Справа № 592/5705/16-к
Провадження № 1-кс/592/2423/16
УХВАЛА

про задоволення скарги на постанову про закриття кримінального провадження

16 червня 2016 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми скаргу особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В :

14.06.2016 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, в якій він зазначив про те, що 06.05.2016 року слідчий СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0007874 від 28.11.2013 року, виніс постанову про закриття кримінального провадження, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, по факту незаконного проникнення до житла, а саме: належної йому на праві власності приміщення кімнати площею 16,5 м ? , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В порушення вимог ст. 284 КПК України копія даної постанови не була своєчасно направлена йому слідчим, а була вручена його представнику ОСОБА_5 лише 06.06.2016 року, після неодноразових усних звернень до слідчого та письмової заяви, адресованої на ім`я начальника Сумського ВП ГУНП в Сумській області від 17.05.2016 року. Про вручення копії постанови ОСОБА_5 06.06.2016 року мається відмітка на копії постанови. Він не згоден з оскаржуваною постановою про закриття кримінального провадження, вважає її необґрунтованою, такою, що винесена без ретельного аналізу матеріалів провадження та надання їм правової оцінки. Зібрані по справі докази не аналізувались, оцінки їм не дано, що призвело, на його погляд, до незаконного прийняття рішення про закриття кримінального провадження, не встановлення винної особи та притягнення її до встановленої законом відповідальності. Так, не дано належної оцінки зібраним по справі доказам та встановленим обставинам, зокрема. Як вбачається із наданих ним документів та інших зібраних доказів двокімнатна квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної власності їхньому, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , батькові ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 їхній батько ОСОБА_6 помер. Після його смерті спадкоємцями за законом виявились діти померлого, він ОСОБА_3 і сестра ОСОБА_5 , а також спадкоємець за заповітом на 1/2 частину спадкового майна ОСОБА_7 . Його сестра ОСОБА_5 відмовилась від своєї частки спадщини на його користь. 13.12.2013 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . Таким чином, вказана квартира перейшла у спільну часткову власність йому ОСОБА_3 і ОСОБА_7 по 1/2 частині кожному. Раніше, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26.11.2012 року по справі № 1805/6944/2012 був визначений порядок користування зазначеною квартирою, відповідно до якого було виділено у користування ОСОБА_7 кімнату жилою площею 13,3 м ? , а ОСОБА_3 було виділено у користування жилу кімнату площею 16,5 м ? , кухня, ванна кімната, туалет, коридор та інші підсобні приміщення залишені у загальному користуванні. Відповідно до вказаного порядку користування співвласники користувалися зазначеними кімнатами в квартирі, кімнати зачинялись на замки. У виділеній йому у користування кімнаті площею 16,5 м ? знаходилося спадкове майно, яке належало його батькові, та належне йому побутове майно. Кімната була зачинена, будь-яких підстав у інших осіб, які мали доступ у квартиру, проникати в його кімнату не було. У 2013 році, після розподілу кімнат, у вказаній квартирі, в кімнаті площею 13,3 м ? , стала проживати без належних правових підстав ОСОБА_8 разом із сином та співмешканцем. У подальшому, 30.10.2013 року ОСОБА_7 подарувала свою частину квартири ОСОБА_8 . У ході судового розслідування було встановлено, що його сестра та представник ОСОБА_5 останній раз заходила до квартири 25.07.2013 року, а вже приблизно 29-31.07.2013 року ОСОБА_5 не змогла відчинити замок від вхідної двері до квартири, так як замок був замінений ОСОБА_8 , що остання підтвердила, однак ключ погодилася надати тільки після рішення суду. 30.09.2013 року Зарічний районний суд м. Суми виніс рішення про вселення його в квартиру АДРЕСА_2 . 06.11.2013 року апеляційний суд Сумської області залишив без змін рішення Зарічного районного суду м. Суми. 27.11.2013 року ОСОБА_8 надала ключ від вхідної двері в квартиру. Тоді ж він зайшов до квартири та зміг потрапити до своєї кімнати площею 16,6 м ? , яка замикалась на ключ, і побачив, що з його кімнати зникло спадкове майно його батька та його особисте майно. 28.11.2013 року він звернувся до міліції із заявою про крадіжку майна. Того ж дня, 28.11.2013 року було відкрито кримінальне провадження № 0007874 по факту незаконного проникнення до належної йому кімнати в квартирі АДРЕСА_2 та таємного викрадення з неї меблів та іншого майна за ч. 3 ст. 185 КК України. Тобто, у період часу з 25.07.2013 року по 27.11.2013 року, коли у нього не було доступу до квартири, в якій у той період фактично мешкала ОСОБА_8 з сім`єю, невстановлена особа шляхом підбору ключа проникла до приміщення кімнати, площею 16,5 м ? , в квартирі АДРЕСА_2 , яка згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми належить йому, звідки таємно викрала меблеву стінку Світлана , 3 килими, холодильник Орск-4 , коричневий диван, трельяж, піч буржуйку, бінокль, мисливський ніж-фінку, посуду та фотографії, що є предметом спадщини після смерті його батька ОСОБА_6 . 18.12.2014 року у ході обшуку в кімнаті, площею 13,3 м ? , яка належить ОСОБА_8 та розташована в тій же квартирі АДРЕСА_2 , було виявлено, вилучено та передано до вирішення справи по суті на відповідальне зберігання ОСОБА_8 наступні речі: меблеву стінку Світлана , яка складається з 5 шаф, 2 стільці, коричневий м`який диван, килим, розміром 2,98 х 1,95 м із візерунком червоного кольору. Місцезнаходження решти викраденого майна у ході досудового розслідування не було встановлено. На той час ОСОБА_8 була співвласником квартири, а не представником ОСОБА_7 , як помилково зазначено у оскаржуваній постанові. Він звертає увагу суду на те, що під час досудового розслідування даної справи слідчий ОСОБА_4 вже один раз закривав провадження за відсутністю ознак злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України своєю постановою від 24.02.2015 року. За його скаргою Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалою від 04.09.2015 року скасував постанову слідчого від 24.02.2015 року, а матеріали кримінального провадження повернув для проведення досудового розслідування. В оскаржуваній постанові слідчий зазначає про те, що 04.09.2015 року постанова про закриття кримінального провадження скасована та відкрите кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, незаконне проникнення до житла особи. Тобто, у кримінальному провадженні повинні розслідуватися злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 162 КК України. Проте, постановою від 06.05.2016 року слідчий закрив кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 162 КК України, а про долю кримінального провадження в частині таємного викрадення (ч. 3 ст. 185 КК України) в оскаржуваній постанові слідчий нічого не зазначив. Тому, дану постанову не можна вважати обґрунтованою та зрозумілою. Всупереч зібраним доказам та встановленим обставинам слідчий дійшов помилкового висновку про те, що право власності на всю квартиру не розподілено і таким чином, не визначено заборону проникнення до іншої кімнати , оскільки право власності на вказану квартиру розподілено, квартира перебуває у спільній частковій власності: 1/2 частина належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2013 року, а інша 1/2 частина спочатку належала ОСОБА_7 на підставі рішення Зарічного райсуду м. Суми, а згодом ОСОБА_8 на підставі договору дарування, а рішенням Зарічного райсуду м. Суми від 26.11.2012 року визначений порядок користування квартирою, співвласникам виділені у користування окремі кімнати, які замикаються на ключ, що фактично позбавило іншого співвласника права вільного проникнення і користування приміщенням виділеної йому жилої кімнати площею 16,5 м ? . Також, суперечить наявним доказам і встановленим обставинам висновок слідчого про те, що вказане діяння, виражене у проникненні до кімнати площею 16,5 м ? , розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , хоча і містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, проте не містить кримінально-караної суспільної небезпеки, оскільки замки на дверях не пошкоджені, речі не викрадені, а переміщені, тому відновлення порушеного права недоторканості житла не вимагає значних зусиль для його поновлення, а спір про належність майна потребує вирішення в порядку цивільного судочинства . В ході досудового розслідування було встановлено, що викрадення майна з належної йому кімнати сталось у період з 25.07.2013 року по 27.11.2013 року, коли у нього не було доступу до всієї квартири, у зв`язку з самовільною заміною ОСОБА_8 замка на вхідних дверях. В цей період в квартирі, в кімнаті площею 13,3 м ? проживала ОСОБА_8 з сином і співмешканцем, двері у належну йому кімнату були закриті на ключ. Будь-якого права на спадкове майно, яке знаходилося в його кімнаті ОСОБА_8 не мала, так само вона чи інша особа не мала й права, без його відома, на проникнення у належну йому кімнату, проте саме у кімнаті ОСОБА_8 була виявлена в ході обшуку частина викраденого майна: меблева стінка Світлана , яка складається з 5 шаф, 2 стільці, коричневий м`який диван, килим, розміром 2,98 х 1,95 м із візерунком червоного кольору. За таких обставин, коли встановлено факт незаконного проникнення в житло належну йому кімнату площею 16, 5 м ? в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , без його відома, у його відсутність, шляхом підбору ключа до замка кімнати, дії щодо майна не є переміщенням, а таємним викраденням, тому рішення про закриття кримінального провадження є незаконним, необґрунтованим і передчасним. В зазначених діях беззаперечно наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України, незаконне проникнення до житла або іншого володіння особи. Крім цього, висновок слідчого про цивільно-правові відносини щодо викраденого у нього спадкового майна суперечить фактичним обставинам справи. Враховуючи зазначене, він вважає, що постанова слідчого від 06.05.2016 року про закриття кримінального провадження повинна бути скасована, а кримінальне провадження направлене до Сумського ВП ГУНП в Сумській області для проведення досудового розслідування та вирішення питання щодо наявності складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України в діях ОСОБА_8 , ОСОБА_7 або інших осіб та пред`явлення їм підозри у вчиненні зазначеного злочину. Оскільки копію оскаржуваної постанови слідчого від 06.05.2016 року його представник отримала лише 06.06.2016 року, тому він вважає, що суд може поновити йому строк на оскарження, визнавши причини пропуску строку поважними. Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, він просив: 1. Поновити йому строк на оскарження постанови від 06.05.2016 року слідчого Сумського ВП (м. Суми) ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0007874. 2. Скасувати постанову від 06.05.2016 року слідчого Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0007874 відкритого 28.11.2013 року за фактом незаконного проникнення до належної йому кімнати в квартирі АДРЕСА_2 та таємного викрадення з неї меблів та іншого майна за ч. 1 ст. 162, ст. 185 ч. 3 КК України. 3. Зобов`язати слідчого провести досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0007874 від 28.11.2013 року (вхідний № 20565 від 14.06.2016 року) (а. с. 2 5) .

Згідно постанові про закриття кримінального провадження від 06.05.2016 року слідчий СВ Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007874 від 28.11.2013 року, встановив. 28.11.2013 року до Сумського МВ УМВС України в Сумській області надійшла заява ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з проханням провести перевірку по факту зникнення в період часу з 25.07.2013 року до 27.11.2013 року, з кімнати, площею 16,5 м ? , за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26.11.2012 року, перебуває у користуванні останнього, побутових речей, а саме: меблевої стінки Ліанка , меблевої стінки Світлана , холодильника Орск-4 , коричневого дивану, 3-х килимів, трельяжу, пічки буржуйки, бінокля, мисливської фінки, посуду та фотографій, які належали його покійному батьку ОСОБА_6 . Усі вказані речі належали покійному ОСОБА_6 , який згідно із заповітом 1/2 свого майна, де б воно не було із чого б не складалось, заповів ОСОБА_7 . У ході досудового розслідування було встановлено, що 25.07.2013 року ОСОБА_5 останній раз заходила до вказаної квартири. Приблизно 29-31 липня 2013 року ОСОБА_5 не змогла відчинити замок від вхідної двері до квартири, так як замок був замінений ОСОБА_8 , що остання підтвердила, однак ключ погодилась надати тільки після судового рішення. 30.09.2013 року Зарічний районний суд м. Суми виніс рішення про вселення ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_2 та користуванні загальними кімнатами. 06.11.2013 року апеляційний суд Сумської Області залишив без змін рішення Зарічного районного суду м. Суми. 27.11.2013 року ОСОБА_8 віддала ключ від вхідної двері ОСОБА_3 . Тоді ж ОСОБА_3 зайшов до квартири та побачив, що у кімнаті, яка йому виділена у користування відсутні пуфик, трельяж, 3 килима, шафи, стінка Світлана , коричневий диван, піч буржуйка, бінокль, мисливська фінка, фотографії, посуд та холодильник Орск-4 . 28.11.2013 року ОСОБА_3 звернувся до міліції із вказаною заявою. У ході обшуку в кімнаті, площею 13,3 м ? , яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та розташована в квартирі АДРЕСА_2 , виявлено наступні речі: меблева стінка Світлана , 1 килим та диван, які передані під розписку про збереження ОСОБА_8 (представнику ОСОБА_7 ) . Спори, що виникли із приводу належності та розпорядження майном покійного його спадкодавцями вирішуються судом в рамках цивільного законодавства і регулюються нормами цивільного права. Згідно ч. 12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. Тому постанову від 20.11.2015 про передачу на відповідальне зберігання речових доказів, виявлених у ході обшуку, необхідно вважати такою, що не відповідає вимогам КПК України, і тому слід залишити без виконання. 24.02.2015 року кримінальне провадження закрито за відсутністю ознак складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. 04.09.2015 року постанову про закриття кримінального провадження було скасовано та відкрито кримінальне провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України. Також в ході досудового розслідування було встановлено, що двері до кімнати, площею 16,5 м ? , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , як до так і після виявлення відсутності в ній заявленого майна, були зачинені на замок, який пошкоджень не має, так само як і двері. Частина зниклих заявлених речей виявлена в ході обшуку у другій кімнаті, площею 13,3 м ? , право користування якою виділено ОСОБА_7 , а право власності на всю квартиру не розподілене, і таким чином не визначено заборону проникнення до іншої кімнати. Відповідно до ч. 2 ст. 11 КК України не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Вказане діяння, виражене у проникненні до кімнати, площею 16,5 м ? , за адресою: АДРЕСА_1 , хоча формально містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, проте не містить кримінально-караної суспільної небезпеки, оскільки замки та двері не пошкоджені, речі не викрадені, а переміщені, тому відновлення порушеного права недоторканості житла не вимагає значних зусиль для його поновлення, а спір про належність майна потребує вирішення в порядку цивільного судочинства. Враховуючи викладене, керуючись ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановив: 1. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007874 від 28.11.2013 року, закрити у зв`язку з відсутністю складу злочину передбаченого ст.162 КК України. 2. Відомості про прийняте рішення внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 3. Копію постанови направити прокурору, потерпілому, заявнику, іншим заінтересованим особам. 4. Указана постанова може бути оскаржена відповідно до ст. ст. 303, 304 КПК України слідчому судді протягом десяти днів з дня отримання її копії (а. с. 7) .

У відкритому судовому засіданні ОСОБА_3 надав пояснення, аналогічні викладеним в скарзі. Він просив: 1. Скасувати постанову від 06.05.2016 року слідчого Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0007874 відкритого 28.11.2013 року за фактом незаконного проникнення до належної йому кімнати в квартирі АДРЕСА_2 та таємного викрадення з неї меблів та іншого майна за ч. 1 ст. 162, ст. 185 ч. 3 КК України. 2. Зобов`язати слідчого провести досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0007874 від 28.11.2013 року.

У судове засідання слідчий СВ Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 не з`явився, що не є перешкодою для розгляду скарги, у відповідності до положень ч. 3 ст. 306 КПК України. Про місце, дату та час судового засідання він був повідомлений належним чином. До початку судового засідання матеріали кримінального провадження № 0007874 слідчому судді надані не були.

Розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, вислухавши його пояснення, перевіривши додані до скарги документи, не вирішуючи питання, що можуть стати предметом судового розгляду в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов до наступного висновку.

Із змісту постанови про закриття кримінального провадження від 30.05.2015 року вбачається, що слідчий СВ Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 провів не усі слідчі дії, в тому числі допити свідків, одночасні допити, тимчасові доступи до речей та документів, призначення експертиз тощо. Тобто він: - не забезпечив швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура; - не всебічно та неповно дослідив обставини кримінального провадження, не виявив як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, не надав їм належну правову оцінку та не забезпечив прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень; - в межах своєї компетенції не вжив всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила; - не застосував всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування; - не скористався у повному обсязі наданими йому повноваженнями, передбаченими ст. 40 КПК України, щодо проведення слідчих (розшукових) дій тощо.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України; ст. ст. 21, 303 310, 376, 392, 532, 533 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 06.05.2016 року про закриття кримінального провадження № 23, внесеного 28.11.2013 року до ЄРДР.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді про задоволення скарги на постанову про закриття кримінального провадження оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Сліджчий суддя: ОСОБА_1