Справа № 304/538/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16.05.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційне провадження № 11-кп/777/287/16 за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 24.03.2016, якою обвинувальний акт щодо обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 повернуто прокурору.
29.04.2015 слідчим СВ Перечинського РВ (з обслуговування Перечинського та Великоберезнянського районів) УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 складено зазначений вище обвинувальний акт, згідно якого ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 15.04.2015, біля 22 год. 30 хв., в м. Перечин, по вул. П. Мирного, таємно викрав кабельну лінію телефонного зв`язку КППт-ВП 1*2*0,9 загальною довжиною 80 м, демонтувавши її зі стовпів, спричинивши ПАТ «Укртелеком» майнової шкоди в розмірі 288 грн.
Згідно вказаної вище ухвали місцевого суду від 24.03.2016, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення ОСОБА_6 в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, що позбавляє можливості місцевий суд продовжувати розгляд даного кримінального провадження.
При цьому, місцевий суд обґрунтовує своє рішення практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема рішеннями: від 26.06.2008 «Ващенко проти України», з якого вбачається, що поняття «обвинувачення» для цілей п.1 ст.6 може бути визначене, як офіційне доведення до відому особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру; від 09.10.2008 «Абрамян проти Росії», з якого вбачається, що слід приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, щодо якої порушено кримінальну справу (а.п. 131-134).
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати дану ухвалу місцевого суду та повернути обвинувальний акт відносно обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_6 до того ж місцевого суду на стадію підготовчого судового засідання, посилаючись на наступне.
Так, місцевим судом за наслідками підготовчого судового засідання прийнято рішення про призначення судового розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_6 , оскільки не встановлено будь-яких порушень закону, в тому числі й щодо правильного складення обвинувального акту. Рішення про повернення обвинувального акту прокурору не приймалося в порядку ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні.
Під час судового розгляду суд в порядку ст.348 КПК України роз`яснив суть обвинувачення ОСОБА_6 та на запитання суду обвинувачений показав, що суть обвинувачення йому зрозуміла.
Жодних клопотань щодо повернення обвинувального акту від сторони захисту чи сторони обвинувачення не надходило.
Таким чином, приймаючи рішення про повернення обвинувального акту зі стадії судового розгляду, суд вийшов за межі наданих йому законом повноважень, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства.
Також прокурор вважає, що посилання місцевого суду на рішення Європейського суду з прав людини є безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст.90 КПК України рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.
Тому вважає, що рішення у справах «Абрамян проти Росії» та «Ващенко проти України» не стосуються питання роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення.
Суть цих та подібних рішень, на думку прокурора, стосується порушення права на захист від обвинувачення, якого у вказаному кримінальному провадженні не було допущено, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні ознайомився з матеріалами кримінального провадження під час відкриття матеріалів кримінального провадження, обвинувальним актом, а в судовому засіданні підтвердив, що суть обвинувачення йому зрозуміла.
Прокурор вважає, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 в дотримання вимог ст.291 КПК України зазначено обставини, які містять формулювання обвинувачення, а саме відомості, що свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення; такі відомості є зрозумілими для обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання поданої стороною обвинувачення апеляційної скарги, захисника, який заперечив проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд визнає, що вказана апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3, ч.4 ст.110 КПК України обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом; обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу (згідно п.5 ч.2 якої має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення).
У разі невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України суд першої інстанції відповідно до ст.314 КПК України може прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору.
Зі змісту Глави 27 та статті 314 КПК України вбачається, що таким правом місцевий суд наділений виключно на стадії підготовчого провадження у підготовчому судовому засіданні та під час з`ясування головуючим в учасників судового провадження їх думки щодо можливості призначення судового розгляду.
З ухвали Перечинського районного суду Закарпатської області від 30.06.2015 вбачається, що судом вирішено призначити у відповідності до п.5 ч.3 ст.314 КПК України судовий розгляд на підставі обвинувального акта, оскільки останній, як визнав цією ухвалою місцевий суд, відповідає вимогам ст.291 КПК України і поверненню прокурору не підлягає (а.п.42, абз.5 мотивувальної частини).
Тобто оскаржена прокурором ухвала Перечинського районного суду від 24.03.2016 суперечить наявній у цьому ж кримінальному провадженні ухвалі від 30.06.2015 про призначення судового розгляду.
Враховуючи наведене, а також те, що кримінальним процесуальним законом не передбачено права суду першої інстанції приймати рішення про повернення обвинувального акту прокурору на стадії судового розгляду, апеляційний суд визнає, що оскаржена прокурором вищевказана ухвала Перечинського районного суду від 24.03.2016 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження тим же місцевим судом, який слід продовжити зі стадії, що передувала постановленню судового рішення від 24.03.2016, яке підлягає скасуванню.
Вимога прокурора про поверненняобвинувального акту щодо ОСОБА_6 до того ж місцевого суду «на стадію підготовчого судового засідання» задоволенню не підлягає, оскільки оскаржене рішення прийнято судом на стадії судового розгляду і як наведено вище, місцевий суд за наслідками підготовчого судового засідання постановив ухвалу про призначення судового розгляду не обвинувального акту, а даного кримінального провадження (а.п.42).
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9,404,407,412,418,419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 24.03.2016 про повернення прокурору обвинувального акту щодо обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в тому ж суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч.2 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: