Єдиний унікальний номер 227/3649/15-к
Номер провадження 11-кп/775/137/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області кримінальне провадження № 0001450 від 20.06.2013 року за апеляційними скаргами прокурора Донецької області ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білозерське Донецької області, громадянина України, військовозобов`язаного, з неповною вищою освітою , не одруженого, не судимого, працюючого механіком дільниці «Воловідлив та осушення» №2 шахти «Алмазна» ВСП «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», який проживає за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим за ст. 272 ч. 1 КК України та на підставі ст. 74 ч. 4 КК України звільнено від покарання.

Стягнуто на користь держави 3108 грн. витрат на залучення експерта.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_6 , виконуючий обов`язки механіка дільниці «Водовідлив та осушення» шахти «Алмазна» ВСП «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», який зобов`язаний забезпечити безпечну роботу гірничих машин, обладнання, захисних систем, вибухобезпечність, пожежобезпечність обладнання на дільниці, порушив правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві.

В порушення: ст.ст. 14, 27 Закону України «Про охорону праці»; ст..ст. 41, 49 Гірничого закону України; п.п 1У.2.2, У111.1.12, У111.7.3, У111 13.5, 1Х .1.3 «Правил безпеки у вугільних шахтах»; розділів 8, (8.17), 9 (9.37) «Системи управління виробництвом та охороною праці у вугільній промисловості України»; розділів 2, 4 Посадової інструкції механіка дільниці «Водовідлив та осушення» шахти «Алмазна» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» ОСОБА_6 , за адресою в АДРЕСА_3 , 17 квітня 2013 року у першу зміну допустив порушення при експлуатації обладнання у верхній та нижній камерах водовідливу горизонту 285 метрів та обслуговуванні гірничих виробок, а саме: у камері водовідливу на пускачі ПВІ-320 не протарірован блок УМЗ; на пускачі ПВІ -320 завищено максимально струмовий захист; на пересувній підстанції ТСШВП-320 на кришці відсутній один болт та 2 болти не затягнуті; на пересувній підстанції ТСШВП-320 відсутні засоби ППЗ; на насосній установці ЦНС-180х212 не огороджена напівмуфта, дільнична водовідливна камера гор. 285 м обладнана 2 насосними агрегатами, в камері водовідливу на пускачі ПВІ-250 не протарірован блок УМЗ, на пускачі ПВІ-250 завищено максимально струмовий захист, відсутній один болт на кришці. Дані порушення могли привести до створення аварійної ситуації та травмування в ній людей.

Не оскаржуючи фактичні обставини справи, прокурором Донецької області ОСОБА_7 та прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подано апеляційні скарги.

Прокурор Донецької області ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду в частині звільнення ОСОБА_6 від покарання на підставі ч.4 ст.74 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч. 1 ст.272 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним за ч.1 ст. 272 КК України, проте, в порушення вимог ст.ст. 370, 374 КПК України, ч.4 ст. 74 КК України, покарання йому не призначено. В порушення вимог ст. 370 КПК України, суд не навів у вироку жодних обґрунтованих міркувань про те, чому обвинувачуваного не можна вважати суспільно небезпечним, судом не взято до уваги те, що ОСОБА_6 притягується до кримінальної відповідальності за порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою і ці порушення могли призвести до створення аварійної ситуації та травмування людей, що свідчить про його несумлінне ставлення до праці. Зазначає, що ті обставини, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, продовжує працювати на вказаному підприємстві, оперативно усунув вказані грубі порушення правил безпеки під час виконання робіт, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, вказують на те, що обвинувачуваному необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.272 КК України, а саме штраф та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність скасувати у частині звільнення обвинуваченого від покарання, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч. 1 ст. 272 КК України, та призначити покарання у вигляді 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень. Вважає, що суд необґрунтовано прийшов до висновку про можливість звільнення винуватої особи від покарання, оскільки обвинувачений свідомо порушив правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, що створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків. Відповідно до покладених на нього обов`язків, ОСОБА_6 мав змогу та повинен був забезпечити безпечну роботу гірничих машин, обладнання, захисних систем, вибухобезпечність, пожежобезпечність обладнання на дільниці, проте даними обов`язками обвинувачений знехтував, що з урахуванням специфіки роботи вуглевидобувних підприємств, створило значну небезпеку для життя і здоров`я людей та нормальної роботи підприємства. Крім того, зазначає, що обвинуваченого ОСОБА_6 у порушення вимог ст. 74 КК України судом звільнено від покарання без призначення самого покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційних скарг і просив їх задовольнити з наведених у них підстав, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційних скарг без задоволення, вироку суду без змін, з наступних підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 272 КК України ґрунтуються на ретельно перевірених та наведених у вироку доказах і ніким в цій частині не оскаржуються, тому відповідно до вимог ст.404 КПК України підстави для перегляду апеляційним судом вироку в цій частині відсутні.

Щодо доводів апеляційних скарг прокурорів про необґрунтоване застосування до обвинуваченого положень ст. 74 ч.4 КК України та звільнення його від покарання, то вони є непереконливими.

Відповідно до ч.4 ст.74 КК України особа, яка вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути за вироком суду звільнена від покарання, якщо буде визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи не можна вважати суспільно небезпечною.

Звільнивши обвинуваченого від покарання на підставі ст. 74 ч.4 КК України, суд в обґрунтування прийнятого рішення послався на те, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, передбачене ст. 272 ч.1 КК України відноситься до категорії правопорушень невеликої тяжкості та врахував те, що ОСОБА_6 вперше притягнутий до кримінальної відповідальності, продовжує працювати на цьому ж підприємстві, де з 1 листопада 2013 року призначений на посаду механіка дільниці «Водовідлив та осушення», позитивно охарактеризований за місцем роботи та проживання, врахував значний проміжок часу, за який ОСОБА_6 довів своє сумлінне ставлення до праці, про що свідчить виробнича характеристика, його бездоганну поведінку.

Колегія суддів зазначає, що звільнення від покарання внаслідок втрати суспільної небезпечності особи, яка вчинила злочин, можливе лише за наявності двох умов в їх сукупності: 1) вчинення винним злочину невеликої чи середньої тяжкості; 2) його бездоганна поведінка і сумлінне ставлення до праці, якщо на момент розгляду справи в суді особу не можна вважати суспільно небезпечної.

ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, має бездоганну поведінку, а саме в матеріалах провадження відсутні дані про вчинення ним інших злочинів або адміністративних правопорушень; про додержання ним загально-прийнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципах свідчать його характеристики по місту проживання та роботи, довідки про те, що він не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах. Про сумлінне ставлення до праці свідчить його виробнича характеристика, з якої вбачається, що він після скоєння кримінального правопорушення постійно займається суспільно корисною працею на дільниці «Воловідлив та осушення» №2 шахти «Алмазна» ВСП «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», призначений з 1.11.2013 року механіком цій дільниці, сумлінно виконує трудові обов`язки і доручену роботу, порушень дисципліни не має.

З урахуванням сукупності перелічених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про звільнення ОСОБА_6 від покарання є правильним, мотивованим, прийнятим з урахуванням та на підставі критеріїв, які визнані законом єдиною і достатньою підставою звільнення від покарання, а саме те, що ОСОБА_6 скоїв злочин невеликої тяжкості, довів свою бездоганну поведінку, сумлінно ставився до праці, що дало підстави суду на момент розгляду справи не вважати його особу суспільно небезпечною.

Щодо доводів прокурорів про те, що в порушення вимог ст. 374 КПК України, судом першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним, але не визначена та не зазначена у резолютивній частині вироку міра його покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Пункт 4 статті 74 КК України передбачає звільнення особи від покарання, тобто не призначення особі покарання внаслідок втрати її суспільної небезпечності на час розгляду справи в суді.

Оскільки судом визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці ОСОБА_6 час розгляду справи не можна вважати суспільно небезпечним, його правильно визнано винним за ч.1 ст.272 КК України та звільнено від покарання без призначення йому покарання.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Донецької області ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2015 року, щодо ОСОБА_6 , за ст.. 272 ч.1 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3