Справа 688/2897/16-к
№ 1-кп/688/146/16
Вирок
іменем України
27 вересня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 , його представника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шепетівського міськрайонного суду в м. Шепетівка кримінальне провадження №0000707 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, непрацюючого, одруженого, на утримання малолітня дитина, раніше не судимого,

у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, суд, -

встановив:

10 липня 2015 року, близько 13-ої години 30-ти хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на вулиці Горького біля будинку №13 в с. Білокриниччя Шепетівського району Хмельницької області, на грунті неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_5 , які виникли із-за побиття останнім 21.06.2015 року його дружини, з мотивів помсти, умисно, тримаючи у правій руці припон, замахнувся, та зверху до низу наніс ним один удар у ліву скроневу частину голови потерпілого, який з метою захисту підставив під удар свою праву руку, заподіявши таким чином потерпілому тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці лівої брови, синця в ділянці лівої вушної раковини, струсу головного мозку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, та садна 3, 4, 5 вальців правої кисті, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Таким чином ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчинені інкримінованого злочину визнав частково, позови прокурора та потерпілого не визнав, та показав, що 10 липня 2015 року в обідню пору приїхав в с. Білокриниччя до сина та дружини, яку його мати забрала з лікарні, де та перебувала в зв`язку з побиттям її ОСОБА_5 за двадцять днів до цього. Взявши металевого припона довжиною приблизно 60 сантиметрів, щоб налякати потерпілого, вийшов на вулицю, сів на колоду та побачив, що з поля йдуть потерпілий з дружиною та ОСОБА_9 . Коли всі троє проходили біля нього, на його запитання до ОСОБА_5 навіщо побив дружину, потерпілий обізвав його нецензурними словами. Тоді дружина потерпілого та ОСОБА_10 вирвали з його руки припона, оскільки подумали, що ним буде бити потерпілого, а останній збив його з ніг, сів поверх нього лежачого на асфальті спиною та став бити головою об асфальт. Після цього схватив потерпілого правою рукою великим пальцем за праве око та рештою пальців цієї ж руки за праве вухо, однак потерпілий вибив його руку, наступив на неї коліном, і продовжив бити головою об асфальт в результаті чого пошкодив свою руку. В цей час прибігла ОСОБА_11 , скинула потерпілого з нього, після чого він піднявся та наніс удар кулаком по носі потерпілому. Тоді прийшли його мати, дружина та стали сваритися, після чого потерпілий зі своєю дружиною та ОСОБА_9 пішли додому. Конфлікт тривав біля 2-х хвилин. Вважає, що тілесні ушкодження у потерпілого виникли від захвату за око, удару в ніс. Вину визнає частково, тому що наніс потерпілому удар по носі кулаком, припоном потерпілого не бив, оскільки його вирвали з руки.

Незважаючи на фактичне заперечення вини обвинуваченим у злочині за встановлених судом обставин, його вина у скоєні вищезазначених дій об`єктивно стверджується дослідженими в ході судового слідства доказами, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який показав, що 10 липня 2015 року приблизно о 13-30год. він з дружиною та ОСОБА_9 повертались додому. На колоді біля двору сидів обвинувачений та сказав йому підійти до нього, взяв із-за колоди припон, оббіг його та замахнувся нанести припоном удар. Захищаючись від удару, виставив поверх голови руку, однак припоном обвинувачений все ж таки зачепив його праву руку та ліву частину голови в області виска та лівого вуха, від чого виникли тілесні ушкодження чотирьох пальців правої руки, та голови. Після цього, захищаючись, збив обвинуваченого з ніг, та лежачому на асфальті, правим коліном наступив на його ліву руку. Обвинувачений держав припон у руці, тому він, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 забирали в нього припон. В цей час почув удар ззаду по затилку чимось дерев`яним, який обвинувачений нанести не міг, так як лежав під ним. Коли лежав з обвинуваченим на асфальті, то ОСОБА_10 вирвала з рук обвинуваченого припон і викинула у двір до ОСОБА_13 . Після цього піднявся і разом з дружиною, та ОСОБА_9 пішли додому. За око обвинувачений його не тримав. Конфлікт виник за те, що 21 червня 2015 року він побив дружину обвинуваченого. З 10 липня 2015 року по 20 липня 2015 року лікувався у Шепетівській ЦРЛ на що витратив до 1500грн. Чи бив обвинувачений його по носі стверджувати не може, але тілесних ушкоджень на носі у нього не було. Позов підтримує.

-показаннями свідка ОСОБА_14 , яка показала, що 10 липня 2015 року в обідню пору йшли разом з потерпілим та його дружиною з пасовища. ОСОБА_7 сидів на колодці біля свого двору. Коли вони підійшли ближче, ОСОБА_7 вискочив з припоном, підбіг до потерпілого, замахнувся припоном на потерпілого в область голови і вдарив припоном в той час, коли потерпілий закривався від удару рукою, від чого на його обличчі була кров. Після цього обоє лежачи билися на землі. В цей час прибігла ОСОБА_15 та стала їх розбороняти, забрали з рук обвинуваченого припон, який вона викинула в двір до ОСОБА_16 . Тоді прийшли мати, дружина та син обвинуваченого. Стверджує, що бачила як ОСОБА_7 замахнувся і вдарив припоном ОСОБА_5 , щоб хтось інший бив ОСОБА_5 не бачила;

-показаннями свідка ОСОБА_17 , які аналогічні показанням ОСОБА_14 ,

-показаннями свідка ОСОБА_18 , яка показала, що почувши крик, вибігла на дорогу, де побачила гурт людей та бійку, при цьому ОСОБА_7 лежав на землі, а ОСОБА_5 поверх нього і бив його головою об землю. Вона рукою схопила ОСОБА_5 та стягнула з ОСОБА_7 , після чого останній піднявся із землі, і більше ніхто нікого не бив. Тоді на вулицю вибігли мати, дружина та син ОСОБА_7 ;

-показаннями свідка ОСОБА_19 , яка показала, що за 20 днів до 10 липня 2015 року ОСОБА_5 побив її невістку дружину ОСОБА_7 10 липня 2015 року в обідню пору вибігла з літньої кухні на крик за місцем проживання невістки, через хвіртку побачила, що на вулиці на асфальті лежить її син ОСОБА_7 , поверх якого на грудях сидить потерпілий, прижавши колінами руки сина, б?є його головою об асфальт, дружина потерпілого та ОСОБА_10 б?ють сина по ногах ногами. ОСОБА_12 стягнула за плече ОСОБА_5 із ОСОБА_7 , після чого потерпілий встав та разом з дружиною і ОСОБА_9 пішли додому;

-показаннями свідка ОСОБА_20 , яка показала, що є дружиною обвинуваченого. Конфлікт між обвинуваченим та потерпілим 10 липня 2015 року бачила з моменту коли чоловік лежав на асфальті, а поверх нього сидів ОСОБА_5 . Що робила в цей час ОСОБА_10 вона не бачила. Її син ОСОБА_21 допомагав ОСОБА_12 припинити конфлікт, зіштовхуючи потерпілого з обвинуваченого. Бачила, як її чоловік брав потерпілого рукою за вухо та око. Тілесних ушкоджень на потерпілому не бачила. Конфлікт тривав близько 2-х хвилин. Причиною конфлікту є помста чоловіка за побиття її ОСОБА_5 в червні 2015 року. В решті свідок дала показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_19 ;

-показаннями свідка ОСОБА_21 , який показав, що є сином обвинуваченого. 10 липня 2015 року на крик вибіг на дорогу біля свого будинку, де побачив, як на лежачому на асфальті батькові сидів та бив його потерпілий. Він з ОСОБА_12 допоміг розборонити, потерпілого та обвинуваченого, після чого вони встали, посварились на відстані пару метрів один від одного і розійшлися. Як батько бив потерпілого не бачив, як і не бачив на місці події сторонніх предметів. Конфлікт тривав біля 1-єї хвилини. Потерпілого він не бив. Після цього потерплий з дружиною та ОСОБА_9 пішли додому.

-висновком судово-медичної експертизи № 355 від 02.09.2015 року, з якого слідує, що у ОСОБА_5 мали місце такі тілесні ушкодження: садно в ділянці лівої брови, синець в ділянці лівої вушної раковини, струс головного мозку, які виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, за своїм характером належать до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров?я; садна 3, 4, 5 пальців правої кисті, які виникли від дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, за своїм характером належать до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості;

-даними протоколу слідчого експерименту від 23.06.2016 року з фототаблицями до нього за участю потерпілого ОСОБА_5 , де потерпілий показав хід, механізм спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Суд відхиляє показання обвинуваченого про виникнення у потерпілого тілесних ушкоджень від захвату за око, удару в ніс, заперечення спричинення тілесних ушкоджень припоном, оскільки такі спростовуються показаннями потерпілого, свідків-очевидців ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , які узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи щодо механізму утворення та локалізації тілесних ушкоджень, згідно якого тілесних ушкоджень в області правого ока, правого вуха та на носі у потерпілого не виявлено. Показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 не впливають на доведеність вини обвинуваченого, оскільки жоден з вказаних свідків не був очевидцем спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому ОСОБА_5 , а продовження конфлікту бачили лише з моменту вчинення дій потерпілим по припиненню посягання на нього обвинуваченим. Вказані обставини також підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_18 . Суд також відхиляє показання свідка ОСОБА_20 в частині того, що її чоловік ОСОБА_7 брав потерпілого за вухо та око, оскільки такі спростовуються висновком судово-медичної експертизи, згідно якого будь-яких тілесних ушкоджень у вказаних місцях обличчя потерпілого не виявлено, такі показання не підтверджуються показаннями інших свідків, в тому числі і свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_21 .

Таким чином прийняті судом докази в зв`язку з відповідністю їх фактичним обставинам та узгодженістю між собою доводять вину ОСОБА_7 в умисному заподіянні ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я потерпілого, та спростовують заперечення вини обвинуваченим у скоєнні злочину. При цьому суд враховує, що і сам обвинувачений в суді не заперечував конфлікту з потерпілим, причин його виникнення, під час якого намагався нанести останньому удар металевим припоном по голові від якого останній захищався шляхом закривання голови рукою.

Призначаючи обвинуваченому вид та розмір покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, скоїв злочин невеликої тяжкості, має сім?ю, малолітнього сина, працездатний, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно не працевлаштований.

За даними довідки Шепетівської центральної районної лікарні ОСОБА_7 з 2016 року перебуває на обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом хронічний алкоголізм і за даними схеми медичного обстеження від 29.06.2016 року страждає хронічним алкоголізмом в стадії ремісії, але примусового лікування не потребує.

Обставин, які пом?якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи наведені обставини, особу обвинуваченого, з огляду на види покарань, передбачених санкцією ч.2 ст. 125 КК України, суд знаходить, що для досягнення мети покарання, передбаченої ч.2 ст. 50 КК України, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді громадських робіт.

Позов прокурора про стягнення на користь медичного закладу витрат на лікування потерпілого в сумі 2417,49грн. підлягає до задоволення, оскільки такі витрати зумовлені протиправними діями обвинуваченого, а їх розмір підтверджений належними та допустити доказами.

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілого суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпілим заявлено позов до обвинуваченого про стягнення 1122грн. 38 коп. витрат на лікування, 50 000грн. моральної шкоди та 5000грн. витрат на правову допомогу.

Судом встановлено, у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому винуватим є ОСОБА_22 .. З

Згідно наданих потерпілим письмових доказів на лікування наслідків отриманих тілесних ушкоджень в результаті спричинення побиття його обвинуваченим, ОСОБА_5 витратив 333грн. 30 коп., тому в частині стягнення майнової шкоди позов підлягає до задоволення саме на таку суму.

Щодо компенсації моральної шкоди, то суд знаходить позов в цій частині задовольнити частково, виходячи з принципів розумності, достатності, адекватності розміру моральної шкоди понесеним стражданням, в рахуванням причин, що стали підставою для заподіяння такої шкоди потерпілому. Судом встановлено, що діями обвинуваченого потерпілому спричинено легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров?я, в результаті яких останній перебував на лікуванні у Шепетівській ЦРЛ протягом 10-ти днів. В результаті отриманих тілесних ушкоджень потерпілий відчував значний фізичних біль, тривалий час не міг, проживаючи у сільській місцевості, виконувати роботи по господарству, що створювало для нього додаткові життєві труднощі. Дії обвинуваченого щодо потерпілого були зумовлені помстою за побиття його дружини, що не заперечувалось сторонами кримінального провадження під час розгляду справи судом. За вказаних обставин суд знаходить, що достатнім для компенсації моральних страждань потерпілого буде 5000 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що 22 серпня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 було укладено угоду про надання правової допомоги у даному кримінальному провадженні. Згідно наданих квитанцій від 22.08.20016 року та 14.09.20016 року потерпілим сплачено адвокату за надання правової допомоги відповідно 3000 грн. та 2000грн.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 в судових засіданнях по вказаній справі згідно даних журналів судових засідань брав участь загалом протягом 5 год. 21 хв. 41 сек.

Мінімальна заробітна плата з часу укладення угоди між потерпілим та адвокатом складає 1450 грн. Таким чином витрати за участь адвоката в судових засіданнях становлять 3109,60 грн. (1450грн. х на 40% = 580 грн. х 5год. 21хв. 41сек.).

Крім того, адвокатом надано розрахунок вартості наданих правових послуг у справі, згідно якого на опрацювання матеріалів, підготовку запитів, опрацювання відповідей на запити та підготовку до суду позовної заяви ним затрачено 3 години, що становить 1740грн. В цій частині розрахунок вартості правових послуг суд визнає обґрунтованим, оскільки витрати часу адвоката на зазначені ним дії відповідають фактичним обставинам. Таким чином в загальному адвокатом на надання правових послуг у вказаному кримінальному провадженні затрачено 8 год. 21хв. 41сек. часу, що в грошовому виразі становить 4849,60грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого.

З огляду на особу обвинуваченого, обставини вчинення ним злочину, визначену йому міру покарання, суд не знаходить підстав для обрання йому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Позов прокурора задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь Шепетівської районної державної адміністрації для зарахування в районний бюджет для перерахування комунального закладу Шепетівської районної ради «Шепетівська центральна районна лікарня» на рахунок №7812 в ГУДКСУ в Хмельницькій області, МФО 815013, код 24060300, 2417 грн. 49 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 .

Позов потерпілого задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_5 333 грн. 30 коп. майнової, 5000 грн. моральної шкоди, та 4849грн. 60 коп. витрат на правову допомогу.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через суд, що ухвалив вирок, протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, та не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя : ОСОБА_1 .