Справа №399/613/15-к
Провадження № 1-кп/399/12/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.05.16 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ( свідоцтво № 3 від 20.05.2013 року), потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Онуфріївка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: будинок АДРЕСА_1 , раніше судимого Онуфріївським районним судом Кіровоградської області:

1. 15 лютого 2001 року за ч.2 ст. 17, ч. 3 ст. 81 КК України до трьох років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на два роки;

2. 29 травня 2001 року за ч. 2 ст. 140 / 1960 року/ до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання 26 серпня 2003 року постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 3 дні,

3. 17.02.2006 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда 25.07. 2008 року звільнений від відбуття покарання умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 23 дні,

4. 22.07.2009 року за ч.1 ст.122 із застосуванням ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 22.07.2011 року по відбуттю покарання,

5. 17.01.2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда 24.03. 2015 року звільнений від відбуття покарання умовно-достроково з не відбутим строком 9 місяців 24 дні, судимості не зняті та не погашені у встановлений законом порядку,

встановив:

-2-
ОСОБА_4 таємно, повторно вчинив крадіжку чужого майна, поєднану з проникненням у житло, за наступних обставин.
Близько 23 години 03 червня 2015 року обвинувачений ОСОБА_4 з метою таємного викрадення чужого майна, підійшовши до належного ОСОБА_6 житлового будинку АДРЕСА_1 і зірвавши з вхідних дверей замок, проник в приміщення житлового будинку, звідки повторно таємно викрав належне ОСОБА_6 майно: телевізор фірми «Samsung», модель CS21M16MQQ, вартістю з урахуванням зносу 280 грн., аудіосистему фірми «Microlab», модель М-111, вартістю з урахуванням зносу 446 грн., електрообігрівач фірми «Weinhell», модель WH2000PTC, вартістю з урахуванням зносу 220 грн., а всього на загальну суму 946 грн., після чого з викраденим зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

У судових засіданнях обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та дав показання про те, що 6 червня 2015 року до нього додому приїхали потерпілий ОСОБА_6 , помічник дільничного ОСОБА_8 та ще один міліціонер, якого ОСОБА_9 представив як нового дільничного, і виявили у будинку телевізор, обігрівач та колонки акустичної системи, які він придбав у ОСОБА_10 та які ОСОБА_11 впізнав як свої. Він пояснив працівникам міліції та ОСОБА_6 , що вказане майно придбав у ОСОБА_10 , проте працівники міліції йому не повірили та почали примушувати зізнатися у крадіжці. Вони вилучили зазначене майно та запропонували йому проїхати до Деріївської сільської ради для з`ясування обставин вчинення злочину. По дорозі вони зустріли ОСОБА_10 , яку забрали з собою до сільської ради. В приміщенні сільської ради ОСОБА_10 заперечила свою причетність до вчинення злочину та не підтвердила факт продажу йому вказаного майна. Під фізичним тиском працівників міліції, який виражався у нанесенні йому побоїв, він зізнався у вчиненні крадіжки майна з домоволодіння ОСОБА_6 . Побої йому наносив переважно помічник дільничного ОСОБА_12 . Йому були спричинені тілесні ушкодження у виді синців та саден, з приводу яких він за медичною допомогою не звертався. Про побиття працівниками міліції він зі скаргами до правоохоронних органів також не звертався. Після цього він у зв`язку з тиском працівників міліції поїхав з ними та потерпілим до будинку останнього, де працівники міліції та ОСОБА_6 , розповіли де знаходилося викрадене майно.

Через кілька днів його викликав слідчий ОСОБА_13 роз`яснив права, в чому він обвинувачується та провів слідчий експеримент. Під час зазначеної слідчої дії він розповідав так як йому говорили працівники міліції. До цього, та згодом працівники міліції ОСОБА_9 та ОСОБА_14 неодноразово приїздили до нього та погрожували фізичною розправою у разі його відмови від вчинення злочину.

-3-

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні, що відбулося 26.10.2015 року, про те, що на початку червня 2015 року він приїхав до свого будинку в с. Деріївка та виявив, що замок на дверях будинку зірваний, а з приміщення будинку зникли телевізор, електричний обігрівач та колонки акустичної системи. Про крадіжку він повідомив помічнику дільничного ОСОБА_15 . Через 2 дні до нього приїхав ОСОБА_12 з двома працівниками міліції, одного з яких ОСОБА_12 представив як нового дільничного та запропонував проїхати до раніше судимих осіб мешканців сіл Куцеволівка та Деріївка з метою відшукання викрадених речей. По дорозі зустріли ОСОБА_16 і ОСОБА_12 запропонував йому поїхати до нього додому для того, щоб показати новому дільничному де він проживає. ОСОБА_4 не заперечував. Коли приїхали додому до ОСОБА_4 , то виявили належні йому ( ОСОБА_6 ) телевізор, колонки та обігрівач. Згодом, за викликом працівників міліції, прийшли двоє понятих: ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Працівники міліції вилучили у ОСОБА_19 викрадені речі та усі разом поїхали до Деріївської сільської ради. Коли у ОСОБА_16 виявили викрадені речі, то він повідомив, що купив їх у місцевої жительки ОСОБА_10 . По дорозі до сільської ради зустріли ОСОБА_10 , яку також забрали до сільської ради. Там обвинувачений спочатку заперечував свою причетність до викрадення речей та наполягав на тому, що вказані речі йому продала ОСОБА_10 , яка в свою чергу заперечувала проти цього. Потім ОСОБА_4 зізнався у вчиненні зазначеної вище крадіжки. Після цього, він, ОСОБА_4 та працівники міліції поїхали до нього ( ОСОБА_20 ) додому, де ОСОБА_4 добровільно показав яким чином проник у його будинок та викрав належні йому речі. У його будинку ОСОБА_4 раніше не був, а тому не знав обстановку у будинку.

В той день, коли проводили огляд домоволодінь його та ОСОБА_4 помічник дільничного ОСОБА_9 кілька разів штовхнув та ударив ОСОБА_4 за те, що останній заперечував свою причетність до вчинення злочину.

У судовому засіданні, що відбулося 08.12.2015 року, потерпілий ОСОБА_6 заперечив свої показання в частині застосування ОСОБА_21 фізичного насильства до обвинуваченого під час огляду домоволодінь його та ОСОБА_4 та пояснив, що давав такі показання через те, що боявся обвинуваченого, який за характером є агресивним та жорстоким і йому стало відомо, що після його заяви до міліції про крадіжку обвинувачений висловлював погрози в його адресу через односельців. Фактично працівники міліції ОСОБА_4 не били і не погрожували йому.

Показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що обвинуваченого вона не знає, не перебуває з ним ні в яких стосунках. Влітку 2015 року, точну дату не пам`ятає, в приміщенні Деріївської сільської ради вона вперше побачила обвинуваченого, який на запитання працівника міліції відповідав, що

4

вилучені у нього телевізор та колонки він купив то у неї то у її сусідки ОСОБА_22 , а коли їй показали телевізор у багажнику автомобіля і вона заперечила свою причетність до їх викрадення, то обвинувачений зізнався у вчиненні крадіжки. У її присутності працівники міліції не здійснювали тиск на обвинуваченого. Ні в той день, ні після цього вона з ОСОБА_4 не розмовляла і не чула від нього щоб працівники міліції здійснювали на нього тиск. Потерпілого вона не знає, де він проживає, вона також не знає. У ОСОБА_4 вона не купувала і не продавала йому ніякого майна.

Показаннями свідка ОСОБА_22 , яка у судовому засіданні підтвердила показання свідка ОСОБА_10 .

Показаннями у судовому засіданні свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 про те, що вони були присутні при огляді будинків обвинуваченого та потерпілого. Під час зазначених слідчих дій обвинувачений ОСОБА_4 добровільно розповідав та показував як він викрав з будинку потерпілого телевізор, аудіосистему та електрообігрівач. До обвинуваченого фізичне та психічне насильство працівниками міліції не застосовувалося.

Показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_25 про те, що обвинувачений є її сином. Він ніде не працює, своїх доходів не має, існує за рахунок батьків. Їй не відомо про те, щоб її син купував телевізор, колонки та електрообігрівач у ОСОБА_22 чи ОСОБА_10 .

Протоколом проведення слідчого експерименту, в якому зафіксовано, що під час зазначеної слідчої дії обвинувачений показував та розповідав як він вчинив крадіжку майна потерпілого.

а. с.32

Висновком експерта з оцінки майна, з якого видно, що загальна вартість викрадених у потерпілого телевізора, аудіосистеми та електрообігрівача з урахуванням зносу на день крадіжки становить 946 гривень.

а.с.24

Постановою про закриття кримінального провадження, з якої видно, що фізичний та психічний примус до обвинуваченого з метою отримання від нього визнавальних показань у вчиненні крадіжки працівниками Онуфріївського РВ УМВС не застосовувався.

а.с. 121-131

5
Проаналізувавши та оцінивши усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд визнає протоколи огляду місця події від 11.06.2015 домоволодіння АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_26 та домоволодіння АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_6 недопустимими доказами, оскільки під час судового розгляду встановлено, що зазначені протоколи фактично складено дільничним інспектором міліції Красношапкою, а не оперуповноваженим СКР Онуфріївського РВ УМВС ОСОБА_27 , як зазначено у протоколі. Крім того, від початку проведення огляду домоволодіння ОСОБА_26 був присутній лише один понятий. Крім того, у протоколі огляду домоволодіння потерпілого ОСОБА_6 не зазначено, що під час вказаної слідчої дії був присутній ОСОБА_4 , який у присутності потерпілого, понятих та працівників міліції зізнався у вчиненні крадіжки майна потерпілого та показав на місці яким чином вчинив даний злочин.

Решту доказів суд визнає належними та допустимими і вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною і його дії необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України.
Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_4 та не може прийняти його доводи про те, що, що він не вчиняв крадіжки майна потерпілого ОСОБА_6 , а придбав виявлені у нього вдома речі потерпілого у ОСОБА_22 та ОСОБА_10 , оскільки вони в судовому засіданні спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_10 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , а також іншими матеріалами кримінального провадження, і розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд врахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким; особу винуватого, який до кримінальної відповідальності притягується шостий раз , до адміністративної відповідальності не притягувався, вчинив новий злочин до
повного відбуття покарання за попередній злочин, за місцем проживання характеризується як особа, яка ніде не працює; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; і дійшов висновку, що покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, може бути тільки реальне позбавлення волі в межах санкції частини 3 ст. 185 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений, а судові витрати - відсутні.
Речові докази: телевізор «Samsung», модель CS21M16MQQ, аудіосистема фірми «Microlab», модель М-111 та електрообігрівач фірми «Weinhel»,

6
модель WH2000RTC, що знаходяться на зберігання у потерпілого ОСОБА_6 , слід залишити у його розпорядженні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Онуфріївського районного суду від 17.01.2013 року, та призначити обвинуваченому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_4 обчислювати з 17 травня 2016 року.

Речові докази: телевізор «Samsung», модель CS21M16MQQ, аудіосистема фірми «Microlab», модель М-111 та електрообігрівач фірми «Weinhel», модель WH2000RTC, що знаходяться на зберігання у потерпілого ОСОБА_6 , залишити у його розпорядженні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області на протязі 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 протягом 30 діб з моменту вручення копії вироку, через Онуфріївський районним суд Кіровоградської області.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати потерпілому у провадженні.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області ОСОБА_1