Справа № 357/2026/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/599/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 30.05.2016

УХВАЛА
Іменем України
30 травня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Обухівського районноого суду Київської області від 11 березня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, одруженого, не працюючого, з незакінченою вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.03.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 185 КК України до 1-го року позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

На підставі ст. 71 КК України приєднано частково до призначеного ОСОБА_7 покарання не відбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2015 року і визначено остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченою було вчинено за наступних обставин.

24.10.2015 року близько 20 год. 43 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти-762» ТОВ «АТБ-Маркет», розташованому по вул. Таращанській, 191а в м. Біла Церква Київської області, умисно, повторно, з корисливих намірів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає із вітрини взяв 4 банки «Ікри Лососевої» (зернистої) виробника «Рибний День», кожна з яких вартістю 100 гривень 30 копійок за штуку, загальною вартістю 401 гривень 20 копійок, що належить ТОВ «АТБ-Маркет», які сховав до двох кишень свого пальто.

Цього ж дня, близько 20 год. 44 хв. ОСОБА_7 , бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, пройшов через непрацюючу розрахункову касу магазину «Продукти-762», не розрахувавшись за товар, та покинув приміщення торговельного залу.

Однак, злочин ОСОБА_7 не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як при виході з магазину «Продукти-762» був помічений та зупинений працівниками охорони.

Злочинними діями ОСОБА_7 потерпілому ТОВ «АТБ-Маркет» майнової шкоди не спричинено, так як злочин не доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає вирок суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин, а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

Однак, в порушення вимог закону, суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України 6 місяців арешту та на підставі ст. 71 КК України визначив ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2015 року у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, що суперечить вимогам ст. 72 КК України, оскільки суд фактично остаточну міру покарання визначив шляхом повного складання призначених покарань.

В зв`язку з цим, прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та визнати ОСОБА_7 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України ОСОБА_7 , до призначеного покарання приєднати частково покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2015 року і визначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

Прокурора, яка апеляційну скаргу прокурора підтримала та просила її задовольнити;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини справи та кваліфікація кримінального правопорушення учасниками судового розгляду не оспорюється.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України не оскаржується учасниками процесу.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Ч.1 ст. 71 КК України визначено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , раніше судимий 20.03.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до абз. 1, 4 п. 25 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин, а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

П. «а» ч.1 ст. 72 КК України передбачено, що при складані покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у виді 6 місяців арешту. На підставі ст. 71 КК України визначив ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2015 року у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, однак фактично остаточну міру покарання визначив шляхом повного складання призначених покарань.

Тому, на думку колегії суддів доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає зміні, а апеляція прокурора задоволенню.

Також, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, колегія суддів вважає необхідним зарахувати відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення, застосованого до ОСОБА_7 в межах даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 424, 426 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2016 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України в частині призначення остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України, змінити.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України ОСОБА_7 до призначеного покарання за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у виді 6 місяців арешту частково приєднати покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2015 року і призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк застосованого до нього в межах даного кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 11.03.2016 року по 30.05.2016 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4