печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за скаргою ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_3 від 31.08.2015р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000007 від 17.01.2013р., -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_3 від 31.08.2015р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000007 від 17.01.2013р.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на неповноту та однобічність досудового розслідування, при цьому надає власну правову оцінку діям слідчого, стверджуючи про недотримання ним порядку збирання та оцінки доказів у кримінальному провадженні на виконання завдань кримінального судочинства. Зокрема вказує, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження прийнята незаконно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим речей і документів, які стосуються кримінального провадження в їх сукупності, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення, слідчим не з`ясовані всі обставини правопорушення, з приводу чого просить оскаржувану постанову скасувати.

Заявник в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява про неможливість явки у судове засідання та розгляду справи за його відсутності.

Старший слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_3 в судовому засідання проти задоволення скарги заперечував, вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, досудове розслідування проведене по вказаному кримінальному провадженню всебічно та повне, відтак просить у задоволенні скарги відмовити.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Представлені слідчому судді матеріали не містять належних доказів щодо дати отримання ОСОБА_4 копії оскаржуваної постанови, а відтак слідчий суддя вважає скаргу поданою у визначений ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденний строк.

Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів провадження прокуратурою Київської області розслідується кримінальне провадження №0000007 від 17.01.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 365 КК України.

17.01.2013 до прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в Київській області надійшла скарга ОСОБА_4 на дії начальника сектора громадської безпеки JIB в а/п "Бориспіль" ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 , який 01.08.2012 поблизу терміналу «В» аеропорту Бориспіль, під час перевірки документів у ОСОБА_4 та встановлення його особи, наніс йому удар правою рукою в обличчя. На думку заявника, ОСОБА_6 таким чином добивався, щоб останній сплачував частину свого прибутку від надання ним послуг по перевезенню пасажирів. Окрім того, ОСОБА_4 в своїй скарзі зазначив, що ОСОБА_6 16.01.2013 знову вимагав в нього паспорт для встановлення особи, та після відмови ОСОБА_4 надати документи, останній був доставлений до JIB в а/п "Бориспіль" ГУ МВС України в Київській області, де відносно нього незаконно складено протокол про адміністративне правопорушення.

За вказаним зверненням прокуратурою з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в Київській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 17.01.2013р.

При цьому відповідно до Витягу з кримінального провадження №0000007 від 17.01.2013р. за заявою ОСОБА_4 правова кваліфікація кримінальних правопорушень із зазначенням статті (частини статті) КК України не визначена, що є порушенням вимог п. 2.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012р. №69, щодо порядку внесення відомостей до Реєстру (а.с.1 матеріалів кримінального провадження). В подальшому 04.06.2014р. до Реєстру внесені відомості про правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України (а.с.178-179).

В ході досудового розслідування 25.05.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим управлінням прокуратури Київської області за №0000211 внесено відомості за фактом перевищення влади 16.01.2013 начальником сектору громадської безпеки JIВ в а/п «Бориспіль» ГУ МВС України в Київській області, яке супроводжувалось застосуванням спеціальних засобів до ОСОБА_4 , за відсутності ознак катування, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

03.06.2014 вказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження за №0000007.

Під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 , який показав, що працює приватним перевізником в аеропорту «Бориспіль» понад два роки, у нього є всі необхідні дозвільні документи на проведення такого виду підприємницької діяльності, та з цього приводу зазначені документи представлені заявником та долучені до матеріалів кримінального провадження (том 1 а.с. 32-40). За надання зазначених послуг він сплачує єдиний податок.

01.08.2012 приблизно о 16.00 год, знаходячись в своєму автомобілі на стоянці терміналу «Б» аеропорту Бориспіль, до нього підійшов ОСОБА_6 і попросив пред`явити паспорт, після перевірки якого він на вимогу ОСОБА_6 вийшов із автомобілю, та останній вдарив його по обличчю правою рукою, в автомобілі були пасажири, які злякались цих подій та покинули автомобіль. Одночасно він був запрошений ОСОБА_6 до лінійного відділу аеропорту «Бориспіль» для перевірки його особи по «Армору», після чого його відпустили. Свідками зазначених подій стали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з приводу нанесеного йому удару рукою до медичного закладу він не звертався.

Також 16.01.2013 він перебував у терміналі «Д» аеропорту «Бориспіль», поблизу залу прильоту, в очікуванні пасажирів з метою запропонування їм послуг перевезення. Приблизно о 12 год 20 хв до нього підійшов у форменому одязі ОСОБА_6 , який почав у нього вимагати паспорт з метою перевірки документів, на що останній повідомив про відсутність у нього при собі паспорту, після чого ОСОБА_6 наказав йому пройти з ним у відділення міліції для встановлення його особи. Враховуючи той факт, що ОСОБА_6 раніше 01.08.2012 встановлював його особу, він відмовився пройти з ним до відділу міліції, у відповідь ОСОБА_6 надів на нього наручники та покликав двох понятих, прибиральницю та диспетчера «Скай-таксі», після чого його затримали та відвезли до лінійного відділу аеропорту «Бориспіль», де в службовому кабінеті відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП. У подальшому зазначений протокол направлено до Бориспільського суду для розгляду та судом винесено рішення №359/365/13-П від 04.02.2013 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ст.185 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Всі вимоги ОСОБА_6 щодо перевірки його документів на права ведення підприємницької діяльності стосувалися вимагання щоденної неправомірної вигоди від нього та інших перевізників у розмірі по 100 грн за день за здійснення перевезень пасажирів в аеропорту «Бориспіль».

31.08.2015р. старший слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_3 прийняв рішення про закриття кримінального провадження №0000007 від 17.01.2013р. на підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю події злочину, що сталася 01.08.2012, на яку вказує в своїй заяві ОСОБА_4 від 17.01.2013р., та у зв`язку з відсутністю в діяннях начальника сектору громадської безпеки ЛВ в а/п «Бориспіль» ГУМВС України в Київській області ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

На обґрунтування прийнятого рішення слідчим в постанові зазначено, що в процесі проведення досудового розслідування було допитано свідків, надання непослідовних показань свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , зміна ними своїх показань в ході досудового розслідування щодо обставин нанесення ОСОБА_6 удару ОСОБА_4 , давне товаришування ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 слугує підставою, щодо критичного сприйняття органом досудового розслідування достовірності наданих показань свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Крім того, слідчий зазначає, що під час досудового розслідування 5 свідків, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 повідомили, що під час розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 16.01.2013р. останній здійснював видеозйомку, що свідчило про протиправні дії з боку ОСОБА_6 під час розмови та затримання ОСОБА_4 . Однак ОСОБА_4 зазначений відео-запис органу досудового розслідування не надав.

Також слідчим в постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що відеозаписом з камер відео спостереження, розташованих в зоні «Приліт» терміналу «Д» ДГІ МА «Бориспіль», витребуваного з ДП «МА Бориспіль» за 16.01.2013 в період з 12:00 - 13:00, підтверджено факт звернення ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , намагання останнім зняти зазначений факт на телефон, ненадання документів ОСОБА_6 , а також підтвердження факту застосування наручників в присутності понятих та працівників міліції ОСОБА_6 до ОСОБА_4 .

Одночасно слідчим зазначено, що у зв`язку із закриттям судом справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КПК України, за відсутністю складу правопорушення, та незаконним затриманням ОСОБА_4 , в липні 2013 року наказом №148 начальника JIB в а/п «Бориспіль ГУМВС України в Київській області ОСОБА_6 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

При цьому слідчий в своїй постанові про закриття кримінального провадження посилається на висновку УВБ в Київській області ДВБ МВС України від 07.02.2013 року щодо службової перевірки за результатами розгляду звернення гр. ОСОБА_4 , яким визначено, що в діях начальника сектору громадської безпеки JIB в «а/п Бориспіль» ГУМВС України в Київській області капітана міліції ОСОБА_6 ознак злочинів, передбачених ст.ст. 364, 365 КК України не вбачається.

Таке посилення слідчого як на доказ невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень є не припустимим., оскільки є відомчим документом, на підставі якого керівництвом правоохоронного органом прийнято рішення про застосування до ОСОБА_6 дисциплінарного стягнення.

Зміст процесуального рішення слідчого у формі постанови в кожному випадку повинен відповідати вимогам ст. 110 КПК України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчим не в повному обсязі проведено досудове розслідування, зокрема слідчим не допитано понятих прибиральницю та диспетчера «Скай-таксі», достатньо не з`ясовано факт зйомки самим потерпілим ОСОБА_4 подій кримінального правопорушення, на яке він вказує, відповідно дане відео не витребувано у ОСОБА_4 та не досліджено під час проведення досудового розслідування.

При винесенні постанови про закриття кримінального провадження слідчим не не встановлено, чи була законною вимога працівника міліції ОСОБА_6 відносно ОСОБА_4 щодо перевірки його особи та документів на право зайняття підприємницькою діяльністю, не надано оцінку висновкам, викладеним у постанові судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.02.2013р. про те, що фактично були відсутні законні підстави для здійснення затримання ОСОБА_4 , вимога працівника правоохоронного органу ОСОБА_6 була незаконною з огляду на те, що ОСОБА_4 здійснював свою діяльність у встановленому законом порядку, та підстав для проведення перевірки його документів (особи) не було.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Проте, закриваючи кримінальне провадження з реабілітуючих підстав, орган досудового розслідування зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався, оскільки в обґрунтування прийнятого рішення лише коротко зазначив, що в матеріалах кримінального провадження відсутні фактичні дані, які вказують на наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, та події (а врезолютивній частині - і складу) кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.

Крім того, невмотивованість оскаржуваної постанови також пов`язана з тим, що в ній не зазначено який елемент складу кримінального правопорушення: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єктивна сторона чи суб`єкт виключає вчинення кримінального правопорушення начальником сектору громадської безпеки ЛВ в а/п «Бориспіль» ГУМВ України в Київській області ОСОБА_6 .

Пункт 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачає собою закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Між тим, закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення можливо у разі встановлення, що подія, з приводу якої надійшли заява або повідомлення, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльності), але сама по собі не є злочином, оскільки: відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона); або наявні обставини, які виключають злочинність діяння.

Крім того, закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю події та складу кримінального правопорушення на підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за фактом подій, які мали місце з ОСОБА_4 01.08.2012р., також не передбачено законом, оскільки зазначені підстави для закриття кримінального провадження є взаємовиключними.

В описовій частині постанови про закриття кримінального провадження слідчий посилається на внесення до ЄРДР за №0000007 від 17.01.2013р. відомостей щодо неправомірних дій 01.08.2012р. по відношенню до ОСОБА_4 з боку ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, тоді як в подальшому за текстом постанови та в її резолютивній частині надається оцінка дій ОСОБА_6 за ознаками подій, які мали місце 01.08.2012р., без надання кваліфікації кримінального правопорушення та посилення на відповідну частину ст. 364 КК України.

Між тим, зазначені Витяги містить в собі короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_6 відносно ОСОБА_4 01.08.2012р. та 16.01.2013р. щодо відповідно нанесення удару в обличчя ОСОБА_4 ОСОБА_6 та перевищення службових повноважень, яке супроводжувалось незаконним застосуванням ОСОБА_6 спеціальних засобів до ОСОБА_4 без ознак катування, що стало можливим на думку ОСОБА_4 у зв`язку з вимаганням з боку ОСОБА_6 від ОСОБА_4 частини його прибутку від перевезення пасажирів при наданні послуг з перевезення пасажирів ОСОБА_4 .

За матеріалами кримінального провадження при неодноразових допитах ОСОБА_4 в якості потерпілого (том 1 а.с. 69, том 2 а.с. 125) останній також зазначав про обставини вимагання ОСОБА_6 від нього неправомірної вигоди за надання можливості здійснювати перевезення пасажирів з аеропорту «Бориспіль», зазначені обставини за заявою ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження також у долучених до матеріалів кримінального провадження скаргах ОСОБА_4 (том 1 а.с. 16, 18, 27, 54-55, 59, том 2 а.с. 125), та у Витягах з кримінального провадження №0000007 від 17.01.2013р. (а.с.1, 178-179).

Однак ці факти залишилися поза увагою слідчого та перевірка за цими обставинами органом досудового розслідування не проводилась та оцінка цих дій в постанові про закриття кримінального провадження не знайшла свого відображення.

Допитані в якості свідків 29.01.2013р. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтвердили факт нанесення ОСОБА_6 01.08.2012р. правою рукою удару в обличчя (ляпасу) ОСОБА_4 (том 1 а.с. 76-77, 236, 80-81, 241). Також при додатковому допиті потерпілого ОСОБА_4 (том 2 а.с. 125) останній зазначив, що йому неправомірними діями ОСОБА_6 01.08.2012р. були завдані моральна шкода тим, що удар в обличчя був нанесений в присутності інших осіб, та матеріальна шкода, пов`язана з відмовою від наданих ним послуг з перевезення пасажирів, які забрали свої гроші.

При винесенні постанови про закриття кримінального провадження слідчим не взято до уваги, що на час винесення постанови про закриття кримінального провадження внесено зміни до ст.364 КК України.

Так, Законом України "Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції" від 21.02.2014 № 746-VІІ, який набрав чинності 13.05.2014р., статті 364, 365 КК України викладені у новій редакції.

Вказаним законом скасована злочинність діяння, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України в редакції від 07.04.2011р., але частини 1 та 2 цієї норми закону не декриміналізовано.

Статтею 5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Підставою зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі згідно ч.1 ст.5 КК України є скасування злочину або пом`якшення кримінальної відповідальності.

Статтею 364 КК у редакції Закону від 05.04. 2001р., за якою внесено відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, передбачалася кримінальна відповідальність за зловживання владою або службовим становищем за умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або третіх осіб використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам.

Крім того, ст.364 КК України містила кваліфіковані склади зловживання владою або службовим становищем, які за своїм змістом включають усі ознаки основного складу злочину і, крім того, містять вказівку на певні обставини, які законодавець вважає такими, що обтяжують відповідальність. Частина 2 зазначеної статті передбачала відповідальність за те саме діяння, якщо воно спричинило настання тяжких наслідків, а частина 3 - за дії, передбачені частинами 1 та 2, якщо їх вчинив працівник правоохоронного органу.

Законом від 21.02.2014р. у ст.364 КК України внесено зміни: до абзацу 1 частини 1 слова "з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або інтересах третіх осіб" замінено словами "З метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи"; частину третю виключено; в абзацах 1та 2 пункту 1 примітки до статті цифри "365" виключено.

Цей Закон, виключивши кваліфікований склад за частиною 3 зловживання владою або службовим становищем зі змісту ст.364 КК України, не скасував злочинності діяння, а лише пом`якшив його.

Таким чином, в новій редакції ч.1 ст.364 КК України передбачена відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Оскільки ОСОБА_6 за займаною посадою, за своїми функціональними та посадовими обов`язками відноситься до представників влади, тобто згідно з п.1 примітки до ст.364 КК України є службовою особою, то він за займаною посадою є суб`єктом злочину, передбаченого ст. 364 КК України і в новій редакції.

Відповідно до ст. 364 КК України в редакції від 21.02.2014р. обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони службового зловживання є певні мотиви, а саме вчинення особою зловживання владою або службовим становищем з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи.

Зазначені мотиви викладені потерпілим в протоколах неодноразових допитів та його скаргах щодо вимагання ОСОБА_6 неправомірної вигоди для себе, наявності особистого інтересу, який полягав у забороні надання послуг з перевезення громадян з аеропорту «Бориспіль» у разі несплати грошових коштів в якості «дані» по 100 грн в день (том 2 а.с. 125).

Відповідно до примітки до ст.364-1 КК України, під неправомірною вигодою слід розуміти грошові активи або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.

Також обов`язковою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України в редакції від 21.02.2014р. є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, яка відповідно до п. 3 Примітки до ст. 364 КК України повинна в сто і більше разів перевищувати неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Заподіяний ОСОБА_4 розмір шкоди за подіями від 01.08.2012р. слідчим так і не встановлений, незважаючи на те, що в додатковому допиті (том 2 а.с. 125) останній посилається на заподіяння йому неправомірними діями ОСОБА_6 шкоди.

Оскільки у зв`язку зі змінами в кримінальному законі ознаки суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України, викладені в новій редакції, та оцінка цих ознак в постанові про закриття кримінального провадження не здійснена, слідчий суддя вважає, що органу досудового розслідування необхідно визначитися, чи є в діях ОСОБА_6 склад або подія кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України, а саме ч. 1 або 2 названої статті, а не визначати в резолютивній частині постанови про відсутність події злочину, що сталася 01.08.2012р., з посиленням на п. 1 та 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Оскільки в ході досудового розслідування допущена істотна неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст. 110 КПК України постанова старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_3 від 31.08.2015р. про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000007 від 17.01.2013р., підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) злочинів, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Керуючись ст. ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_3 від 31.08.2015р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000007 від 17.01.2013р., задовольнити.

Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_3 від 31.08.2015р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000007 від 17.01.2013 року, скасувати та матеріали кримінального провадження направити до слідчого управління прокуратури Київської області для організації повного досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1