Справа №468/1881/14-к 02.03.2016 02.03.2016 02.03.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
02 березня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`ївка Софіївського району Дніпропетровської області, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
За змістом апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 просить звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, застосувавши ст.75 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області витрати на проведення експертизи 786 грн. 24 коп.

_________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/15/16 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.1 ст.263 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 посилається на те, що суд призначив йому занадто суворе покарання. Зазначає, що він активно сприяв розкриттю злочину, у вчиненому розкаюється, вину визнав повністю, має на утримані мати пенсійного віку інваліда другої групи, а також сам є інвалідом третьої групи.

Звертає увагу на те, що в суді першої інстанції прокурор просив призначити йому покарання з урахуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що на початку червня 2014 року ОСОБА_5 , знаходячись на березі дамби №8 Каховського водосховища Дніпропетровської області знайшов сумку, в якій знаходився револьвер системи - «Наган» зразка 1895 року, сім патронів калібру 22 WMR (5,6 мм), інші предмети, які обвинувачений привласнив та почав зберігати без передбаченого законом дозволу, тобто незаконно.

В подальшому, 28.07.2014 року ОСОБА_5 попросив ОСОБА_9 відвезти його до м. Миколаєва на належному останньому автомобілі «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з чим останій погодився.

Обвинувачений ОСОБА_5 взяв собою сумку із револьвером системи - «Наган» та патронами в кількості 7 штук і після цього вказані особи вирушили в м. Миколаїв на вказаному автомобілі.

28.07.2014 року о 15 годині на 259 км автодороги Дніпропетровськ-Миколаїв, при в`їзді в м. Баштанка, автомобіль «ВАЗ 2101» під керуванням ОСОБА_9 , в яком знаходився ОСОБА_5 , був зупинений працівниками ДАІ за порушення правил дорожнього руху України.

Під час огляду працівниками міліції салону автомобіля, за згодою ОСОБА_9 , в ньому було виявлено та вилучено предмет, який згідно висновку експертизи №1311 від 29.07.2014 є короткоствольною вогнепальною зброєю із нарізним стволом - револьвером системи «Наган» зразка 1895 року, виготовлений промисловим способом із подальшою переробкою саморобним способом 7,62-мм револьверу системи «Наган» зразка 1895 р., 1943 року виготовлення із маркувальним позначенням серії «БУ», № НОМЕР_2 на рамці револьверу та із маркувальним позначенням № НОМЕР_3 на барабані, шляхом внесення змін в конструкцію ствола, в конструкцію барабану, бійка та щитка заднього зрізу рамки для стрільби патронами кільцевого запалення калібру 22 WMR (5,6 мм) 5,6 мм гвинтівковими спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення (22LR) та 5,6 мм вкороченими (пістолетними) патронами кільцевого запалення, який до проведення пострілів придатний.

Також, у ході огляду виявлено та вилучено 7 набоїв, які згідно висновку експерта №1310 від 29.07.2014 є боєприпасами - мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 22 WMR (5,6 мм.).

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, думку прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині ніким з учасників процесу не оскаржується.

Що стосується покарання, то воно призначено обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання суд 1-ї інстанції врахував, тяжкість вчиненого злочину, який відносяться до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, визнав свою провину у вчиненому злочині, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставини, на які посилається обвинувачений у апеляційній скарзі, були враховані судом, у зв`язку з чим ОСОБА_5 призначено покарання в межах близьких до мінімальних, встановлених санкцією ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, в тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи в сукупності обставини, які були зазначені судом, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, про що просить апелянт, оскільки він раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів, не працює, вчинив новий злочин через незначний час після відбуття строку покарання, що свідчить про системний характер його протиправної поведінки, схильність до продовження злочинної діяльності та небажання встати на шлях виправлення.

У апеляційній скарзі не наведено інших обставин, які би свідчили про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину чи даним про особу обвинуваченого внаслідок надмірної суворості.

Виходячи із принципів необхідності і достатності покарання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що призначене покарання в такому розмірі є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Рішення суду належним чином мотивоване, не суперечать вимогам кримінального закону і відповідає меті покарання.

Твердження обвинуваченого про те, що у нього на утримані знаходиться мати пенсійного віку яка є інвалідом ІІ групи, є неспроможними, оскільки матеріали провадження не містять даних, що ОСОБА_5 є працевлаштованим та утримує матір.

Той факт, що обвинувачений є інвалідом ІІІ групи не є підставою, яка унеможливлює відбування ним покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Також не є підставою для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням й те, що в суді першої інстанції прокурор просив призначити йому покарання з застосуванням ст.75 КК України.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: