Справа №212/3181/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000251 від 17.04.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Долинська Кіровоградської області, громадянки України, з вищою освітою, працюючої бухгалтером ФОП « ОСОБА_4 », незаміжньої, не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 16 квітня 2016 року в світлий час доби, приблизно о 12 годині 05 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ- 211040, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по проїзній частині дороги бульвару Маршала Василевського з боку вулиці Тухачевського в напрямку мікрорайону Гірницький в Жовтневому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
В цей же час, попереду руху автомобіля, в районі зупинки громадського транспорту «Бульвар Маршала Василевського», вийшов пішохід ОСОБА_7 , який почав перетинати проїзну частину дороги по пішохідному переходу, який позначено відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, в темпі середнього кроку, з правої сторони вліво відносно напрямку руху автомобілю ВАЗ- 211040, прямолінійно та під кутом, віддаляючись при цьому від вказаного автомобілю.
Водій ОСОБА_3 , наближаючись до не регульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_7 , та маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожніми знаками «пішохідний перехід», які встановлені по обидва боки проїзної частини, та рухом пішохода, не зменшила швидкості, та не зупинилась, щоб дати дорогу пішоходу, продовжила рух у вказаному напрямку, чим порушила правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5, 2.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно до яких:
«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні ... загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;
«18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека..».
Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ- 211040, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі зупинки громадського транспорту «Бульвар Маршала Василевського» в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, допустила наїзд керованого нею автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину дороги по пішохідному переходу, позначеному дорожніми знаками 5.35.1. та 5.35.2, дорожньою розміткою 1.14.1. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, скалкового перелому лівої скроневої кістки з подальшим переходом на ліву лобну, тім`яну та основу черепу, епідуральної гематоми в проекції лівої скроневої кістки, здавлення лівого бокового шлуночку головного мозку, перелому дужки лівоївиличної кістки, нижнього краю лівої орбіти, передньої, бічної стінок лівої гайморової пазух, перелому кісток носу, забійних ран голови, саден лівої половини обличчя, гематоми в проекції лівої скроневої кістки, відкритого скалкового перелому лівої великогомілкової кістки та закритого перелому малогомілкової кістки в середній третині, які ускладнились розвитком коми та шоку, та згідно висновку експерта № 897 від 20.05.2016 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Між порушенням водієм ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України й наслідками, що наступили, - спричиненням потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень є прямий причинний зв`язок.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винуватість у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, пояснила обставини вчинення кримінального правопорушення, зауважила, що в обвинувальному акті все правильно викладене. У вчиненому щиро розкаялася, відшкодувала потерпілому завдану злочином шкоду, зобов`язалася у майбутньому надавати допомогу потерпілому в зв`язку з лікуванням, просить суворо не карати.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_3 визнала вину в повному обсязі, за згодою учасників судового провадження, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченої, суд визнав недоцільним дослідження усіх доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім визнання своєї провини обвинуваченою ОСОБА_3 у судовому засіданні, її вина також підтверджується витягом з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 17.04.2016 за № 0000251 на підставі усної заяви, за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України, даними висновку № 1123 від 16.04.2016 про відсутність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_3 , даними висновку судово-медичної експертизи № 897 від 20.05.2016, згідно якого потерпілому ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сполученої травми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, скалкового перелому лівої скроневої кістки з подальшим переходом на ліву лобну, тім`яну та основу черепу, епідуральної гематоми в проекції лівої скроневої кістки, здавлення лівого бокового шлуночку головного мозку, перелому дужки лівоївиличної кістки, нижнього краю лівої орбіти, передньої, бічної стінок лівої гайморової пазух, перелому кісток носу, забійних ран голови, саден лівої половини обличчя, гематоми в проекції лівої скроневої кістки, відкритого скалкового перелому лівої великогомілкової кістки та закритого перелому малогомілкової кістки в середній третині, які ускладнились розвитком коми та шоку. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 в повній мірі викрита в скоєнні кримінального правопорушення і кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який законодавцем віднесений до тяжкого, особу винної та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Вивченням даних про особу обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_3 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, працює бухгалтером ФОП « ОСОБА_4 », позитивно характеризується за місцем роботи та за місцем мешкання, на обліках у лікаря-нарколога і лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди потерпілому.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, позицію потерпілого ОСОБА_7 , який просить суворо не карати обвинувачену, до якої не має претензій, і яка відшкодувала шкоду, детально проаналізувавши всі обставини кримінального провадження у їх сукупності, виконуючи вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства. Тому, призначаючи обвинуваченій покарання в межах санкції кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, суд звільняє ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку згідно ст. 75 КК України, який буде для неї оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення нею в подальшому інших злочинів з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду, застосування до обвинуваченої в даному випадку реального покарання не буде відповідати цілям кримінального покарання як інституту, може негативно вплинути на подальшу долю ОСОБА_3 і призведе фактично до її криміналізації як особи.

Вирішуючи питання про додаткове покарання, суд враховує, що специфіка роботи обвинуваченої не пов`язана з необхідністю керування транспортними засобами, а також те, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 після вчинення кримінального правопорушення були спрямовані на не приховування слідів кримінального правопорушення, відшкодування матеріальної шкоди потерпілому та думку потерпілого, який просив суд суворо не карати обвинувачену. Тому, враховуючи викладені вище обставини, а також обставини порушення правил дорожнього руху при скоєнні злочину, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у мінімальному розмірі.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 27.05.2016 щодо обвинуваченої застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який слід продовжити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно довідки про витрати на проведення авто технічної експертизи № 19/10.1-76 від 25.05.2016, дані витрати складають 1760,80 грн. та повинні бути стягнуті на користь держави.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотири) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком - 2 (два) роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1760 грн. 80 коп.
Речові докази: автомобіль марки ВАЗ- 211040, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у обвинуваченої ОСОБА_3 , залишити у володінні власника; фрагменти скла, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 00229/16) знищити.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 , у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1