Справа №1-в/359/755/2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2
представник БВК №119 ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
захисник ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 19.04.2010 року колегією судді судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва за ст. 115 ч.2 п.2, 27 ч.3, 14 ч.1 КК України на 12 років позбавлення волі; ухвалою Верховного Суду України від 07.09.2010 року вирок змінено в частині призначеного покарання і вважати засудженим на 10 років позбавлення волі
про застосування умовно-дострокового звільнення,-

ВСТАНОВИВ :
На обгрунтування вимог заявник вказав, що вироком Апеляційного суду м. Києва від 19.04.2010р. ОСОБА_6 засуджено за ч.І ст. 14, ч.З ст.27, п.11 ч.2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі .
Ухвалою Верховного Суду України від 07.09.2010 міру покарання пом`якшено до 10 років позбавлення волі.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2016р. зараховано у строк відбування покарання перебування в установах попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 24.10.2008р. по 07.09.2010р. на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII. Дана ухвала набула законної сили 17.02.2016р. (Копія Ухвали додається). Таким чином кінцевим терміном відбування покарання є 10 грудня 2016р.
Саме від дня набуття законної сили Ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2016р. для засудженого ОСОБА_6 відкривається пільга про застосування до нього умовно- дострокового звільнення.
Відповідно до ст.154 КВК України Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбування засудженим встановленого КК України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання стосовно можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення.
Адміністрація Бориспільської виправної колонії №119, де наразі перебуває засуджений ОСОБА_6 , порушила ст. 154 КВК України та не розглянула питання стосовно представлення ОСОБА_6 до умовно-дострокового звільнення до теперішнього часу. Це підтверджує негативно-упереджене ставлення Адміністрації колонії №119 до засудженого ОСОБА_6 або неналежне виконання співробітниками колонії своїх службових обов`язків.
Виходячи із вищезазначеного, заявник був змушений подати дане клопотання в інтересах засудженого ОСОБА_6
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений своєю зразковою поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Прийняти рішення, чи довів засуджений своє виправлення, має тільки суд. а не установа виконання покарання.
Так, суд, використовуючи об`єктивну характеристику, об`єктивні факти, ставлення до праці, навчання, може зробити висновок щодо ступеню виправлення засудженого.
Початок відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахується з 24.10.2008р. з моменту його затримання. Про це зазначено на сторінці 25 у пункті 3 Вироку Апеляційного суду м.Києва від 19.04.2010р.: «Строк відбування покарання обчислювати засудженому ОСОБА_6 з 24.10.2008р.». Тобто, з урахуванням Ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2016р. строк відбування покарання починається 24.10.2008р. та закінчується 10.12.2016р., а загалом складає 8 років 1 місяць 10 днів.
Станом на 05 квітня 2016р. засуджений ОСОБА_6 відбув покарання 7 років 5 місяці 18 днів або 9/10-их, тобто до кінця терміну відбування покарання залишається 8 місяців 5 днів.
Після набрання Вироку Апеляційного суду м. Києва від 19.04.2010р. законної сили на підставі Ухвали Верховного Суду України від 07.09.2010р. ОСОБА_6 був направлений для відбування покарання до Симферопільської виправної колонії №102 (СВК №102) в сектор максимального рівня безпеки 24.10.2010р. З 02.11.2010р. в СВК №102 засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе позитивно та «встав на шлях виправлення», про що є відповідні заохочення в особовій справі. У зв`язку з цим до нього було застосована ст. 101 КВК України та пом`якшено режим відбування покарання з максимального рівня безпеки на середній рівень безпеки. Хоча з самого початку застосування максимального рівня безпеки вважаю незаконним, оскільки у Вироку суду не зазначено про необхідний рівень перебування в установі покарання. Це відбулось на власний суб`єктивний розсуд працівників пенітенціарної служби, які не врахували ділову та особисту репутацію засудженого, притягнення до відповідальності вперше, відсутність тяжких наслідків злочину, категорія «тяжкі», а не «особливо тяжкі» злочини, відсутність корисливих мотивів тощо.
07.10.2013р. засуджений ОСОБА_6 прибув для подальшого відбування покарання до Холодногірської виправної колонії №18 в м. Харкові (ХВК №18). З 03.10.2013р. по 07.10.2013р. ОСОБА_6 перебував у Харківському СІЗО.
З самого початку прибуття ОСОБА_6 до Харківського СІЗО та ХВК №18 Адміністрації СІЗО та Колонії проявили своє негативне ставлення. Причини такого відношення до засудженого ОСОБА_6 - від суб`єктивного відразливого ставлення працівників Колонії до всіх засуджених в цілому до виявлення засудженим патріотичних настроїв у вигляді вивішування прапору України та виявлення засудженим своїх інтелектуальних здібностей ( ОСОБА_6 має три вищі освіти), що, як виявилось, Адміністрації колонії не «подобається»).
ОСОБА_6 довів своє відповідальне сумлінне ставлення до праці на шляху до виправлення. Так, в ХВК №18 ОСОБА_6 успішно оволодів робітничими спеціальностями токаря, сверлувальника та фрезерувальника. Закінчив Холодногірський учбовий центр, успішно здав іспит та отримав робітничу кваліфікацію токаря другого розряду. Весь час працював, про що свідчить Довідка про заробітну плату, надана ХВК №18 на запит адвоката .
Також ОСОБА_6 приймав участь у різних самодіяльних гуртках засуджених, в тому числі в гуртку з вивчення законодавства та в програмі «Духовне відродження». Але, на жаль, у зв`язку з упередженим ставленням Адміністрації колонії з вищеописаних причин до ОСОБА_6 були неодноразово застосовані стягнення.
23.04.2015р. засуджений ОСОБА_6 прибув для подальшого відбування покарання до Бориспільської виправної колонії №119 (БВК №119). З перших же днів він виявив бажання працювати та був направлений на дільницю деревообробки №1, де працював заточником стрічкових та дискових пил, а зараз працює там же укладчиком готової продукції. Працював і до цього часу працює ОСОБА_6 сумлінно на умовах повного робочого дня, про що є пояснення інших засуджених та довідка про зарплату, надана БВК №119 на запит адвоката .Також ОСОБА_6 включений до програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» Приймає активну участь у самодіяльній організації засуджених - дискусійний клуб «Розвиток».
За час перебування в БВК №119 засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе добре, отримав три заохочення та не має жодного стягнення .Загалом, враховуючи заохочення в СВК №102 та БВК №119 ОСОБА_6 має дев`ять заохочень. Наявність заохочень в СВК №102 та БВК №119 і стягнень в ХВК №18 тільки підтверджує упереджене ставлення Адміністрації ХВК №18 до ОСОБА_6 , адже характер та поведінка людини не може бути позитивними, потім різко стати негативними, а потім знову так само різко позитивними. Всі стягнення, які були застосовані до ОСОБА_6 в ХВК №18 погашені в установленому законом порядку, а саме ч. 14 ст.134 КВК України встановлено: «Якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення». Виходячи з цього, у засудженого ОСОБА_6 відсутні стягнення, а є лише заохочення.
ОСОБА_6 регулярно отримував та отримує передачі, листи, ходить на короткі та довготривалі побачення з родичами, знайомими, друзями, що свідчить про наявність у нього глибоких та тісних соціальних зв`язків, які гарантують його законослухняну поведінку в суспільстві.
Процес позитивних змін, які відбулись в особистості засудженого, підтверджується неухильним дотриманням ОСОБА_6 правил поведінки, які передбачені для засуджених. ОСОБА_6 ніколи не дозволяє собі посягнути за права та свободи, честь та гідність інших осіб, що підтверджується щирими душевними зустрічами з родичами, друзями та колишніми співробітниками. Вільний час ОСОБА_6 присвячує вивченню художньої, науково- економічної літератури зі своєї багатющої бібліотеки, яку його друзі та рідні постійно поновлюють. Він є постійним відвідувачем бібліотеки в БВК №119. Цей потяг до знань та самовдосконалення говорить про те, що ОСОБА_6 підтримує свою освіченість та професіоналізм на дуже високому рівні, та після звільнення легко увійде в процес розвитку економіки України та інтеграцію в Європейський союз завдяки своїм професіональним досягненням.
Про готовність працевлаштування ОСОБА_6 після звільнення свідчить гарантійний лист TOB «Т ЕНД Т УКР», який додається.
Заявник просить зазначити, що у ОСОБА_6 відсутні поточні матеріальні та моральні зобов`язання, що підтверджено відсутністю виконавчого листа у справі та виконавчого впровадження взагалі. ОСОБА_6 забезпечений житлом (Договір, який підтверджує право власності на квартиру по АДРЕСА_1 , паспорт з реєстрацією за цією ж адресою), тобто після звільнення він має власне місце проживання.
Звертає увагу суду на особистість ОСОБА_6 . До засудження він працював на керівних посадах в банках України, має три вищі освіти (технічну, економічну та військову), безліч різноманітних свідоцтв та ліцензій, активно займався спортом та був одним із засновників спортивного клубу із східних бойових мистецтв, має позитивну характеристику з місць роботи, одружений, ніколи не займався незаконною діяльністю, а засудження ОСОБА_6 за нібито приготування до вбивства відбулось за повністю сфальсифікованими доказами, що обов`язково буде доведено у законному порядку.
Підсумовуючи все вищевикладене, до ОСОБА_6 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 :
За час відбування покарання зарекомендував себе добре, адже має 9 заохочень, а всі стягнення, в своїй більшості винесені незаконно, вже погашені;
Сумлінно навчався та працював у виправних колоніях, про свідчить наявність свідоцтва про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації №1469 від 26.12.2014р. та Характеристика, надана БВК №119 на запит адвоката;
Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», приймає активну участь у самодіяльній організації засуджених - дискусійний клуб «Розвиток».
Є соціально активним, оскільки до нього приїжджають на побачення рідні, друзі, знайомі, відправляють йому передачі, листи. Серед них є керівники активно працюючих установ, організацій, що підтверджує можливість працевлаштування після звільнення від відбування покарання;
Має бездоганну особисту та ділову репутацію до засудження, що є одним із факторів його невинуватості під час винесення вироку у 2010році, окрім інших суттєвих доказів;
Відбув покарання у розмірі більшому, ніж як того вимагає закон, а саме 9/10.
Тому заявник просить застосувати ст. 81 Кримінального кодексу України до засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення.
В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав та додав, що відповідно протоколу від 12.05.2016 року засідання комісії БВК №119 засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення та заслуговує умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_6 заявлені вимоги підтримав.
Представник Бориспільської виправної колонії №119 також просить задовольнити клопотання.
Заслухавши думку прокурора, який заперечує проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали подання та ознайомившись із особовою справою засудженого, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;
Згідно ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду м. Києва від 19.04.2010р. ОСОБА_6 засуджено за ч.І ст. 14, ч.З ст.27, п.11 ч.2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі .
Ухвалою Верховного Суду України від 07.09.2010 міру покарання пом`якшено до 10 років позбавлення волі.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2016р. зараховано у строк відбування покарання перебування в установах попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 24.10.2008р. по 07.09.2010р. на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII. Дана ухвала набула законної сили 17.02.2016р. (Копія Ухвали додається). Таким чином кінцевим терміном відбування покарання є 10 грудня 2016р.
Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_6 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 31.10.2008 року.
Під час знаходження в Київському СІЗО зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав.
Під час знаходження в Сімферопольській виправній колонії № 102 з 02.11.2010 року зарекомендував себе позитивно, мав 2 стягнення, які були зняті та погашені у встановленому законом порядку. Мав 6 заохочень. Допущені порушення були виражені у зберіганні заборонених предметів, та невиконані законних вимог адміністрації установи.
Під час знаходження в Харківському СІЗО з 03.10.2013 року зарекомендував себе негативно, мав 2 стягнення. Заохочень не мав.
Допущене порушення було виражене у зберіганні заборонених предметів та невиконанні обов`язків чергового по камері.
Під час знаходження в Холодногірській виправній колонії № 18 з 07.10.2013 року зарекомендував себе негативно, мав 5 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
Допущені порушення були виражені у невиконані законних вимог адміністрації установи та зберіганні заборонених предметів. Постановою начальника установи від 04.11.2013 року по 30.04.2014 року знаходився на дільниці посиленого контролю, у зв`язку з тим, що не виявив готовності до самокерованої та правослухняної поведінки та систематичне порушення режиму утримання.
В Бориспільській виправній колонії № 119 відбуває покарання з 23.04.2015 року. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, стягнень не має. Має 3 заохочення.
Працевлаштований на дільниці деревообробки № 3. Відношення до праці добре. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими, як позитивної спрямованості.
Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.
Виконує встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань.
Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, а саме "Духовне відродження".
Відповідно до статті 110 Кримінально - виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень та отримує від них передачі.
Згідно вироку має позов, але виконавчі листи до установи не надходили.
Відповідно характеристики від 12 травня 2016 року засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення та заслуговує умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Станом на 14.06.2016 року невідбута частина покарання складає 05 місяців 26 днів.
Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Для застосування звільнення, згідно п. 3 ч. 3 необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Суд вважає, що відносно засудженого не можливо застосувати умовно - дострокове звільнення вiд відбування покарання.
Беручи до уваги той факт, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, враховуючи нестабільну лінію поведінку засудженого за весь період відбування покарання, оскільки мав 09 стягнень та 09 заохочення ( з листопада 2010 р по червень 2016р). При цьому суд звертає увагу на характер порушень, які тягли стягнення у вигляді поміщення до ДІЗО та ПКТ.
Також із 9 заохочень , тільки три ( 07.08.2015, 30.10.2015, 08.02.2016 ) винесено за сумлінну поведінку і ставлення до праці.
Аналіз характеристик, виданих адміністраціями випраних установ від 08.05.2012,29.05.2013, 30.10.2013, 30.04.2014, 19.02.2015,30.09.2015 свідчать, що засуджений на той час став на шлях виправлення. Тобто відсутні дані про сумлінну поведінку засудженого за весь час відбування покарання.
Також судом встановлено, що засуджений фактично був працевлаштований за період відбування покарання з червня по жовтень 2014, квітень-листопад 2015, лютий-квітень 2016р. Таким чином , суд враховує, що працевлаштування було не за весь період відбування покарання, а фактично протягом останніх 2 років, що передують можливості застосування УДЗ.
За таких умов в задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення необхідно відмовити, оскільки не доведено , що за весь час відбування покарання засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Позитивна поведінка та ставлення до праці засудженого фактично протягом останнього року , не дають підстав для загального висновку про його сумлінну поведінку та ставлення до праці в розумінні вимог ч.2 ст. 81 КК України, яка передбачає умовно-дострокове звільнення. При цьому судом враховано й тяжкість злочину, за яке засуджений відбуває покарання.
Висновок БВК №119 від 12.05.2016 року про можливість застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення , на думку суду , не враховує загальну поведінку засудженого та його ставлення до праці за весь строк відбування покарання, тому суд оцінивши всі докази в сукупності , вважає за необхідне не погодитись з цим висновком.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
В клопотанні адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Київської області через Бориспільський міськрайсуд протягом 7 днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1