АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1458/16 Справа № 205/2510/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2016 року.
Цією ухвалою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, засудженому 03.09.2014 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, було відмовлено в задоволенніклопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як не обґрунтовану і незаконну, та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про його умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, при цьому зазначив, що він своєю зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, тому до нього може бути застосована ст.81 КК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції засудженого та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, вивчивши та проаналізувавши доводи, що містяться в апеляції, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбуття покараннязасудженого, є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки поведінку засудженого під час відбування покарання, а й тяжкість і характер вчиненого злочину.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції прийняв законне рішення, при цьому з матеріалів справи вбачається, що засуджений відбуває покарання за тяжкий злочин.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні зазначеного клопотання засудженого обґрунтовано послався на те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, за період відбування покарання мав 2 стягнення та 1 заохочення, також згідно характеристики, наданої адміністрацією Дніпропетровської виправної колонії №89, засуджений працевлаштований формівником у ливарному цеху, до праці ставиться задовільно, на заходи виховного характеру реагує не завжди своєчасно, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу за темою «Правова освіта», прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалює професійно-технічні навички шляхом практичного навчання на робочому місці, бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи, виконує окремі доручення.

При цьому з матеріалів провадження також вбачається, що рішенням комісії установи 07.05.2015 року засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у застосуванні ст.101 КВК України, та 05.03.2015 року відмовлено у застосуванні ст.82 КК України.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляції засудженого не можуть бути підставою для скасування ухвали суду та задоволення апеляції, оскільки, згідно даних наданих адміністрацією Дніпропетровської виправної колонії №89 де відбуває покарання засуджений ОСОБА_7 , останній своєю поведінкою та зразковим ставленням до праці не довів свого виправлення.

Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2016 року, якоюзасудженому ОСОБА_7 було відмовлено в задоволенніклопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4