Справа № 197/597/16-к
Номер провадження № 1-в/197/200/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року . Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи відбування покарання ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
представника спостережної комісії ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в смт. Широке клопотання , особиста заява , засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу , та висновок про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання начальника ШВЦ № 75 , суд , -
ВСТАНОВИВ:
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.06.2013 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було засуджено за ч.1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі , строк покарання з 16.04.2013 року . Згідно Ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27.11.2015 року невідбуту частину покарання засудженому замінено на більш м`яку у вигляді обмеження волі . Згідно Ухвали Широківського районного суду Дніпропетровської області від 08.02.2016 року засудженому відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі . Початок строку покарання 16.04.2013 року , кінець 13.12.2017 року .
В клопотанні , особиста заява , засудженим ставиться питання про умовно-дострокове звільнення засудженому ОСОБА_5 відповідно до ст. 81 КК України на що має пільгу по відбуттю 2/3 строку покарання , відбув встановлену частину покарання . Згідно протоколу № 7 адміністративної комісії установи від 21.04.2016 року засудженому відмовлено в умовно достроковому звільненні , як не довівшому свого виправлення . Згідно висновку про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання начальника ШВЦ № 75 , ставиться питання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання умовно-достроково згідно ст. 81 КК України .
Суд, дослідивши матеріали особової справи, заслухавши засудженого ОСОБА_5 , який підтримує клопотання, свою особисту заяву , думку прокурора , який вважає що клопотання задоволенню не підлягає, представника ШВЦ № 75 ОСОБА_4 яка відносить вирішення питання на розсуд суду , та аналогічної думки і представник спостережної комісії , суд приходить до наступного .
Відповідно до Статті 537 КПК України , 1. Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:
2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ;
Відповідно до Статт1 539 КПК України , 1. Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
2. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:
1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні) частини першої статті 537 цього Кодексу;
3. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
4. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
5. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.
Відповідно до статті 81 КК України , до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Відповідно до стаття 6 Конвенції про захист прав та основних свобод громадян , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Як вбачається з висновку , засуджений прибув до установи 25.12.2015 року із СВК № 21 , тому висновок зроблено відповідно до ст. 154 КВК України , час настанні пільги за ст. 81 КК України , по 2/3 строку з 13.04.2016 року . Станом на 02.06.2016 року відбув 3 роки 4 місяці і 20 днів , невідбута частина покарання складає 1 рік 6 місяців 11 днів . За час відбування покаряння , з 19.04.2013 року відбував покарання в ДСІЗО і за цей час характеризувався посередньо , заохочень та стягнень не мав , з 08.08.2015 року відбував покарання в Солонянській ВК №21 де характеризувався позитивно , мав одне заохочення , стягнень не мав , з 25.12.2015 року в ШВЦ 75 де характеризується позитивно , до матеріалів додане одне клопотання від завтоком ОСОБА_7 на ім`я начальника ШВЦ 75 про заохочення засудженого , дата на клопотанні відсутня , реєстрація відсутння , інші реквізити також відсутні , представник установи просить не брати до уваги дане клопотання , походження якого невідоме , заохочень та стягнень не має . Працевлаштований на виробничому об`єкті установи різноробочим , у лютому 2016 року відпрацьовано на об`єкті МТФ 60 годин 5 робочих днів , у березні 2016 року відпрацьовано на об`єкті МТФ 24 години 2 робочих днів і на об`єкті ТІК 109 годин 16 робочих днів , у квітні 2016 року відпрацьовано на об`єкті ТІК 150 годин 22 робочих дні , у травні 2016 року відпрацьовано на об`єкті ТВК 47 годин 7 робочих дні . Бере участь в організації виховних заходів , правова освіта , підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов .Згідно протоколу № 7 адміністративної комісії установи від 21.04.2016 року засудженому відмовлено в умовно достроковому звільненні , як не довівшому свого виправлення .
Згідно довідки про стягнення та заохочення , ОСОБА_5 мав заохочення 25.07.2014 року подяка за сумлінну поведінку і ставлення до праці в СВК №21 , стягнень не мав . Згідно характеристики в цілому характеризується добре . Вказане заохочення та характеристика були враховані в Ухвалі суду від 27.11.2015 року при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким . Даних про місце проживання та працевлаштуванні при умовно достроковому звільненні не має .
Прокурор , представник установи виконань покарань , представник комісії , висловили думку , стосовно що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення , а також , що до намірів останнього прилучитися до суспільно корисної праці , місця проживання .
З врахуванням вищевикладеного , з`ясувавши даних про особу засудженого ОСОБА_5 , який раніше неодноразово був засуджений 18.02.1999 року за ст. ст. 107 , 140 ч.1 , 215-3 , 42 , 43 КК України , 20.08.2001 року за ст. ст. 141 ч.2 , 140 ч.3 , 42 , 43 КК України , 22.03.2007 року за ст. ст. 185 ч.3 , 309 ч.1 КК України і був звільнений умовно -дострокова , після чого на шлях виправлення не став , та знову вчинив умисний тяжкий злочин проти особи ст. 121 ч.1 КК України , ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці , додержання ним вимог режиму, відсутність даних про його участь у самодіяльних організаціях виправно-трудової установи, а також відсутність даних про його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці і працевлаштування , місця проживання , на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, його участь у суспільно корисній праці , згідно встановлених норм , та фактично відпрацьованих днях і годинах , при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення , а не його ситуативна поведінка в зв`язку з настанням пільги , як то на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким , після чого заохочень не мав , то що , а навпаки після умовно дострокового звільнення був вчинив тяжкий злочин за який зараз відбуває покарання і має ще значну частину невідбутого покарання, тому судом не встановлено , що засуджений відповідно до ч.2 ст. 81 КК України сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення , так як більше заохочень не має , нічим себе не проявляє , з врахуванням вищевикладеного суд також не приймає як доказ клопотання від завтока , сам засуджений ОСОБА_5 в своїй заяві посилається як на підставу умовно дострокового звільнення , що діючих стягнень не має та що він відбув необхідну частину покарання , що свідчить про його суб`єктивне відношення , яке не базується на сумлінній поведінці і ставленні до праці що доказує його виправлення , а не бажання відбувати покарання , на що і посилався засуджений , що він устав відбувати покарання і врахувати його вік просив суд , тому з врахуванням викладеного суд також погоджується і з протоколом № 7 адміністративної комісії установи від 21.04.2016 року де засудженому відмовлено в умовно достроковому звільненні , як не довівшому свого виправлення , а тому клопотання засудженого ОСОБА_5 , та висновок про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання начальника ШВЦ № 75 , задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. 154 КВК України , ст. 81 КК України , ст. ст. 537 , 539 КПК України , суд - , УХВАЛИВ :
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та висновок про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання начальника ШВЦ № 75 , про застосування до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Широківський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя : ОСОБА_1 .