Справа № 161/7212/16-к Провадження № 11-кп/773/484/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду від 17 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, без освіти, неодружений, має на утриманні троє малолітніх дітей (двоє з яких є інвалідами), не працюючий, раніше судимий:

-17.12.2002 року вироком Луцького районного суду Волинської області за ч.2 ст.125, ч.1 ст.152, ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі (дані про звільнення відсутні);

І 25.12.2003 року вироком Луцького міського суду Волинської області за ч.1 ст.122 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, звільнений 06.08.2005 року по відбуттю строку покарання;

-20.08.2007 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.1 ст.122 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений 22.09.2008 року по відбуттю строку покарання;

-31.03.2009 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 13.02.2013 року по відбуттю покарання;

- 30.07.2013 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.1 ст.125, ч.2 ст.190, ч.1 ст.122, ст.70 КК України до 3 рокії обмеження волі (дані про звільнення відсутні);

25.12.2013 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинсько області за ч.2 ст.296, ч.4 ст.70, ст.72 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Маневицького районного суду від 08.07.2014 року на підставі Закону України "Про амністію" 2014 року невідбуту частину покарання скорочено на половину. 20.11.2015 року звільнений по відбуттю покарання.

- засуджений за ч.І ст.187 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з моменту його затримання, тобто з 13.05.2016 року.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , до вступу вироку в законну силу, залишено попередній - тримання під вартою.

Зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13.05.2016 року по день набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 в користь потерпілого ОСОБА_11 завдану матеріальну шкоду в сумі 1460 (одна тисяча чотириста шістдесят) грн. та 10 000 (десять тисяч) грн. спричиненої моральної шкоди.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 в дохід держави 1231 (одну тисячу двісті тридцять одну) грн. 44 (сорок чотири) коп. судових витрат у справі за проведення товарознавчої та дактилоскопічної експертиз.

Вироком також вирішено долю речових доказів.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду ОСОБА_12 визнаний винним і засуджений за те, що 09.04.2016 року близько 17 год. 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кімнати "Матері та дитини", що на другому поверсі автобусної станції №1, на вул. Конякіна, 39 в м. Луцьку, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , який зазнав нападу, що виразився у нанесенні двох ударів кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи, одного удару в ділянку носа, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи в ділянці перших зубів по центру та лівого суглобового паростка, що за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеню тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров`я, закритого перелому кісток спинки носа, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також садна в ділянці спинки носа, що відноситься до категрії легких тілесних ушкоджень, під час чого, діставши з кишені його штанів, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 1200 грн., мобільним телефоном марки "Самсунг GT-S5660" ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №198 від 12.05.2016 року - 515 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора "Київстар" вартістю 10 грн., флеш-карта пам`яті на 2 Гб, вартістю 50 грн., в чохлі вартістю 100 грн., спричинивши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 1875 грн.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_13 , просить пом`якшити призначене обвинуваченому покарання, застосувавши ст.69 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Посилається на те, що призначаючи ОСОБА_9 покарання судом не в повній мірі враховано, що останній вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, попросив вибачення у потерпілого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, двоє з яких є інвалідами, має постійне місце проживання, перебуває у громадському шлюбі, що свідчить про стійкість його соціальних зв`язків. За таких обставин вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання є надто суворим, не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, який виклав суть оскаржуваного вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_14 злочину, при вказаних у вироку обставинах, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, який в апеляційній скарзі не оспорюються.

Кваліфікація судом дій ОСОБА_10 за ч. 1 ст.187 КК України є правильною і також не заперечується.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону судом в повній мірі дотримані.

При призначенні ОСОБА_9 покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд обґрунтовано відніс щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання, суд також правильно відніс рецидив злочину та вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Враховано судом і обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, зокрема те, що ОСОБА_12 вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання, на його утриманні знаходиться троє малолітніх дітей, двоє з яких є інвалідами, збитки потерпілому відшкодував частково та останній щодо покарання - покладається на думку суду.

Проте, оскільки ОСОБА_15 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, відбував реальні міри покарання, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, знову вчинив умисний тяжкий злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Правильність такого висновку сумнівів у колегії суддів не викликає.

Покарання ОСОБА_16 призначено в межах санкції ч.І ст.187 КК України ближче до мінімальної межі, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України і підстав вважати його надто суворим немає.

Законних підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання, призначення обвинуваченому ОСОБА_16 більш м`якого покарання із застосуванням ст.69 КК України та звільнення від його відбування із випробуванням на підставі ст.75 КК України, про що просить в апеляційній скарзі захисник, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Вирок Луцького міськрайонного від 17 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання її копії, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий
Судді