"06" травня 2016 р. Справа № 363/2877/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вишгорода обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000028 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Низгірці Ружинського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України

В С Т А Н О В И В:
До Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000028 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор висловив переконання у відсутності підстав для повернення обвинувального акту прокурору, обвинувальний акт подано із дотриманням норм процесуального права, таким чином вважає, за можливо призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, а посилання захисника про закриття провадження є безпідставним. Крім того, судовий розгляд слід здійснювати у відкритому судовому засіданні, з участю обвинуваченого та свідків відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування.

У судовому засіданні захисник висловився про те, що за можливо призначити судове засідання на підставі обвинувального акту. Крім того, просив суд розглянути питання за можливість закрити провадження у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Обвинувачений підтримав свого захисника.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частина 1 статті 91 КПК України передбачає, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню серед іншого подія кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

А тому формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину.

Отже, в обвинувальному акті вказані в формулюванні обвинувачення дії, а саме, складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей утворюють три самостій об`єктивні сторони кримінально-караного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, й вказане не відповідає встановленим в ході досудового розслідування обставинам кримінального провадження, які вказані в обвинувальному акті.

Крім того, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 , не дотримано передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України вимог, зокрема, не висунуте конкретне обвинувачення та не розмежовано об`єктивну сторону діяння.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Отже, без висунутого конкретизованого обвинувачення щодо ОСОБА_5 , у випадку постановлення судом будь-якого виду вироку за результатами розгляду обвинувального акту у даному кримінальному провадженні у тому вигляді, в якому поданий обвинувальний акт до суду, зазначені дії призведуть до порушення гарантованих законом процесуальних прав обвинуваченого, зокрема права на захист, а ухвалення судового рішення буде незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог процесуального права.

Відповідно до статті 17 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться зокрема, обов`язковість судових рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Ухвалою колегії суддів палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області від 07.04.2016 року вирок Вишгородського районного суду Київської області від 29.01.2016 року щодо ОСОБА_5 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Підставою скасування вироку Вишгородського районного суду від 29.01.2016 року щодо ОСОБА_5 стало, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, про те, обвинувальний акт не містить у собі сформульованого відповідно до вимог закону, обвинувачення.

Посилання захисника на вирішення питання судом про закриття провадження на підставі п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд не вбачає, оскільки підстав про задоволення даного клопотання захисника встановлено передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другої статті 284 КПК України.

Враховуючи вище зазначене та беручи до уваги, що органами досудового розслідування не дотримано вимог ст. 291 КПК України при направленні до суду обвинувального акту, суд вважає що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 369-372, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття провадження відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000028, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України повернути прокурору для усунення зазначених порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Копію ухвали негайно направити прокурору для усунення зазначених у ній недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1