11-кп/775/483/2016(м)
266/2138/16-к

11-кп/775/483/2016(м)
266/2138/16-к
Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.407 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2

іменем У к р а ї н и
27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Велика Білозерна Великобілозерського району Запорізької області, українець, громадянин України, не одружений, маючий повну середню загальну освіту, не судимий, не одружений працюючий водієм у ТОВ «Агрофірма імені А. Суворова», мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-
звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 407 ч.3 КК України у зв`язку з передачею його на поруки ТОВ « Агрофірма імені А. Суворова,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 вересня 2016 р. ОСОБА_8 звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 407 ч.3 КК України за наступними обставинами.
ОСОБА_8 на виконання Указу в.о. Президента України від 17 березня 2014 р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», 31 березня 2014 р. був призваний за мобілізацією Енергодарським ОМВК Запорізької області. У цей же день, наказом № 38-ос командира військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , молодшого сержанта ОСОБА_8 було призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3-ї категорії чергового групи чергових відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Будучі військовослужбовцем, відповідно до вимог п.п. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_8 був зобов`язаний свято і непорушно дотримуватися Конституції України та законів України, віддано служити українському народу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.
16 червня 2014 р. ОСОБА_8 було надано відпустку до 17 липня 2014 р. та в цей період він знаходився на стаціонарному лікуванні у Великобілозерській центральній районній лікарні, але, після закінчення лікування, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, вчасно на службу не з`явився, своїх службових обов`язків не виконував, проводивши час на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до місця служби, та про своє місцезнаходження органам військового чи цивільного управління не заявляв, ухилившись від проходження служби до 10 грудня 2014 р.
Не погодившись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить кримінальне провадження направити на новий розгляд в суд першої інстанції. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що в заяві трудового колективу ТОВ «Агрофірма імені А. Суворова» та в протоколі позачергових загальних зборів колективу ТОВ відсутні будь-які визначення взаємних зобов`язань здійснювати щодо ОСОБА_8 заходи виховного характеру, а ОСОБА_8 в свою чергу зобов`язується виправдати довіру колективу законослухняною поведінкою та сумлінною працею, не ухилятися від заходів виховного характеру, що суперечить положенням ч.1 ст.47 КК України та п.п. 5, 6 Постанови пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності».
В апеляції прокурор зауважує, що з аналізу протоколу позачергових загальних зборів колективу ТОВ «Агрофірма імені А. Суворова» від 29.06.2016 року вбачається, що сам обвинувачений ОСОБА_8 заслуханий не був, з чого можна дійти висновку, що даний протокол носить формальний характер та не є підставою для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності з передачею останнього на поруки трудовому колективу ТОВ «Агрофірма» ім.. А. Суворова.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, обвинуваченого, який заперечував проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи та обговорив доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Колегія суддів вважає, що суд припустився істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому постановити законне та обґрунтоване судове рішення.
З матеріалів справи та ухвали суду вбачається , що судом в порядку ст.47 ч.1 КК України за клопотанням захисника обвинуваченого ОСОБА_8 вирішувалося питання про передачу обвинуваченого на поруки трудовому колективу ТОВ «Агрофірма» ім. А. Суворова. Виходячи з мотивувальної частини судового рішення виходить, що суд задовольнив клопотання захисника та прийшов до висновку про доцільність передачі ОСОБА_9 на поруки трудовому колективу.
Проте резолютивна частина ухвали суду містить посилання на закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 обвинуваченого за ст. 407 ч.3 КК України без зазначення підстави прийняття такого рішення, передбаченої ст. 47 КК України. Тобто фактично, ухвала суду не містить в собі прийнятого рішення щодо ОСОБА_8 про передачу його на поруки трудовому колективу.
За таких обставин колегія суддів вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, як незаконна, а справа - направленню на новий судовий розгляд, під час якого слід врахувати наведене, зважити та проаналізувати доводи, наведені прокурором в апеляційних скаргах, вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, прийняти рішення, яке б в повній мірі відповідало вимогам закону.
Таким чином, згідно ст. 412, 415 КПК України, колегією суддів встановлені підстави для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись вимогами ст. ст. 404, 407, 409, 415КПК України колегія суддів , -
Апеляцію прокурора - задовольнити.
Ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 вересня 2016 року, якою ОСОБА_8 звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 407 ч.3 КК скасувати.
Призначити новий судовий розгляд в тому ж суді в іншому складі суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: