Справа № 183/2721/16
№ 1-кп/183/559/16
В И Р О К
іменем України
09 серпня 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000632 від 20.02.2016 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
19 лютого 2016 року близько 13.00 години неповнолітній ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні СЗШ № 7 з інтернатним відділенням м. Новомосковська, розташованої за адресою: вул.. Боженко, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, побачив у малолітньої ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Lenovo А 390 t». В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 19 лютого 2016 року близько 13.10 години ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення шляхом обману, попросив у ОСОБА_8 дати йому мобільний телефон з метою, нібито, здійснити дзвінок, не маючи намір на його повернення, на що малолітня ОСОБА_8 погодилась та добровільно передала ОСОБА_6 вказаний телефон.

Заволодівши шахрайським шляхом мобільним телефоном марки «Lenovo А 390 t», в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «КиївСтар», ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, заподіявши ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 1249,30 грн.

Допитаний в присутності законного представника в судовому засіданні ОСОБА_6 вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорював, пояснивши, що дійсно скоїв злочин за тих обставин, які зазначені в обвинувальному акті. В скоєному щиро розкаявся, приніс потерпілій свої вибачення за вчинене, телефон повернув ОСОБА_8 .

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме:

-показання потерпілої ОСОБА_8 про те, що 19.02.2016 року вона знаходилась в приміщенні школи № 7, до неї підійшли обвинувачений та ще двоє хлопців та ОСОБА_6 попросив у неї мобільний телефон, щоб зателефонувати матері. Коли вона передала йому свій телефон, останній з ним пішов та не повернув їй телефон;

-показання законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_9 про те, що 19.02.2016 року його донька повідомила про те, що ОСОБА_6 попросив у неї телефон, однак не повернув. Він звернувся до директора школи, однак обвинувачений не визнавав своїх злочинних дій відносно його доньки. Після цього він викликав поліцію та ОСОБА_6 повернув мобільний телефон;

- показання свідка ОСОБА_10 про те, що дільничний інспектор йому повідомив про те, що ОСОБА_6 взяв у дівчинки телефон, нібито, зателефонувати матері, однак забрав і не повернувся. Коли ОСОБА_6 приніс телефон, він розповів, що це йому друг прислав поштою із Західної України. Пізніше ОСОБА_6 передав мобільний телефон дільничному інспектору;

- витяг з кримінального провадження № 0000632 від 22.02.2016 року, згідно якого 19.02.2016 року близько 13.00 години невідома особа шахрайським шляхом заволоділа мобільним телефоном марки «Lenovo А 390 t», який належить доньці ОСОБА_8 , спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_9

(а.п. 38);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.02.2016 року, згідно якого ОСОБА_9 повідомив про заволодіння шахрайським шляхом мобільним телефоном, що належить його доньці ОСОБА_8

(а.п. 39);

- протокол огляду від 15.03.2016 року мобільного телефону марки «Леново А 390», добровільно виданого поліції ОСОБА_10

(а.п. 42);

- речовий доказ у вигляді мобільного телефону марки «Lenovo А 390 t», переданого на зберігання законному представнику потерпілої ОСОБА_9

(а.п. 43);

- висновок судово-товарознавчої експертизи № 1525-16 від 23.03.2016 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Lenovo А 390 t» станом на 19.02.2016 року складала 1239,30 грн.

(а.п. 46-48);

- протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 28.03.2016 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала на фото № 2 хлопця, який незаконно заволодів її мобільним телефоном

(а.п. 50-52);

- довідка до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 28.03.2016 року, згідно якої на фото № 2 пред`явлений ОСОБА_6

(а.п. 53).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновків, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. ст. 50-52 КК України, суд враховує, що ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, раніше не судимий, згідно пояснень законного представника неповнолітнього обвинуваченого - його матері ОСОБА_5 , ОСОБА_6 мешкає разом з нею та його вітчимом, взаємовідносини між ними доброзичливі, має всі необхідні умови для життя та розвитку.

Також, відповідно характеристики голови квартального комітету кварталу № 12, ОСОБА_6 характеризується позитивно, добропорядний, в сім`ї виховується двоє дітей, його батько активно приймає участь у громадському житті кварталу.

У відповідності з Главою 38 КПК України судом під час судового розгляду даного кримінального провадження з`ясовано рівень розвитку неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , його соціально-психологічні риси та згідно звіту про неповнолітнього обвинуваченого, затвердженого начальником служби у справах дітей 10.06.2016 року, встановлено, що обвинувачений страждає на хронічну сенсоневральну туговухість на обидва вуха, знижена розбірливість мови. Проживає з матір`ю та вітчимом, умови проживання родини задовільні. Під час бесіди з працівниками поліції ОСОБА_6 повідомив, що шкодує про скоєний злочин. Мати в судовому засіданні пояснила, що після скоєння сином злочину вона особисто усвідомила можливі наслідки, а тому стала приділяти більше уваги щодо виховання сина, на теперішній час має з ним повне порозуміння, син слухає її поради, виправив свою поведінку.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, шкоду потерпілій відшкодував у повному обсязі, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо у вигляді громадських робіт.

Статтею 105 КК України визначено, що неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі, згідно п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд, в тому числі, батьків.

В ході розгляду даного кримінального провадження судом встановлено наявність підстав застосування неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд його матері ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 497 КПК України, ст. 105 КК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 60 годин.

Речовий доказ у вигляді мобільного телефону марки «Lenovo А 390 t», переданого на зберігання законному представнику потерпілої ОСОБА_9 , - залишити ОСОБА_9 .

Засудженого ОСОБА_7 звільнити від покарання, застосувавши примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд його матері ОСОБА_5 строком на 1 рік.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1