справа № 462/8289/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, інваліда 2 групи, раніш судимого 21 грудня 2015 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 1020 грн., 9 березня 2016 року Залізничним районним судом м.Львова, зміненим Апеляційним судом Львівської області від 24.05.2016р., за ч.2 ст.185, ст.70 ч.4, КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, штрафу у розмірі 1020грн., більш суворим, до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 4.10.2015 року близько 21.год.30 хв.,знаходячись біля дверей гаража № НОМЕР_1 кооперативу «Автолюбитель-8», що по вул. Конюшинній,18а у м.Львові, на грунті раптово виниклого конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , наніс останньому удар сокирою по першому пальці лівої кісті, чим спричинив ОСОБА_4 рубану рану 1 го пальця лівої кісті, тобто легкі тілесні ушкодження.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав себе винним, а саме що від його дій були спричинені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 внаслідок застосування сокири та пояснив, що 4.10.2015 року ввечері він випив 350 г горілки, знаходився в своєму гаражі, вирішив поспати. Раптово в гараж зайшли потерпілий з батьком та стали його звинувачувати у крадіжки дерев`яних колодок. Потерпілий став його штовхати, тому він змушений був взяти сокиру, що була поруч, щоб нею захищатися нею. Він відштовхнув потерпілого з гаражу, припускає, що спричинив потерпілому тілесні ушкодження. У скоєному кається. Позовні вимоги не визнає. Вважає, що потерпілий також винний.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, його вина також підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що в має в автокооперативі гараж, 4. 10.2015 р. близько 21.30 год разом з батьком та дружиною приїхали на автомобілі до свого гаражу, по дорозі побачили тінь чоловіка, що втікав за кут гаражів, придивившись, побачив, що відсутні дерев`яні колодки, що були складені для будівництва. Проїхавши в сторону, куди побіг чоловік, побачили відкритий гараж та біля гаражу свої колодки. Коли зайшов в гараж, також побачив колодки та господаря гаражу, обвинуваченого ОСОБА_6 . Він спитав в нього про свої колодки та наказав йому занести колодки на місце де взяв. На що обвинувачений, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, став висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою. У зв`язку з цим він став телефоном викликати міліцію . Після того обвинувачений зі словами «Я тебе вб`ю» замахнувся на його батька, що стояв ліворуч . Батько відхилився , і тоді обвинувачений заніс сокиру над ним. Він підняв ліву руку вгору, прикриваючись від сокири, та отримав удар по першому пальці лівої кисті. Потім одразу обвинувачений закрився в гаражі. Приїхали працівники міліції і він поїхав у відділення міліції та в лікарню. Діями обвинуваченого йому заподіяна матеріальна шкода, оскільки на лікування він витратив 1375 грн., втрату часткової працездатності оцінює у розмірі 2000 грн., також поніс витрати на правову допомогу у розмірі 1000грн. Також йому була спричинена моральна шкода, оскільки він переніс моральні страждання від болю, незручності в побуті. Моральну шкоду оцінює в сумі 5000 грн. Просив суд стягнути з обвинуваченого на свою користь зазначені суми.

Допитані у якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначили, що бачили як обвинувачений ОСОБА_6 спричинив сокирою тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 4. 10.2015 р., а саме рубану рану пальця лівої руки при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення крім показань потерпілого та свідків підтверджується також і іншими, перевіреними судом доказами, а саме:

У відповідності до Висновку експерта № 1736 КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 5.10.2015 року у ОСОБА_4 згідно медичних документів, наданих з травмпункта №1 м.Львова 5 жовтня 2015 року лікарями встановлено діагноз : «Рубана рана 1-го пальця лівої кисті». При проведенні судово-медичної експертизи у потерпілого виявлено рану на 1 му пальці лівої кисті, яка утворилась від дії гострого предмета, тілесні ушкодження у вигляді рани могло виникнути 4 жовтня 2015 року та відноситься до легкого ступеня тяжкості.

Згідно до слідчого експерименту від 27.11.2015 року та фото таблиці до нього потерпілий ОСОБА_4 показав як обвинувачений спричинив йому тілесне ушкодження 4 жовтня 2015 року.

На слідчому експерименті від 27.11.2015 року та фото таблиці до нього свідок ОСОБА_10 показала як обвинувачений спричинив тілесне ушкодження 4 жовтня 2015 року ОСОБА_4 .

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_4 доведена і він повинен нести відповідальність за умисні дії, що виразились в спричинені потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень , тобто за ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, його позитивну характеристику з місця проживання, каяття у вчиненому, що суд відносить до обставини, що пом`якшує покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, передбачена ст. 67 КК України, суд визнає вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З наведеного та з урахуванням всіх обставин по справі, розміру отриманої пенсії обвинуваченим, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680грн.

Також суд вважає, що вирок Залізничного районного суду Львівської області від 9 березня 2016 р. слід виконувати самостійно, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах 1, 3 цієї статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

При вирішенні даного питання суд враховує, що штраф як основне покарання, призначений за один із злочинів, не підлягає складанню з іншими видами покарань при призначенні покарання за сукупністю злочинів (ст. 70) та за сукупністю вироків (ст. 71), а виконується самостійно.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.

Штраф як основне покарання, призначений за один із злочинів, не підлягає складанню з іншими видами покарань при призначенні покарання за сукупністю злочинів (ст. 70) та за сукупністю вироків (ст. 71), а виконується самостійно. Штраф як додаткове покарання також виконується самостійно (ч. 3, 4 ст. 72).

У разі, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Посилання на те, що штраф як основне покарання має бути поглинутим більш суворим покаранням у виді позбавлення волі є хибним.

Зазначена правова позиція викладена у справі ВССУ №5-2535 км15 від 12.11.2015р., 5-26км15 від 19.02.2015 року та в інших.
Таким чином, оскільки встановлено, що набрав законної сили постановлений щодо ОСОБА_6 вирок Залізничного районного суду Львівської області від 9 березня 2016 р., яким він засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п.2.3.4. ст.76 КК України, взявши до уваги положення ст. 72 КК України суд, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає, що виконувати вирок Залізничного районного суду Львівської області від 9 березня 2016 р. слід самостійно.
Заявлений потерпілим ОСОБА_4 позов підлягає частковому задоволенню : керуючись ст..128 КПК України, на підставі ст.1167 ЦК України в частині стягнення моральної шкоди слід стягнути з відповідача 5000 грн. з урахуванням ступеня та тривалості моральних страждань, застосування додаткових зусиль для організації свого життя , та на підставі принципу розумності та справедливості. Крім того, підлягає задоволенню позов в частині стягнення матеріальної допомоги тільки в частині понесених витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн., враховуючи участь адвоката в судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи, складання позовної заяви. Позов в іншій частині стягнення заявленої матеріальної шкоди підлягає відмові, оскільки позивач ОСОБА_4 на підставу своїх вимог не надав докази , що підтверджують понесені ним витрати.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 680грн.

Вирок Залізничного районного суду Львівської області від 9 березня 2016 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185, ст.70 ч.4, КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України, виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 спричинену моральну шкоду у розмірі 5000грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1