АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/585/16 Справа № 175/1829/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю:

зацікавленої особи ОСОБА_7 ,
представника зацікавленої
особи - ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року, якою було накладено арешт на майно, -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3, та накладено арешт на автомобіль «OPEL VIVARO 1.9 TDi», білого кольору, д.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 .

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя вказав, що з метою доведення вчинення кримінального правопорушення та встановлення обставин, що мають суттєве значення для кримінального провадження, а також для швидкого, повного та неупередженого проведення досудового розслідування, забезпечуючи виконання завдань кримінального провадження, забезпечення можливого цивільного позову, а також запобігання ризикам можливого розпорядження, відчуження, зникнення втрати або пошкодження вказаного майна накладення арешту є необхідним.

В апеляційній скарзі:
Представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 зазначає, що ухвалу про арешт майна вона отримала 04.05.2016 року та 05.05.2016 року звернулась до слідчого судді з клопотанням про скасування накладеного арешту, за результатами розгляду якого, ухвалою слідчого судді від 10.05.2016 року в задоволенні клопотання було відмовлено.

У зв`язку з викладеним вважає, що ОСОБА_7 (його представник) набув право оскаржити ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно в порядку ст. 309 КПК України з 10 травня 2016 року.

На її думку ухвала є незаконною, постановленою з грубими порушеннями процесуального закону, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, вважає, що було допущено неповноту розгляду.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що арештований автомобіль знаходився осторонь місця події та немає жодного відношення до кримінального правопорушення, а тому вважає, що цей висновок суду, який був покладений в основу, не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Вважає, що слідчим суддею, в порушення ст. 173 КПК України, не було з`ясовано та враховано правової підстави для арешту майна, чи є майно, про арешт якого клопотав слідчий, доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб для забезпечення цивільного позову, стягнення в якості неправомірної вигоди.

Також вважає, що слідчим суддею не було враховано мети та завдання арешту майна, оскільки не біло встановлено ознак, які дають підставу вважати, що майно має ознаки, визначені ст. 98 КПК України, а саме чи є воно знаряддям злочину, зберігали на собі сліди тощо.

Адвокат також зазначає, що її підзахисному та власнику автомобіля про підозру не повідомлялось.

Вважає, що слідчим суддею не було дотримано принципів розумності та спів розмірності обмеження права власності, оскільки ОСОБА_7 автомобіль використовується в комерційних цілях та був єдиним джерелом доходів, а арешт автомобіля позбавив його джерела існування.

На думку апелянта було допущено неповноту розгляду, оскільки в судовому засіданні не було з`ясовано думку та доводи володільця майна та його представника.

Клопотання щодо майна яке не було тимчасово вилучено, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна та їх захисника чи представника, а тому вважає, що відповідна норма може застосовуватися при розгляді клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучено, з цих підстав неповідомлення власника та володільця майна вважає незаконним.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, пропущений з поважних причин, ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи ОСОБА_7 , його представника адвоката ОСОБА_8 , які просили ухвалу скасувати, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги та думку осіб в судовому засіданні, колегія суддів дійшла до наступного.

Так, представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 зазначає, що ухвалу про арешт майна вона отримала 04.05.2016 року та 05.05.2016 року звернулась до слідчого судді з клопотанням про скасування накладеного арешту, за результатами розгляду якого, ухвалою слідчого судді від 10.05.2016 року в задоволенні клопотання було відмовлено. У зв`язку з викладеним вважає, що ОСОБА_7 (його представник) набув право оскаржити ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно в порядку ст. 309 КПК України з 10 травня 2016 року. Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає доводи апелянта з цього приводу слушними, та вважає за необхідне поновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали.

Крім цього, апеляційним переглядом встановлено, що в провадженні СВ Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000995 від 15.04.2016 року за фактом незаконного спилу дерев.
Слідчий СВ Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з клопотанням, погодженим з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3, про накладення арешту на автомобіль «OPEL VIVARO 1.9 TDi», білого кольору, д.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.04.2016 року вказане клопотання було задоволено та накладено арешт на вищевказане майно.
В обґрунтування свого рішення слідчим суддею зазначено, що з метою доведення вчинення кримінального правопорушення та встановлення обставин, що мають суттєве значення для кримінального провадження, а також для швидкого, повного та неупередженого проведення досудового розслідування, забезпечуючи виконання завдань кримінального провадження, забезпечення можливого цивільного позову, а також запобігання ризикам можливого розпорядження, відчуження, зникнення втрати або пошкодження вказаного майна накладення арешту є необхідним.

Але з таким висновком погодитись неможливо, остільки відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

Також слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суддя за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Колегія суддів зазначає, що арешт може бути накладеним на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Крім цього, відповідно до ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Крім цього колегія зазначає, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При постановленні ухвали про накладення арешту на майно слідчий суддя повинен керуватися вимогами ст.ст. 170 173 КПК України, а саме, перевірити наявність підстав для арешту, обґрунтованість доводів клопотання щодо необхідності накладення арешту, встановлення та обґрунтування розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, чи є особа, на майно якої накладено арешт, підозрюваним, обвинуваченим, або чи може така особа нести цивільну відповідальність відповідно до закону.

Перевіркою клопотання та доданих до нього слідчим матеріалів, а також матеріалів, які були предметом розгляду в суді, колегією суддів встановлено, що як слідчим, так і слідчим суддею не були дотримані вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону України як при його внесенні так і при розгляді, що суттєво вплинуло на правильність прийнятого рішення.

Так, у клопотанні слідчого не зазначено належних обґрунтувань про те, що автомобіль, яким керував ОСОБА_7 має безпосереднє відношення до виявленого кримінального правопорушення, а саме до незаконного спилу дерев, який відбувався поблизу. Адже в клопотанні лише викладені пояснення самого ОСОБА_7 , відповідно до яких він ніби - то спилював дерева за допомогою бензопили. В клопотанні не зазначено яке відношення до зазначеного кримінального правопорушення має автомобіль, про арешт якого клопотав слідчий, чи є він знаряддям або предметом злочину, взагалі не з`ясовано та не враховано підстав, з яких автомобіль знаходився біля місця вчинення кримінального правопорушення.

Як видно з протоколу огляду від 15.04.2016 року, було оглянуто автомобіль «OPEL VIVARO 1.9 TDi», білого кольору, д.з. НОМЕР_1 .. у якому нічого виявлено та вилучено не було. Яким чином вказаний автомобіль використовувався при вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі судді - не зазначено.

Наведені недоліки не були належним чином з`ясовані та не враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна. їм не було надано відповідної оцінки в ухвалі, що суттєво вплинуло на законність прийнятого рішення.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, враховуючи вказані вище порушення кримінального процесуального законодавства, допущені слідчим та прокурором: не з`ясування обставин, які мають суттєве значення для кримінального провадження, неповнота судового розгляду і хибні висновку у зв`язку з цим, а також неналежне мотивування слідчим суддею прийнятого рішення, свідчать про те, що ухвала суду не може бути визнана законною, а тому на підставі ст.411 КПК України, підлягає скасуванню.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.

З огляду на те що слідчим не були встановленні ключові обставини та не доведено відповідних обставин для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, колегія вважає за необхідне клопотання старшого слідчого Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, про арешт майна повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 для усунення недоліків, в строк протягом 72-х годин.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючої в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року, якою було накладено арешт на майно, - скасувати та постановити нову, якою клопотання старшого слідчого Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3, про накладення арешту на майно, - повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 для належного виконання вимог ст. 171 КПК України, в строк протягом 72-х годин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4