Дата документу 07.07.2016

Справа № 334/50/15-к
Провадження № 1-кп/334/328/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відео-конференції питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чернігівка, Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

- 15 квітня 2008 року Чернігівським районним судом Запорізької області, за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців;

- 17 жовтня 2008 року Чернігівським районним судом Запорізької області, за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано покарання за вироком 15 квітня 2008 року та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;

- 26 вересня 2012 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч.2, 395 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 11 березня 2014 року Чернігівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України приєднано покарання за вироком від 26 вересня 2012 року та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

- ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 травня 2014 року вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 11 березня 2014 року скасовано, кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України закрито. Звільнений 19 вересня 2014 року по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2016 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя після апеляційного розгляду надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст. 263 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 червня 2016 року вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2016 року було скасовано, міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 було подовжено до 10 липня 2016 року включно.

До початку розгляду справи виникла необхідність у вирішенні питання, щодо подовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про подовження строку тримання обвинуваченого під вартою, з огляду на те, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, тому що обвинувачений зможе переховуватись від суду. Просить подовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , з огляд у на наступне: його підзахисному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 12 грудня 2014 року, який неодноразово продовжувався. За його участю справа розглядається з лютого 2015 року розглядається матеріал кримінального провадження відносно нього в суді. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не підтверджуються. Доказів незаконного тиску на свідків у сторони обвинувачення не мається, як і підстав обґрунтовано припускати можливість знищення доказів у справі, які давно зібрані та зберігаються у сторони обвинувачення. Його підзахисний не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості, скоювати нові злочин останній не збирається. Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразова вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (наприклад, справа Летельє проти Франції). Згідно вимог глави 18 КПК України на прокурора покладено обов`язок кожного разу доводити не лише ту обставину, що ризики існують, але й ту, що ці ризики не зменшились і, що застосування запобіжного заходу і подалі є дійсно обґрунтованим. В рішенні ЄСПЛ у справі Ходорковський проти Росії, зазначається, що арешт буде прийнятним в світлі положень Конвенції тільки, якщо «обов`язок, передбачений законом» не може бути виконано більш м`якими засобами. Принцип пропорційності передбачає необхідність встановлення рівноваги між важливістю забезпечити негайне виконання зобов`язання та важливістю права на свободу в демократичному суспільстві (рішення ЄСПЛ Сааді проти Сполученого Королівства). Вважає, що застосування домашнього арешту з 21.00 до 06.00 часу доби до ОСОБА_5 буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження. Обвинувачений має постійно місце проживання у АДРЕСА_2 та місце реєстрації АДРЕСА_1 , має стійкі соціальні зв`язки з матір`ю, батьком та братом. Просить змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 , підтримав думку свого захисника, просив змінити йому запобіжний захід з тримання з під вартою на домашній арешт.

Заслухавши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості, за скоєння яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років, тому існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі зможе впливати на свідків, потерпілих. Тому суд не находить підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ухвалі апеляційного суду Запорізької області зазначено запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст. 263 КК України залишено без змін тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо подовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження терміну тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів, виходячи з наступних підстав.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, знаходячись на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, оскільки злочин, у вчинені яких він обвинувачується, є злочинами середньої тяжкості, також суд вважає, що обвинувачений, знаходячись на свободі, може впливати на свідків, потерпілих.

Крім того, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , раніше неодноразово судимого, обвинувачується у вчинені злочинів, які є злочинами середньої тяжкості. Обвинувачений не одружений, утриманців не має, тому є всі підстави вважати, що він може продовжити злочинну діяльність.

На думку суду, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання тому, щоб обвинувачений не став переховуватися від органів досудового слідства та суду та не вчинив інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу шести десяти діб з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Тому суд вважає, що прокурором доведена необхідність у подовженні строку тримання під вартою строком на шістдесят діб у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст. 263 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176 178, 183, 184, 331, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Подовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чернігівка, Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, строком на шістдесят діб, тобто з 07 липня 2016 року по 04 вересня 2016 включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1