печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.03.2016 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0005948 від 27.10.2014, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною вищою освітою, пенсіонера, який одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 26 жовтня 2014 року, приблизно об 11 годині 20 хвилин, перебуваючи в ліфтовій кабіні будинку АДРЕСА_3 , супроводжуючи свої дії словесними образами, обумовленими неприязними відносинами, умисно наніс малолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар рукою в область голови, спричинивши йому легке тілесне ушкодження у вигляді крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи по центру в проекції перехідної складки.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, по суті фактичних обставин справи пояснив, що приблизно об 11.00 год. 26.10.2014 він з дружиною зайшли до ліфтової кабіни будинку АДРЕСА_3 , де на той час вже перебували малолітні брати ОСОБА_11 . Вказані хлопці живуть поверхом вище над його квартирою, систематично бігають та скачуть, що створює незручності і для його сім`ї. З цього приводу, він пред`явив претензії меншому із братів, проте останній не відреагував, мовчав, у зв`язку з чим він обізвав його «дурнем», «ідіотом», розвернув до себе, та «щолкнув» рукою перед обличчям та попередив, що якщо він продовжить бігати по квартирі, то отримає від нього фізично.

В обґрунтування процесуальної позиції захисту ОСОБА_6 стверджував, що будь-яких ударів малолітньому ОСОБА_8 не наносив, а відтак об`єктивно не міг заподіяти йому легкі тілесні ушкодження, хоча і не виключив можливості фізичного доторкання своїми руками під час «щолчку» до носа потерпілого при застосуванні цього жесту перед його обличчям ( Том 1, а. с. 180-188).

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого, суд, провівши судове слідство у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дослідивши докази сторони обвинувачення та докази сторони захисту, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

Так, по показанням малолітнього потерпілого ОСОБА_8 на досудовому слідстві слідує, що він разом з матір`ю ОСОБА_12 та малолітнім братом ОСОБА_13 проживає в будинку АДРЕСА_3 . 26.10.2014 приблизно об 11.20 год. він спільно з братом ліфтом стали спускатися з 17 поверху вниз. Поверхом нижче в ліфтову кабіну разом з дружиною зайшов ОСОБА_6 , який відразу почав його ображати, погрожував фізичною розправою, та наніс йому декілька ударів долонею по обличчю. Від вказаного він почав плакати та відійшов в куток ліфта, а ОСОБА_6 продовжував висловлюватися на їх адресу нецензурною лайкою. ОСОБА_6 з дружиною вийшли з ліфта на першому поверсі та швидко пішли в невідомому напрямку. Будучи сильно наляканими та побоюючись повернення обвинуваченого, він з братом заховались за автомобілі поряд з будинком. Від нанесених ударів в нього припухла губа, з якої пішла кров, пекло обличчя, розболівся живіт. Приблизно через 20 хвилин про вказані події він розповів матері, яка о 16.00 год. викликала швидку медичну допомогу, оскільки стан його самопочуття не покращувався. Наступного дня мама відвезла його до лікарні, де він був госпіталізований на декілька днів (Том 1 а.с. 201-208).

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дав аналогічні за змістом показання та пояснив, що, перебуваючи в ліфту, ОСОБА_6 почав висувати його брату ОСОБА_8 безпідставні претензії, що він бігає по квартирі, тим самим створює для нього незручності, висловлювався на адресу брата нецензурною лайкою, наніс йому декілька ударів долонею по голові та обличчю, розбив губу, від чого пішла кров. Про зазначене вони відразу розповіли консьєржу, а через 20 хвилин - матері. В цей же день вони поїхали на гурток з шахів, проте ОСОБА_15 скаржився на погане самопочуття, у зв`язку з чим тато забрав їх раніше визначеного часу, а мама - викликала швидку.

Малолітній потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні повністю підтримав показання свого брата свідка ОСОБА_14 , викладені вище.

Окрім того, по показанням потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_14 слідує, що до вказаних подій ОСОБА_6 неодноразово погрожував їм фізичною розправою, якщо вони «не перестануть бігати по квартирі».

Згідно показань свідка ОСОБА_16 , яка 26.10.2014 виконувала обов`язки консьєржа у вищевказаному будинку, приблизно об 11.20 год. з ліфтової кабіни вийшов ОСОБА_6 з дружиною, а через деякий час за ними малолітні брати ОСОБА_11 . Останні були налякані, а молодший з них - ОСОБА_17 тримався руками за обличчя, яке було почервонілим, сильно плакав. Зі слів братів ОСОБА_11 їй відомо, що ОСОБА_15 в ліфті побив ОСОБА_6 .

Відповідно до показань свідка ОСОБА_18 , 26.10.2014 ОСОБА_14 та ОСОБА_8 прийшли на гурток з шахів збудженими, ОСОБА_15 плакав, з його губи йшла кров, вуха були почервонілі. ОСОБА_19 розповів, що брата побив в ліфті сусід. Наступного разу ОСОБА_8 прийшов на гурток через місяць, наскільки йому відомо, весь цей час він лікувався.

Протягом всього провадження у справі ОСОБА_6 не заперечував наявності конфлікту з братами Заліпами за обставин, викладених в обвинувальному акті, а його твердження щодо не нанесення удару малолітньому ОСОБА_8 спростовуються як показаннями вищезазначених осіб, так і висновком судово-медичної експертизи № 3033 від 26.12.2014, у відповідності до якого в малолітнього ОСОБА_8 виявлено легке тілесне ушкодження у вигляді крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи по центру в проекції перехідної складки. Характер та морфологічні властивості виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилося від дії тупого предмету, характерні властивості якого в ушкодженні не відобразилось, за давністю відповідає 26.10.2014 (Том 1 а.с. 113-118). З описово-мотивувальної частини вказаної експертизи слідує, що вона проведена на підставі первинної медичної документації, отриманої в тому числі за результатами обстеження потерпілого в день вчинення злочину, експертом, який має стаж фахової роботи 15 років, висновки експертизи є науково обґрунтованими, узгоджуються з показаннями потерпілого та свідків, а відтак у суду відсутні підстави сумніватися в їх правильності.

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_8 легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої сторони.

ОСОБА_6 вчинив умисний злочин невеликого ступеня тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має вищу освіту, пенсіонер, одружений, страждає на хворобу «паркінсона», за місцем постійного проживання характеризується позитивно, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом під час розгляду справи не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, судом визнається вчинення злочину відносно малолітньої особи.

Враховуючи виключно позитивні дані про особу обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_6 та досягнення інших цілей покарання, достатнім буде мінімальне покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази у справі у справі відсутні.

Так званий «цивільний позов» обвинуваченого ОСОБА_6 не може бути предметом судового розгляду в даному кримінальному провадженні, оскільки не витікає з висунутого обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Керуючись ст. 371, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити у виді особистого зобов`язання, а після вступу вироку в законну силу скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя - ОСОБА_1