Справа № 761/5616/16-к
Провадження № 1-кп/761/597/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві підготовче судове засідання в кримінальному провадженні № 420 150 000 000 01353 від 07 липня 2015 року у режимі відео конференції щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 121; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,

представників потерпілих ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32

ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт з додатками щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва 07.04.2016 року, а в провадження головуючого 11.04.2016 року.

Сторона обвинувачення - прокурори ОСОБА_7 та ОСОБА_6 просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що підстави для закриття провадження відсутні, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог закону, провадження є підсудним Шевченківському районному суду м. Києва.

Вважали існуючими підстави для продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , вказуючи на те, що саме такий вид запобіжного заходу спроможний запобігти спробам останнього переховуватися від суду та знищити документи, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню. Обґрунтовуючи ризики послались на те, що ОСОБА_5 займав керівну посаду в органах служби безпеки України, має спеціальні навички та зв`язки у цій сфері та інших,які може використати з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Потерпілі та представники потерпілих підтримали позицію сторони обвинувачення, вважаючи, що існують підстави для призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Сторона захисту просила повернути обвинувальний акт прокуророві з підстав його невідповідності вимогам ст.291 КПК України. Вказуючи на те, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_5 і від якого він буде захищатися у суді, в ньому чітко не викладена подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб) форма вини, мотив та мета.

Окрім того, зазначають, що обвинувальний акт містить дані про інших осіб з конкретним зазначенням їх прізвищ, які входять до складу організованої групи осіб, проте обвинувачення цим особам не висувалось, дані про їх процесуальний статус не вказані.

Просили скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , вказуючи на те, що при його застосуванні слідчим суддею були грубо порушені норми кримінального процесуального закону, з огляду на те, що ОСОБА_5 на час обрання такого виду запобіжного заходу не мав процесуального статусу підозрюваного.

Захисник ОСОБА_9 звернулась до суду з письмовим клопотанням про застосування заходів безпеки у вигляді особистої охорони її та адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , обґрунтовуючи доводи тим, що відносно захисників ОСОБА_5 здійснюються погрози фізичної розправи від невідомих осіб та потерпілого ОСОБА_33 , що ними сприймається як реальна загроза життю з огляду на події, що мали місце 25.02.2016 в залі судового засідання Шевченківського районного суду м. Києва.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного висновку.

Так, у відповідності з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України. За вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Зазначені вимоги кореспондуються та узгоджуються з висновками, що знайшли своє відображення в рішеннях Європейського суду з прав людини та у відповідності до вимог ч.5 ст.9 КПК України повинні застосовуватися поряд кримінальним процесуальним законодавством України.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що в тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення Суду від 19 грудня 1989 року в справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п. 79).

Також Європейський суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення Суду від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 52).

Таким чином, обвинувальний акт повинен бути викладений у такий спосіб, щоб його зміст відповідав вимогам ст.291 КПК України за структурою, послідовністю викладення, наявністю обов`язкових елементів: викладення фактичних обставин, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.

При цьому фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення потребує самостійного викладення і не можу відображатися в одному тексті, як про це зазначив у судовому засіданні прокурор, стверджуючи, що фактичні обставини і є формулюванням обвинувачення.

Таким чином, аналізуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки його зміст викладений не послідовно, з порушенням закріпленого порядку та структури, визначеній ч.2 ст.291 КПК України, не містить обов`язкової складової - формулювання обвинувачення в розумінні вимог п.13 ч.1 ст. 3, ч.5 ст.291, ст.110 КПК України.

Наслідком таких суттєвих порушень при складанні обвинувального акту є застосування п.4 ч. 3 статті 314 КПК України, а саме повернення прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України.

На підставі наведеного не заслуговують на увагу протилежні доводи сторони обвинувачення з приводу відповідності обвинувального акту вимогам закону.

Є слушними доводи сторони захисту з приводу наявності й інших порушень в обвинувальному акті, зокрема при викладенні формулювання обвинувачення за ст.340 КК України, оскільки диспозиція цієї статті передбачає відповідальність за незаконне перешкоджання організацій або проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, де кожен із заходів має притаманні йому ознаки.

Окрім того, ОСОБА_5 інкримінуються тяжкі наслідки за вказаною вище статтею у вигляді вбивства 10 осіб, загибелі 7 осіб, спричинення тілесних ушкоджень 24 особам, середньої тяжкості тілесних ушкоджень 17 особам, легких тілесних ушкоджень 59 особам.

Втім, формулювання обвинувачення за цією статтею, а також за іншими статтями, зокрема, за ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 п.п.1,5 ст. 115, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.121 КК України, де ОСОБА_5 обвинувачується в організації умисного вбивства 10 осіб, у складі організованої групи вчиненого способом, небезпечним для життя багатьох осіб; в організації спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, у складі організованої грипи осіб, вчиненого способом, що має характер особливого мучення, у тому числі таке, що спричинило смерть потерпілого, де потерпілими зазначені 22 особи має бути конкретним, з визначенням часу, місяця, способу, мотивів, форми вини та інше, з конкретизуванням ступені тяжкості тілесних ушкоджень щодо кожного із потерпілих, спрямованості умислу обвинуваченого при вчиненні інкримінованих йому дій, з визначенням конкретної ролі у складі організованої групи осіб, з зазначенням його конкретних дій.

Проте, при викладенні фактичних обставин, які одночасно є обвинуваченням( зі слів прокурора) сторона обвинувачення вдалась лише до констатації певних фактів та переліку осіб, що постраждали внаслідок подій, які мали місце в січні лютому 2014 року.

Між тим, такий спрощений підхід є недопустимим, є наслідком висновку про відсутність обвинувачення, як складової частини обвинувального акту, свідчить про його неконкретність, що призводить до порушенням прав, як обвинуваченого так і 136 осіб потерпілих по даній справі.

Окрім того, стороні обвинувачення при усуненні недоліків необхідно звернути увагу, що пряме зазначення конкретних прізвищ осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, сумісно зі ОСОБА_5 , при відсутності визначеного їх процесуального статусу, відсутності даних про наявність відносно них обвинувальних вироків є порушенням загальних засад кримінального провадження: принципу верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступу до правосуддя та інших, що у сукупності може ставити під сумнів законність будь-якого вироку, що буде постановлений за наслідками розгляду кримінального провадження на підставі складеного обвинувального вироку у такий спосіб.

За правилами ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Незважаючи на те, що даний обвинувальний акт складено лише відносно ОСОБА_5 , його зміст стосується обвинувачення у цих же злочинах і інших осіб.

Вказане є суттєвим порушенням міжнародних стандартів у галузі судочинства, які послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.

Так, відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст.11 Загальної декларації прав людини, кожен кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зазначені висновки містяться у рішенні Верховного Суду України від 03.03.2016 року у справі № 5-347 кс15.

Підсумовуючи вищевикладене, з метою недопущення порушення загальних засад кримінального провадження, стандартів практики Європейського суду з прав людини, стороні обвинувачення слід усунути вказані недоліки, привести у відповідність обвинувальний акт у відповідності до вимог законодавства.

Інші доводи сторони захисту з приводу неправильності кваліфікації дій обвинуваченого, про наявність суперечливостей в обвинувальному акті, щодо відсутності процесуального статусу, як підозрюваного повинні бути предметом перевірки в ході судового розгляду.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким злочином, і хоча він має міцні соціальні зв`язки, родину, місце проживання та роботи, втім є цілком ймовірним існування ризику, що він може ухилитися від суду, з огляду на тяжкість покарання, яке може бути призначено у випадку встановлення його вини.

Є слушними доводи сторони обвинувачення з приводу того, що останній, через наявність певних навичок, які пов`язані з обізнаністю в оперативно-розшуковій діяльності, може вчиняти дії по перешкоджанню кримінальному провадженню.

А тому, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд не знаходить підстав для скасування запобіжного заходу, або на його зміну на більш м`який, а тому вважає необхідним продовжити застосування обраного раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо клопотань сторони захисту з приводу застосування заходів безпеки, то вказане клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, згідно Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, в тому числі захисника, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози життю, здоров`ю,житлу і майну.

Враховуючи те, що зі сторони потерпілого та присутніх в залі судових засідань під час попереднього підготовчого судового засідання відносно ОСОБА_5 були здійсненні дії у вигляді образ та погроз на адресу захисників, про що внесені дані до ЄРДР, в зв`язку з цим, колегія суддів прийшла до висновку, що на даний час існують обставини реальної загрози життю, здоров`ю ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які здійснюють захист обвинуваченого ОСОБА_34 , що дають підстави для застосування заходів безпеки у спосіб, визначений вищезазначеним Законом та на яких наполягає захисник.

Керуючись: ст.ст.3,110,291,314, 17 6-178, 314, 370, 371, 372,376 КПК України, Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Обвинувальний акт з додатками щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 121; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України повернути прокурору Генеральної прокуратури України.

Дію застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 вважати продовженим до 19.06.2016 включно.

Клопотання захисника ОСОБА_9 в частині застосування заходів безпеки задовольнити.

В рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_34 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст.41, ч.3 ст.28, ст.340, ч.4 ст.41, ч.3 ст.28, ч.3 ст.365, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.121, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, п.п. 1, 5 ч.2 ст.115 КК України, застосувати заходи безпеки до захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які здійснюють захист обвинуваченого ОСОБА_34 , забезпечивши їм особисту охорону.

Здійснення заходів безпеки щодо захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_34 покласти на Службу безпеки України.

В частині вжиття заходів безпеки ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала про повернення обвинувального акту прокуророві може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 26.04.2016.

СУДДІ:

____________________ ___________________ ______________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2