БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 1-кп/356/36/15
Справа № 355/201/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2016 Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1
за участю секретяря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене у ЄРДР за №0001141 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

встановив:
В провадженні Березанського міського суду Київської області знаходиться кримінальне провадження внесене у ЄРДР за №0001141 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

У підготовчому судовому засіданні при обговоренні питання відповідності обвинувального акту вимогам КПК захисник заявив клопотання про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК та повернення обвинувального акту прокурору. Захисник вказував, що в обвинувальному акті відсутнє належним чином сформульоване обвинувачення; матеріали досудового розслідування не були відкриті для захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представнику потерпілої ОСОБА_9 ; обвинувальний акт складено 15.04.2015 у смт. Баришівка, що є порушенням на думку захисника п.9ч.2ст.291 КПК України.

Потерпіла у судове засідання не з`явилась, повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки до суду не відомі, клопотань про відкладення розгляду не надходило (а.с.164,172).

Обвинувачений вказав на доцільність повернення обвинувального акта та приведення його у відповідність до вимог законодавства.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, та вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, підстави для його повернення відсутні.

Згідно вимог ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

При цьому обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1ст. 3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України.

Відповідно до п.3 ч.2ст.283 КПК України, обвинувальний акт є формою закінчення досудового розслідування та формою звернення прокурора до суду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, крім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Також, зазначена стаття передбачає, що доказуванню підлягають: винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Частина 2 цієї статті покладає обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, на сторону, що їх подає.

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, указує на те, що при складанні обвинувального акту слідчим, прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення. Так, обвинувальний акт містить у собі лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та правову кваліфікацію дій ОСОБА_5 . Крім того, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення за своїм змістом не є тотожними поняттями оскільки формулювання обвинувачення хоча і повинно певною мірою дублювати фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме які вказують на подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), форма вини, мотив, мету вчинення кримінального правопорушення, його наслідки та інші обставини, які охоплюються складом конкретного кримінального правопорушення у вчинення якого обвинувачується особа у даному випадку кримінального правопорушення (злочину) , передбаченого ч.2ст.121 КК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави предявленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо предявленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісье та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно «оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З огляду на це, керуючись приписами ч.5 ст.9 КПК України, суд прийшов до переконання, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення як окремо визначеного елементу обвинувального акту, передбаченого п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Суд не може розглядати як формулювання обвинувачення зміст обвинувального акту в цілому, оскільки це не узгоджується з вищезазначеними приписами законодавства, а також практикою Європейського суду з прав людини, й порушує право обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, а також на справедливий судовий розгляд.

Крім того, згідно положень ст.290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, матеріали були відкриті потерпілій ОСОБА_10 , підозрюваному ОСОБА_5 , захиснику адвокату ОСОБА_6 , однак не були предметом відкриття для захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_9 , відомості про яких містяться у розділі ІV реєстру досудового розслідування .

Крім того, всупереч положенням ст.293 КПК України, матеріали не містять розписки про надання копій обвинувального акту та копій реєстру матеріалів досудового розслідування захисникам , а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Крім того, матеріали провадження не містять інформації про відмову обвинуваченого ОСОБА_5 , від захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у відповідності до положень ст.54 КПК України.

На даний час суд позбавлений можливості перевірити повноваження захисників ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 , відсутність захисників є порушенням права на захист обвинуваченого ОСОБА_5 .

Посилання захисника на те, що обвинувальний акт складено 15.04.2015 у смт. Баришівка, що є порушенням на думку захисника п.9ч.2ст.291 КПК України, не знайшло свого підтвердження.

Вказані у сукупності недоліки обвинувального акту є істотними й відповідно підлягають усуненню прокурором.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 91, 92, 109, 291, 314, 372 КПК України, суд

ухвалив:
Клопотання захисника ОСОБА_6 , задовольнити.

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2ст.121 КК України, прокурору, вказавши на необхідність приведення його у відповідність до законодавчо визначених вимог.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1