Справа №194/275/16-к
Провадження №1-кс/0198/95/16
У Х В А Л А

06.09.2016 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглядаючи заяву обвинуваченого про відвід судді, що одноособово здійснює судове провадження,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження №0000698 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України.
У відповідності до ст. 35 КПК України для розгляду цього кримінального провадження автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю ОСОБА_6
06 вересня 2016 року обвинувачений звернувся з заявою про відвід судді ОСОБА_6 , котрий одноособово розглядає кримінальне провадження, вказуючи на те, що розглядаючи щодо нього інше кримінальне провадження і постановляючи вирок від 31 березня 2016 року суддя ОСОБА_6 грубо порушив його право на захист не надавши можливості виступити з промовою в судових дебатах, цим самим грубо порушивши його право на захист, а тому у нього є достатні підстави недовіряти судді, ставити під сумнів законність рішень, які можуть бути винесені ним у майбутньому.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали заяву про відвід, прокурор заперечував проти її задоволення.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши вирок райсуду від 31.03.2016 року та ухвалу апеляційного суду від 21.07.2016 року, суд приходить до висновку про обгрунтованість доводів, наведених у заяві та необхідність задоволення відводу.
При цьому суд виходить з наступного:
З вироку Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 року вбачається, що на розгляді судді ОСОБА_6 знаходилося кримінальне провадження (№ 0000215 та № 0000278, які були об`єднані в одне провадження) щодо ОСОБА_5 і останнього було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2, ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.07.2016 року вказаний вирок райсуду було скасовано з підстав істотного порушення судом права на захист обвинуваченого, яке виразилося в фактичному позбавленні останнього можливості брати участь в судових дебатах та звернутися до суду з останнім словом.
Цим самим, суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі прямо вказав, що причиною скасування судового рішення є допущене головуючим порушення конституційного права обвинуваченого на захист.
Крім цього, виходячи з висновків Європейського суду з прав людини, наведених у рішенні по справі «Ветштайн проти Швейцарії», при вирішенні того, чи є у справі обгрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обгрунтованими.
Як вбачається з обставин, встановлених під час судового засідання, упередженість судді ОСОБА_6 очевидно відсутня, разом з цим, такі побоювання обвинуваченого не є зовсім безпідставними, а тому заявлений відвід підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 75, 80, 81, 369, 370, 371, 372 КПК України суд,
ПОСТАНОВИВ:
Заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 під час судового розгляду кримінального провадження №0000698 задовольнити.
Провадження передати до канцелярії суду для виконання вимог передбачених ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає
Суддя: ОСОБА_1