Код суду 233 Справа № 233/4659/16-к
Вирок
Іменем України
04 жовтня 2016 року м. Костянтинівка
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, має середню технічну освіту, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
23 липня 2016 року в період часу з 14години 00 хвилин до 14 години 30 хвилин, працівниками поліції, у встановленому законом порядку було проведено особистий огляд ОСОБА_5 , в ході якого в пакеті червоного кольору, який він тримав у руках в газетних згортках були виявлені та вилучені промислово виготовлені корпуси наступальної ручної осколкової гранати РГД-5 (2 од.), споряджені зарядом вибухової речовини, та засоби підриву (засоби детонування) - уніфіковані запали ручної гранати типу УЗРГМ-2 (2 од.), виготовлені промисловим (заводським) способом, споряджені вибуховою речовиною.
У своїй сукупності корпуси гранат РГД-5 та підривачі УЗРГМ-2 є наступальними ручними осколковими гранатами типу РГД-5 (2 од.) та відносяться до категорії бойових припасів та придатні до здійснення вибуху.
Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями скоїв придбання, носіння та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро каявся.
Між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 16.09.2016 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю.
За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки та звільнено від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки та звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліках в диспансерах за місцем проживання не перебуває, характеризується позитивно, має обов`язок по утриманню неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, узгоджена міра покараннядля обвинуваченого за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Крім того, суд погоджується з тим, що виправлення ОСОБА_5 можливо без реального відбування призначеного покарання і його варто звільнити від відбування цього покарання з випробуванням, оскільки відсутні відомості щодо нього, які давали б підстави стверджувати про його підвищену суспільну небезпеку, як особистості.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.
Цивільний позов не заявлявся.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 16.09.2016 року.
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, повідомляти в кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Речові докази: металеві уламки, які утворились після вибуху гранат, передані на зберігання до КЗРД Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №368 від 13.09.2016 року, знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: