про продовження терміну тримання під вартою
6 червня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження за обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 Кримінального кодексу України.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2015 р. ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який в подальшому судом продовжувався.
Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого, встановлений ухвалою суду, закінчується 12 червня 2016 р., однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує значного часу для розгляду, з огляду на що судом в порядку ст. 331 КПК України поставлене на обговорення учасників процесу питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не змінились, а обвинувачений зможе ухилятись від суду, впливати на свідків, перешкодити кримінальному провадженню.
Захисник та обвинувачений у судовому засіданні заперечували проти продовження ОСОБА_4 терміну тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 має постійне місце проживання і реєстрації. Має міцні соціальні зв`язки, є батьком неповнолітньої дитини. ОСОБА_4 не ухилявся від слідства, не оголошувався у розшук. Під час обрання йому запобіжного заходу не переховувався від органів слідства. Вважали, що ОСОБА_4 можливо обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень середньої тяжкості під час іспитового строку.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Проте, під час судового засідання, яке відбулось 15 лютого 2016 р., обвинувачений висловлював погрози свідкам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також перед початком судового засіданні дані свідки повідомили суд про свої побоювання брати особисту участь у судовому засіданні в присутності обвинуваченого, внаслідок чого їх допит здійснювався судом в режимі відеоконференції з іншого приміщення суду за адресою: вул. Перемоги, 55, м. Запоріжжя. Погрози, висловлені обвинуваченим щодо цих свідків зафіксовані засобом технічної фіксації «Оберіг» та засобом відеоконференцзв`язку.
У судовому засіданні прокурором було повідомлено, що свідок ОСОБА_8 пояснював під час телефонної розмови, що ОСОБА_4 йому телефонував та прохав дати покази у суді. Проти цього обвинувачений заперечував, зазначивши, що свідка ОСОБА_8 бачили його знайомі в районі вокзалу.
Також суд зазначає, що посилання захисника на стан здоров`я обвинуваченого, його сімейний стан, тощо, не свідчать про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Ці обставини, на переконання суду, доводять лише про наявність обставин, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 178 КПК України. Проте, суд зазначає, що статтею 178 КПК України встановлено ще й ряд інших обставин, які мають бути оцінені судом при вирішенні питання щодо запобіжного заходу. Зокрема, до них віднесено і тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, стан його здоров`я, наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов раніше застосованих запобіжних заходів, та ін.
Аналізуючи всі наведені обставини в їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше засуджена, та якій інкриміновано вчинення злочинів середньої тяжкості під час відбуття умовного покарання, відсутність в матеріалах кримінального провадження даних щодо наявності постійного місця роботи або навчання обвинуваченого, його репутації, майнового стану, відсутність даних про стан здоров`я ОСОБА_4 , що би виключало можливість його тримання в умовах слідчого ізолятора, його поведінку під час допиту свідків, яким він виказував погрози, суд доходить висновку про відсутність на даний час підстав для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на менш суворий ніж тримання під вартою.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд на даний час не вбачає.
Підсумовуючи вищевикладене, та враховуючи дані, наявні в матеріалах кримінального провадження, суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 Кримінального кодексу України продовжити строком на 60 (шістдесят) днів з 6 червня 2016 року до 4 серпня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 6 червня 2016 р.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 7 червня 2016 р. о 9:00 год.

Суддя ОСОБА_1