним, справедливим і сприятиме перевихованню обвинуваченого та попередженню нових злочинів, а тому доводи апеляційних скарг про суворість призначеного покарання є необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , та захисника ОСОБА_7 такими, що не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть зміну чи скасування оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 червня 2016 року відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , та захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.