14.06.2016
Справа №359/1992/16-к
Провадження № 1-кп/359/168/2016
ВИРОК

Іменем України

14 червня 2016 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючий суддя ОСОБА_1

за участі прокурора ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

обвинувачена ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001491 від 09.07.2015 року за обвинуваченням відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Борисполя, українка, громадянка України, освіта вища, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ

08.07.2015 року , близько 15 год. ОСОБА_4 перебуваючи біля під;їзду будинку АДРЕСА_2 , голосно висловлювала перехожому Мелешку ОСОБА_7 своє обурення з приводу збирання перехожими плодів вишні з дерева, що росте біля її під`їзду.

В цей час до неї підійшла ОСОБА_6 , з якою раніш в цей же день виникла суперечка з приводу дій її доньки, яка рвала вишні біля будинку обвинуваченої, і ОСОБА_8 висловила своє зауваження з приводу агресивної поведінки ОСОБА_4 '.

У зв`язку з цим, у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязлевих стосунків, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 взялася руками за волосся Свідро ТЛІ. та з силою потягнула його донизу. Дії ОСОБА_4 намагався припинити невстановлений чоловік, розводячи руками ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у різні боки. При цьому, ОСОБА_4 , продовжуючи спроби спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_6 , хватала її за передпліччя обох рук та тягнула на себе.

Після того, як невстановлений чоловік відвів ОСОБА_6 від ОСОБА_4 '., остання, продовжуючи реалізовувати свій умисел по нанесенню тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , взяла у руки металеву драбину довжиною приблизно 1,5 м., яка знаходилась біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , та нанесла нею один удар у ліве плече та один дотичний удар по спині ОСОБА_6 .

Вказаними діями ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин із синцями та садном лівого плеча, множинних синців обох передпліч, які відповідно до висновку експерта №154 від 10.07.2015 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 провину не визнала, і пояснила, що на початку липня 2015 року, знаходилась вдома. приїхавши з гостей, де обгоріла на сонці, була стомлена. Після 13 години , їй стало відомо , що біля під;їзду сторонні діти обривають вишню. Потім діти привели ще одну дівчину, років 14. Через вікно вона казала цим дітям не рвати вишні, оскільки ці вишні посадили та доглядали для своїх онуків. Коли вийшла на вулицю, у старшої дівчини забрала коробку з вишнями, після цього повернулась до квартири. Сказала чоловіку йти на вулицю та обірвати вишні. Через деякий час почула дзвінок в квартиру, прийшла невідома жінка, як з;ясувалось мати дівчини, у якої забрала кошик з вишнями, і звати її ОСОБА_9 . Поговоривши про дітей на підвищених тонах , вона віддала коробку з під вишень, і жінка пішла . Коли сама вийшла на вулицю, чоловік нарвавши вишні біля під;їзду, передав їй відерце з вишнями, а сам пішов за дім, де також ростуть вишні. Бачила як під;їхала машина, потім звернула увагу, що Свідро держала в руках їх алюмінієву драбину, з допомогою якої рвали вишні. Не знаючи намірів Свідро, двері в її машину були та той час відкриті, швидко підбігла до неї, з метою забрати драбину, і трималась за драбину. Момент як тримала, та як драбину забирали , не пам;ятає. Потерпілу навмисно не била , і будь яких дій спрямованих на спричинення їй тілесних ушкоджень , не здійснювала. На укладання угоди про примирення не згодна.

Разом з тим, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім його показів також повністю підтверджується показами потерпілої, свідків та зібраними в провадженні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що 08.07.2015 року , після обіду, прийшла додому донька й пояснила, що хотіла зробити для мами подарунок - нарвали на вулиці вишень, однак невідома жінка забрала коробку з вишнями й наказала прийти матері за цією коробкою. Коли прийшли за вказаною донькою адресою, біля під;їзду невідомий чоловік рвав вишні, і підсказав, до якої квартири потрібно звернутися. Подзвонила по домофону, вийшла невідома раніш жінка, як потім дізналась ОСОБА_10 , вона вибачилась перед ОСОБА_11

за дії дітей, остання повернула коробку з під вишень.

Повернулась до свого гаражу, взяла автомобіль, і коли їхала побачила чоловіка з дитиною, в адрес яких ОСОБА_11 виказувала своє обурення з приводу збирання перехожими плодів вишні з дерева, що росте біля під`їзду. Зупинилась біля вишні , після чого ОСОБА_11 вчепилась руками у її волосся, нахилила до землі, в цей час підійшов невідомий чоловік і розвів їх. При цьому чоловік ОСОБА_11 стояв поруч мовчки. Після цього, ОСОБА_11 взяла драбину й нанесла нею удар в ліве плече, та дотиком в спину. Втрутився невідомий чоловік, який просив йти з місця подій, довів її до автомобіля, після чого вона на автомобілі поїхала до озера , змила кров, почувала себе недобре. На наступний день звернулась до лікарні.

Також пояснила, що чоловік з дитиною, як пізніше стало відомо ОСОБА_12 , надав їй номер свого мобільного телефону. На укладання угоди про примирення не згодна. Наполягає на притягнення винної до відповідальності.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду обставини, які стали йому відомі зі слів дружини, і які співпадають з її показами в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду , що на початку липня 2015 року разом з сином йшов до «ЕКО», й проходив біля будинку 2 по вул. К.Шлях. Побачив людей біля середнього під;їзду , почув слова лайки. Думав, що ці слова відносно нього, тому підійшов до людей, де знаходились як тепер відомо ОСОБА_10 та її чоловік. ОСОБА_15 стала відносно нього вести себе неадекватно, ображати, казала, що її слова відносяться не до нього, а до жінки, й показала в сторону потерпілої Свідро, яка пішла з цього місця. Потім протягом приблизно 5 хвилин ОСОБА_11 з чоловіком стали з;ясовувати , що він хоче, йшли за ним, обвинувачена була особо агресивна. В район 2-го під;їзду під;їхав автомобіль, з якого вийшла потерпіла Свідро, і після цього ОСОБА_11 « переключина» свої дії на останню, а він відійшов далі до рогу будинку. Бачив, як ОСОБА_11 взяла Свідро рукою за волосся, стала тягнути до землі. Також бачив як чоловік міцної статури підійшов до жінок, став їх рознімати. ОСОБА_11 взяла до рук драбину , та нанесла удар в плече потерпілої, і коли Свідро відходила , нанесла їй дотичний удар драбиною по спині. Потім чоловік міцної статури, посадив Свідро до її автомобіля, і коли вона була біля сусіднього будинку, він ( ОСОБА_16 ) зупинив потерпілу, яка повідомила про сварку через вишні, і він дав їй номер свого мобільного телефону.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що на початку липня 2015 року , чув як дружина ОСОБА_10 робила зауваження дітям, що рвали вишні біля під;їзду. Потім дружина вийшла на вулицю, повернулась з коробкою з вишнями, яку з її слів забрала у невідомої дівчини. Потім дружина запропонувала йому вийти на вулицю , й дорвати вишні, які залишились. Він взяв драбину алюмінієву , довжиною 1.5 м, й пішов на вулицю. Потім підійшла невідома жінка, як зрозумів мама дівчини, у якої забрали коробок з вишнями, і він запропонував їй звернутись до його дружини, назвав номер квартири. Чув перепалку між жінками, потім жінка з дитиною пішли. Він дорвав вишні, покликав дружину, передав їй відерце з вишнями, драбина залишилась під вишнею, а сам пішов за будинок, де також росли вишні. Коли повернувся до під;їзду , бачив стоячий автомобіль, з відкритими дверцями, без людей.

Дружина кричала, разом з іншою жінкою руками держались за драбину, яка була в розложеному вигляді. Коли підбіг до жінок, драбина вже була в руках дружини. Він запропонував потерпілій уходити, остання сіла в своє авто. Після цього на вулицю вийшла їх донька ОСОБА_18 . В його присутності дружина потерпілу драбиною не била, за волосся не тягала. .

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що на початку липня 2015 року діти біля під;їзду стали обривати вишню, мати ОСОБА_4 у однієї дівчини забрала коробок з вишнями, а через деякий час прийшла мати цієї дівчини. Вона стала виказувати претензії -чому забрали вишні та образили дитину. Вона вийшла на вулицю, коли ця жінка, як потім зізналась Свідро ОСОБА_19 , вже відходила. Повернулась до квартири, й через вікно почула крик матері, що заберають їх драбину. Коли знову вийшла на вулицю, Свідро вже була біля машини. Свідка ОСОБА_16 на вулиці не бачила. В її присутності ударів Свідро ніхто не наносив, натомість остання намагалась покласти до свого автомобіля металеву драбину, а ОСОБА_4 цьому перешкоджала.

Заслухавши покази свідків та потерпілої , дослідивши документи, суд приймає до уваги, що докази по справі підлягають оцінці з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, після всебічного, повного й неупередженого дослідженні всіх обставин кримінального провадження

Оцінюючи покази потерпілої ОСОБА_6 , суд бере до уваги, що з обвинуваченою ОСОБА_4 вони раніш знайомі не були, підстав для обмови не встановлено.

Свідок ОСОБА_14 не знаходиться в родинних стосунках зі сторонами кримінального провадження, він був очевидцем вказаних подій, тому ці покази суд бере за основу.

Намагання сторони захисту надати докази для дискредитації свідка ОСОБА_14 у відповідності до ст. 88 ч.2 п.4 КПК України через інформацію в соціальних мережах про дружні стосунки свідка та доньки потерпілої, та сумісне тренування чоловіка потерпілої та свідка в спортивному клубі «Ратибор», що вказує на можливу зацікавленість свідка , на думку суду є безпідставними, об;єктивно не доведеними доказами про будь яку зацікавленість вказаного свідка.

При цьому покази свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , відповідно доньки та чоловіка обвинуваченої, достовірно та безперечно не спростовують встановлених судом обставин отримання потерпілою тілесних ушкоджень, при цьому ці свідки є особами зацікавленими в результатах розгляду справи. Свідок ОСОБА_17 при цьому не заперечував наявність в руках дружини драбини. Покази свідка ОСОБА_18 про намагання потерпілої покласти драбину до свого авто , протирічать показам батька - свідка ОСОБА_17 , який пояснив суду , що донька вийшла на вулицю, коли потерпіла вже сіла в авто, тобто вона не могла бути свідком зазначеної події.

Вина обвинуваченої ОСОБА_20 також підтверджується:

заявою від 09.07.2015 р потерпілої ОСОБА_6 , попередженої про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, в якій зазначено про отримання нею тілесних ушкоджень 08.07.2015 року близько 15 години в м. Бориспіль, вул. К.Шлях, від мешканки квартири АДРЕСА_3 ;

висновком експерта №154 від 10.07.2015 року , відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин із синцями та садном лівого плеча, множинних синців обох передпліч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згідно висновку дані тілесні ушкодження могли утворитись в строк та за обставин, на які вказує потерпіла.

протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2016 року за участі потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила про механізм отримання тілесних ушкоджень; які співвідносяться з висновком експерта від 10.07.2015 року, який підтвердив можливість виникнення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень за вказаних обставин удар стрем`янкою по руці та по спині, хватання за руки та волосся;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.02.2016 року , під час якого потерпіла вказала на ОСОБА_4 як особу, що спричинила їй тілесні ушкодження.

При цьому доводи захисника , що фотографія з форми №1 паспорту обвинуваченої , які використані при складанні фото таблиці впізнання, отримані слідчою не в процесуальний спосіб, та доводи обвинуваченої, що її вік на фото не відповідає теперішньому віку обвинуваченої , на думку суду не роблять цей доказ недопустимим, оскільки обвинувачена не заперечує своє фото на фото таблиці, суд пересвідчився в наявності ознак , що ідентифікують фото з присутньою обвинуваченою, інші вимоги ст. 228 ч.6 КПК України під час впізнання виконані.

Посилання обвинуваченою на не встановлення точного номеру під;їзду , не впливає на суть обвинувачення, оскільки місце події зазначено за обвинувальним актом та встановлено судом за адресою: АДРЕСА_2 .

Клопотання прокурора про визнання недопустимим доказом показання свідка ОСОБА_18 в судовому засіданні, оскільки вони не співпадають з її показами під час досудового розслідування , є безпідставними, оскільки ознак недопустимості доказу, визначеного ст.. 87 КПК України, прокурор не навів. Суд при цьому враховує вимоги ст. 95 ч.4 КПК України щодо обґрунтування своїх висновків лише на показаннях, які він безпосередньо сприйняв під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Таким чином покази потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_14 , які були прямими очевидцями подій , узгоджуються між собою, є послідовними, логічними, взаємопов`язаними та об`єктивно підтверджуються висновками судово-медичної експертизи, а тому підстави ставити під сумнів твердження потерпілого про те, що саме від дій обвинуваченого в нього виникли тілесні ушкодження - відсутні.

Будь яких доказів, що ОСОБА_6 мала ще конфлікт 08.07.2015 року зі сторонніми особами, крім ОСОБА_4 , та отримала тілесні ушкодження не за обставин, викладених в обвинувальному акті, матеріали кримінального провадження не мають, і сторонами кримінального провадження суду вони не надані.

Доводи обвинуваченої про відсутність доказів її вини через непроведення під час досудового розслідування слідчого експерименту зі свідками на предмет можливості їх спостерігання за діями, є такими, що не впливають на повноту судового слідства, оскільки користуючись принципом змагальності сторона захисту та сама обвинувачена, на реалізацію своїх процесуальних прав , таке клопотання не заявляли , та в разі відмови у задоволенні такого клопотання до слідчого судді не оскаржували.

За вказаних обставин суд розцінює твердження обвинуваченої про невинуватість у вчиненні злочину як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за скоєне та не може покласти їх у основу вироку.

З урахуванням наданих суду пояснень, суд вважає наведені докази у провадженні належними і допустимими, а вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведеною, оскільки ОСОБА_4 умисно спричинила потерпілій ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров;я.

За вищезазначених обставин, доводи захисника про виправдання обвинуваченої , є безпідставними і такими, що спростовуються встановленими судом фактичними обставинами.

При призначенні міри покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, раніше не судимої, що позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", з метою перевиховання та виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у вигляді штрафу. Дана міра покарання відносно обвинуваченої є необхідною і достатньою для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів

Обмежень для застосування такого виду покарання судом не встановлено

Підстав для призначення обвинуваченому покарання нижче нижчої межі або більш м`якого, суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 318, 322, 342-351, 358, 363-368, КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст.125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень.

Копію вироку вручити негайно, після його проголошення прокурору та обвинуваченій, іншим учасникам судового провадження - в порядку ч. ч. 6,7 ст. 376 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області впродовж 30-ти діб з моменту проголошення вироку, а засудженому в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Вирок набрав законної сили _____________________________

Суддя ОСОБА_1