АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/612/16 Справа № 200/7471/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

27 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю :

секретаря ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року про арешт майна,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ розслідування ОВС та злочинів учинених ОГ і ЗО СУ ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_7 та накладено арешт на автомобіль «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , та технічний паспорт на цей автомобіль серії НОМЕР_2 .

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що вилучений автомобіль та свідоцтво можуть мати доказове значення по справі та визнані речовим доказом по кримінальному провадженню, а тому, з метою запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, трати, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, накладення арешту на зазначене майно є необхідним.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого повернути їй вказаний автомобіль та технічний паспорт до нього.

В обґрунтування своєї скарги заявник зазначає, що є власницею автомобіля та не має жодного відношення до діяльності її чоловіка, має постійне місце роботи та сама купувала зазначений автомобіль за кошти, які були отримані від продажу попереднього автомобіля та зароблені кошти в 2014 році, тобто вказаний автомобіль не міг бути придбаний за рахунок коштів здобутих злочинним шляхом, він не відноситься до речей заборонених до обігу, він не був предметом злочину або засобом вчинення злочину, він не залишив на собі слідів злочину, за допомогою нього не можна довести або спростувати будь-які обставини справи, а отже він не може бути речовим доказом у справі. Вказує, що належне їй на праві власності майно не може бути засобом для відшкодування цивільного позову чи шкоди, завданої діями її чоловіка. Оскаржуване судове рішення постановлювалося без її участі, через що, вона була позбавлена права надати суду пояснення з приводу належного їй автомобіля та заперечити проти доводів сторони обвинувачення щодо нього. Крім того, зауважує, що її чоловік частково визнає вину, співпрацює зі слідством, з`являється на виклики слідчого та жодним чином не перешкоджає досудовому розслідуванню.

В судове засідання 27 травня 2016 року, будучи повідомленим належним чином, прокурор не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення розгляду не просив.
З метою дотримання процесуальних строків розгляду скарги ОСОБА_6 по оскарженню судового рішення від 28 квітня 2016 року, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності прокурора, оскільки у відповідності до ч. 4 ст. 405 КПК України, - неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи заявника, яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі про незаконність ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Як вбачається з наданих матеріалів, 14 квітня 2016 року на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська було проведено низку обшуків у межах кримінального провадження№0000764 від 10.08.2015 року. У той же день було вилучено автомобіль «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 та технічний паспорт на автомобіль серії НОМЕР_2 . Відповідно до ч.7 ст.237 КПК України, речі, що не відносяться до предметів, які виучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Постановою слідчого від 15 квітня 2016 року вилучені під час обшукуавтомобіль «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , та технічний паспорт на нього визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Рішення слідчого судді про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , та технічний паспорт на нього, обґрунтоване тим, що вони можуть мати доказове значення по справі, є речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, накладення арешту на нього є необхідним.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком слідчого судді.

У відповідності до ст.131 ч.2 п.7 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 ч.2 КПК України, арешт майна по суті являє собою форму забезпечення доказів та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Виходячи з наведеного, доводи апелянта про те, що у слідчого судді не було правових підстав для накладення арешту на зазначене майно, є безпідставними.

В силу ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до вимог ч. 2, 3, 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України.

Слідчим суддею достовірно встановлено, що в матеріалах кримінального провадження є данні, які вказують на те, що майно, зазначене у клопотанні слідчого фактично є речовими доказами по справі та накладено арешт з метою їх збереження.

Як убачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив усі обставини справи, необхідні для вирішення питання про накладення арешту на майно та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Виходячи з обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді в частині необхідності накладення арешту на вказане майно, а саме, зазначений автомобіль «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 та технічний паспорт на нього серії НОМЕР_2 , оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам справи та узгоджується з вимогами закону.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Обставини можливості розгляду клопотань слідчого про накладання арешту на майно без участі його власника передбачені ст.172 КПК України.

За таких обставин у власника арештованого майна право на звернення до апеляційної інстанції зі скаргами на ухвали слідчих суддів у відповідності до положень ст. 395 ч. 3 КПК України, настає з дня отримання копії ухали слідчого судді.

Зазначеним положенням законодавець забезпечив право особи на звернення до апеляційної інстанції зі скаргами на ухвали слідчих суддів та викладення своєї позиції стосовно арешту майна.

У зв`язку із зазначеним, розгляд судом клопотання слідчого про арешт майна за відсутності ОСОБА_6 , як на те остання посилається в апеляції, не є підставою для скасування оскаржуваного нею судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, вимоги кримінального процесуального законодавства при її постановленні порушені не були, тому апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170 - 173, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року про накладення арешту на автомобіль «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , та технічний паспорт на цей автомобіль серії НОМЕР_2 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: