Справа № 165/1279/16-к
Провадження № 1-кп/165/123/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2016 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі

головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську матеріали кримінального провадження №0000695 від 22 травня 2016 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинська Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, -

встановив:

22 травня 2016 року, близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_4 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.173, ч.1 ст.178 КУпАП, а саме з`явився у громадському місці, зокрема на проспекті Перемоги, поблизу перехрестя з вул. Сірка у м. Нововолинську в нетверезому стані та безпричинно, умисно розпочав нецензурно лаятись. Під час вчинення адміністративних правопорушень, ОСОБА_4 був помічений інспектором Нововолинського ВП ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_6 та іспектором Нововолинського ВП ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_7 , які, згідно ст.2 ЗУ "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", являються працівниками правоохоронного органу і на яких п.3 ч.1 ст.23 ЗУ "Про Національну поліцію", покладено обов`язок припиняти виявлені адміністративні правопорушення. В подальшому ОСОБА_4 не бажаючи підкоритись законним вимогам працівників поліції Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області, щодо припинення ним неправомірних дій, вчинив умисні, активні дії, спрямовані на опір працівникам поліції, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що полягали у застосуванні фізичної сили до них, які виражались у штовханні, шарпанні, пошкодженні форменого одягу працівників поліції, а також намагання залишити місце вчинення правопорушення.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились у опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, кваліфіковано за ч.2 ст.342 КК України.

26 серпня 2016 року між прокурором Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, не заперечує обставин вчинення інкримінованого йому злочину, беззастережно визнає обвинувачення.

Сторонами узгоджено покарання, яке буде призначено ОСОБА_4 в межах санкції ч.2 ст.342 КК України у виді штрафу у сумі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується визнав повністю, просив суд затвердити укладену між ним та прокурором 26 серпня 2016 року угоду про визнання винуватості. Наслідки затвердження даної угоди йому зрозумілі.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні та захисник ОСОБА_5 не заперечили щодо затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання.

Виходячи з викладеного, враховуючи, що угода про визнання винуватості від 26 серпня 2016 року була укладена обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором добровільно, відповідає вимогам закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, суд вважає, що її слід затвердити, призначивши узгоджену сторонами міру покарання.

Речові докази: формений одяг працівників поліції Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 (штани та сорочка) та ОСОБА_7 (штани, сорочка та кітель), що зберігаються у них (а.с.18-19) залишити у власності останніх.

Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000695 від 22 травня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, та ОСОБА_4 , від 26 серпня 2016 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

Речові докази: формений одяг працівників поліції Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 (штани та сорочка) та ОСОБА_7 (штани, сорочка та кітель), що зберігаються у них, залишити у власності останніх.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий