Справа № 495/6701/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2016 року м. Білгород - Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі

одноособово головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

представника заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Білгород-Дністровського клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту накладеного на земельну ділянку площею 0,1074 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: :02:028:0186) ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2016 року по справі № 495/4221/16-к.

Заявлене клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем земельної ділянки, що за вимогою ч. 6 ст. 170 КПК України виключає можливість накладення арешту на вказане майно.

Заявниця ОСОБА_5 , як власник земельної ділянки не була присутня при розгляді питання про арешт майна, вважає, що арешт на вищезазначену земельну ділянку накладено за недоведеності прокуратурою підстав для такого арешту, тому останній є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Крім того, предметом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є виключно зловживання службовими особами Затоківської селищної ради своїми повноваженнями, а не факт законності набуття заявником власності на зазначену земельну ділянку. Розслідування за іншими фактами слідчим не проводиться.

В судовому засіданні представник заявника клопотання про скасування арешту підтримала, просила задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 доводи клопотання не визнав.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 є власницею земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1074 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:028:0186, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №194 від 12.02.2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.02.2016 року, номер запису про право власності 13300855.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2016 року у справі №11-сс/785/822/16 (номер справи місцевого суду №495/4221/16-к) накладено арешт, шляхом позбавлення права відчуження та розпорядження зокрема, на належну ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1074 га. за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:028:0186.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті КК України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Вимогами ст.173 КПК України у свою чергу встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: - правову підставу для арешту майна; - можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 ч.2 ст.170 цього Кодексу); - розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; - розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; - наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з ухвали суду, в провадженні СВ Білгород- Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування внесеного 29.12.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003667 за фактом зловживання посадовими особами Затоківської селищної ради службовими повноваженнями при прийнятті рішень щодо відведення земельних ділянок у власність за ч.1 ст. 364 КК України.

Таким чином, предметом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є виключно зловживання службовими особами Затоківської селищної ради своїми повноваженнями, а не факт законності набуття заявником власності на зазначену земельну ділянку. Розслідування за іншими фактами слідчим не проводиться.

На час розгляду клопотання єдиними доказами, здобутими слідчим і прокурором під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, стали скарга ПАТ ЛОЗП України «Укрпрофоздоровниця» та лист управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 04.12.2015 року №240.

Слідчим та/або прокурором не проведено огляду місця події, не допитано інших свідків, не призначено та не отримано висновків судових експертів, перевірок, консультацій спеціалістів, не витребувано інформації та документів від Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, відділу Держгеокадастру у м. Білгород-Дністровському, повідомлення про підозру не вручено, не встановлено матеріальної шкоди. Крім того, санкція статті, за якою заведене кримінальне провадження, не передбачає конфіскацію майна.

Заявниця ОСОБА_5 , як особа на майно якої накладено арешт, не є підозрюваною, обвинуваченою або засудженою у межах даного кримінального провадження та не є третьою особою у розумінні положень ст.170 КПК України, адже відповідно не є особою, яка отримала чи придбала у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знала чи повинна була знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Жодних належних, допустимих і достатніх доказів для підтвердження відомостей щодо ОСОБА_5 як такої третьої особи прокурором не надавались. ОСОБА_5 отримала спірну земельну ділянку у власність на підставі договору купівлі-продажу і жодним чином не пов`язана з посадовими особами Затоківської селищної ради, оскільки попередній власник здійснив приватизацію ділянки та лише згодом попередній власник ОСОБА_7 відчужив приватизовану ділянку заявниці за відплатним договором, що свідчить про добросовісність набувача ОСОБА_5 .

Прокурором не наведено жодних обґрунтувань щодо статусу зазначених посадових осіб та чи є останні підозрюваними, як того вимагають положення ст.170 КПК України.

Для накладання арешту на тимчасово вилучене майно обов`язково повинна бути наявна обґрунтована підозра, що передбачено ч.3 ст.132 КПК України.

Обґрунтована підозра визнається такою, якщо є факти або інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення у межах кримінального провадження, і це може бути підтверджено пред`явленою підозрою згідно зі ст.276-278 КПК України.

Також стороною обвинувачення не надано жодних доказів на обґрунтування того, що арештоване майно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів, вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченою засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: - існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечена кримінального провадження; - потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; - може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із відповідним клопотанням.

Слідчий суддя та суд враховує, що обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, як подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди).

Висновки прокуратури про наявність підстав для арешту майна є припущеннями, жодним чином не обґрунтовані і спростовуються вищезазначеними вимогами законодавства та судової практики.

Керуючись ст.ст.170, 174, 234 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту - задовольнити.

Арешт, накладений на земельну ділянку площею 0,1074 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: :02:028:0186) ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2016 року в провадженні №11-сс/785/822/16 (номер справи місцевого суду №495/4221/16-к) - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя