Справа № 405/3260/16-к
1-кп/405/115/16
УХВАЛА
31 травня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кіровограда кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002154 від 19.02.2016 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Головуючий суддя виніс на розгляд питання про доцільність продовження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прокурором просив продовжити у відношенні обвинуваченого строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. ОСОБА_3 навчальні заклади не відвідує, не працює, отже, офіційного та постійного джерела доходу не має, не має постійного місця проживання в м. Кіровограді. Прокурор також відзначив, що відносно ОСОБА_3 в Арцизькому районному суді Одеської області розглядається кримінальне провадження за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Не зважаючи, на що ОСОБА_3 продовжує повторно вчиняти нові, умисні, корисливі злочини проти власності, що безперечно свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, відсутність зроблених для себе належних висновків та про схильність до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, у кримінальному провадженні було проведено ряд слідчих дій з потерпілими та ОСОБА_3 відомо місце проживання останніх, тому можливе здійснення незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих, загроза їх життя та здоров`я, оскільки такі дії вже вчинялись відносно потерпілих під час вчинення кримінального правопорушення, що є вданому випадку є обґрунтованим ризиком. За таких обставин, зазначені ризики здійснювати незаконний вплив на потерпілих, переховуватися від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення є належно обґрунтованими. По справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. Прокурор просить суд оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_3 та визнати за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого під вартою.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заперечували проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на відсутність відповідних підстав, та просили пом`якшити запобіжний захід.
Враховуючи викладене, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України: характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_3 , його вік, стан здоров`я та репутація, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченого з боку громадськості, відсутність у обвинуваченого постійного місця проживання, те, що він не одружений та не має утриманців. Також, враховуючи викладене, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 зможе вплинути на представника цивільного позивача, який ще не допитувався під час судового розгляду. Відсутність родини та міцних соціальних зв`язків, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 в разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, в якому його обвинувачують, - позбавлення волі на строк від трьох до шести років, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення можуть бути підставами для переховування від суду (ризик переховування).
Разом з тим, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пункт 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
На думку суду, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, вчиненого з проникненням у житло.
Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд з урахуванням вищенаведених ознак вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Сукупність обставин, в яких обвинувачується ОСОБА_3 , та його особистість істотно підвищують ступень і характер суспільної небезпеки діянь, тому відносно нього не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись главою 18, ст.ст. 331, 369 КПК України, суд, -
постановив:
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до «17» год. «55» хв. 30.07.2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1