11/775/26/2016(м)
226/2333/13-к

Єдиний унікальний номер 226/2333/13-к
Номер провадження 11/775/26/2016(м) доповідач ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.286 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2016 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Димитрівського міського суду Донецької області від 16 квітня 2014 року, яким
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Саврань Одеської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, працюючого водієм державного підприємства «Укренерговуголь», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1
визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 2 роки.
У зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звільнено від відбування покарання,-
Не погодившись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою в який просив вирок суду скасувати, провадження по справі закрити.
В апеляційній скарзі посилався на незаконність та необґрунтованість вироку, зазначив що деякі документи є фальсифіковані та посилався на порушення судом вимог ст.62 Конституції України.
Зазначив, що свідки: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 неодноразово змінювали свої свідчення чим вводили суд в оману. Що могло призвести до зайняття судом обвинувальної сторони.
Вважає що авто-технічні експертизи не є дійсними оскільки були проведені з порушенням вимог ст. 197 КПК України (1960 року) та не відповідають фактичним обставинами у справі. Також вважає що транспортний засіб без підставно не був переданий експертній установі для проведення експертизи.
Наголосив на те, що свідок ОСОБА_16 затвердив що лише два підписи в протоколах огляду схожі на його, а інші йому не належать,у зв`язку з чим було заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи однак в клопотанні було відмовлено.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.323 КПК України (в редакції 1960 року) вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим.
Дані вимоги кримінально процесуального закону України судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , є доведеним. Дії засудженого судом кваліфіковані правильно за ч.1 ст.286 КК України.
Зокрема вина ОСОБА_6 підтверджена показами потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 які суду пояснили, що 04.08.2004 року приблизно о 19-20 годині Кобець був за рулем авто ВАЗ 2107 білого кольору та рухався від ларька батька, що розташований біля універмагу «Мир» по вул.Артема м.Димитров, в бік Димитрівської міської лікарні по вул.Ватутіна. ОСОБА_17 знаходився на передньому пасажирському сидінні, оби два були у тверезому стані. Першим від ларька поїхав їх приятель ОСОБА_19 на автомобілі ОСОБА_20 його брата, та рухався попереду у попутному напрямку. Близь перехрестя біля «Промінвестбанка» він побачив в зустрічному напрямку автомобіль «Волга» зеленого кольору, який виїхав на їх смугу для руху та став наближатись до бордюрного каменя з їх боку. Він одразу пригальмував та встиг прийняти лівіше, в цю мить і сталось зіткнення. Після чого втратили свідомість та їх було доставлено до лікарні.
Також це підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_11 , який пояснив що він рухався на автомобілі «Москвіч», позаду рухався ОСОБА_17 по вул. Ватутіна в напрямку лікарні. Не доїжджаючи 50 метрів до перехрестя перед лікарні, на його смугу для руху виїхала зелена «Волга», яка рухалась в зустрічному напрямку, зі швидкістю близько 70 км/ч. Щоб уникнути від зіткнення, він заїхав на майданчик для такси, після чого не зупиняючись, поїхав далі. В дзеркалі заднього виду бачив авто ОСОБА_17 в районі ДК. Біля дома ОСОБА_19 чекав потерпілого десь 30-40 хвилин, не дочекавшись поїхав в зворотному напрямку до лікарні, де побачив ту саму «Волгу» зеленого кольороу і автомобіль ОСОБА_13 після ДТП. Зазаначив, що водій автомобіля «Волга» знаходився у стані алкогольного сп`яніння, шатався та щось бормотав.
Також свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 дали пояснення, що бачили як ОСОБА_21 у стані алкогольного сп`яніння рухався по дорозі, та рухався з лівого ряду в правий та наоборот. Близь магазину біля стадіону «Шахтар», знов виїхавши на зустрічну смугу скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107.
Свідок ОСОБА_22 пояснив, що він працював інспектором розшуку Димитрівського відділення ДАІ коли прибув на місце ДТП то побачив, що капотом ВАЗ 2107 стояв у напрямку ДЦГЛ в напрямку м-на Східний, а автомобіль «Волга» знаходився капотом по напрямку вул. Артема, яка перпендикулярна по відношенню к вул. Ватутіна. Зробив висновок що в ДТП винен ОСОБА_21 .
Свідок ОСОБА_23 пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_6 підтримував дружні стосунки на момент вчинення кримінального правопорушення. В День його вчинення ОСОБА_6 приїжджав до нього у гараж на своєму автомобілі «Волга» темно зеленого кольору, де разом із знайомим ОСОБА_24 пили чи горілку чи самогон. Десь через пів години чи через годину ОСОБА_21 поїхав та скоїв ДТП.
Також факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , підтверджений: рапортом оперативного дежурного Димитровского РО ГУМВС України в Донецькій області від 04.08.2004 року, протоколом огляду місця подій від 04.08.2004 року, протоколами додаткових оглядів місця подій, протоколом медичного засвідчення №299 від 04.08.2004 року, згідно з який у ОСОБА_6 були знайдені ознаки алкогольного сп`яніння, протоколом відтворення обставин подій від 14.09.2004 року за учатю потерпілого ОСОБА_18 .
Також вказані дії підтверджуються висновками судово медичного експерта № 802 від 03.11.2004 року та №379/802 від 15.12.2004 року, згідно з яким ОСОБА_6 04.08.2004 року отримав легкі тілесні пошкодження від дії тупого предмету.
Суд першої інстанції зробив правильну оцінку доказів у їх сукупності і прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_6 в скоєнні злочину, за яке він засуджений.
Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 в своїй невинності колегія суддів відкидає, як голослівні.
При визначенні міри покарання суд першої інстанції врахував дані про особу засудженого ОСОБА_6 . Та обтяжуючи та пом`якшуючи обставини у справі.
Призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України оскільки є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Апеляційних підстав для скасування вироку колегією судді не було встановлено.
Колегія суддів вважає, що вирок є законним і обґрунтованим, підстав для пом`якшення призначеного покарання немає.
Керуючись ст. ст. 366, 377, 379 КПК України колегія суддів,-
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення
Вирок Димитровського міського суду Донецької області від 16 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченими в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

СУДД