АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/198/16 Справа № 180/2362/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

23 березня 2016 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження №0000611 за апеляційними скаргами прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , захисника обвинуваченої ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Марганці Дніпропетровської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

На зазначений вирок прокурором Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , захисником обвинуваченої ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_8 , були подані апеляційні скарги, в яких:

- прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_8 , ухвалити на підставі п.3 ч.1 ст. 407 КК України свій вирок, яким засудити ОСОБА_8 до 12 років позбавлення волі. В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор посилається на те, що судом при призначенні покарання належним чином не враховано обставини, за яких був вчинений злочин. Так, вказаний злочин вчинено обвинуваченою з особливою зухвалістю про що свідчить спрямованість ножового удару, значна сила з якою він був нанесений та локалізація тілесного ушкодження. Окрім цього, судом належним чином не враховано той факт, що обвинувачена, навіть не намагалась скористатись іншими способами захисту (покликати на допомогу, викликати міліцію або елементарно покинути житло, маючи ключі), скоївши злочин, не намагалась надати першу допомогу потерпілому, а пішла розповісти про вчинене до своєї подруги. Також, в ході судового розгляду обвинувачена не визнала вину в пред`явленому обвинуваченні, що свідчить про відсутність щирого каяття у вчиненому злочині. Зазначає, що оцінюючи в сукупності зазначені обставини, судом при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 порушено вимоги ст. 65 КК України та призначено покарання, яке за своїм розміром не відповідає загальним засадам призначення покарань внаслідок його м`якості та є недостатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

- захисник просить змінити вирок суду, змінивши правову кваліфікацію кримінального правопорушення і застосувати до ОСОБА_8 ст. 118 КК України, як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони. В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник посилається на те, що в діях ОСОБА_8 є необхідна оборона, яка виникла на ґрунті протиправних дій та погроз ОСОБА_10 . Отже, ОСОБА_8 захищалася, але при цьому перевищила межі необхідної оборони. Зазначає, що суд прийшов до висновку, що зі сторони потерпілого не було небезпечного посягання і не врахував, що нападник чоловік, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, поступово йшов до своєї мети, тобто убити ОСОБА_8 і вбив би її, якби остання не захистила своє життя.

В той же час захисник вказує , що у випадку , якщо суд залишить кваліфікацію щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 115 КК України, пом`якшити призначене їй покарання, визначивши, що покарання у 10 років позбавлення волі своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої./Але , згідно обвинувального акту , матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 звинувачується за ч. 1 ст. 115 КК України/

- обвинувачена, в обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що вона перебувала у стані сильного душевного хвилювання, яке виникло у неї зненацька, внаслідок протиправної поведінки потерпілого ОСОБА_10 , яка виразилась у систематичних його образах, погрозах, та нанесенні фізичних і моральних травм. Зазначає, що у судовому засіданні не були розглянуті заявлені нею доводи, про те, що вона діяла з метою захисту свого життя та здоров`я. Крім того, суд не взяв до уваги пом`якшуючи вину обставини, а саме що вона викликала правоохоронні органи на місце злочину, сприяла слідству, свою вину визнала та щиросердно розкаюється, раніше не судима, вела порядний образ життя, працювала, має матір, яка хворіє.

Стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 судом першої інстанції ухвалено обвинувальний вирок та їй призначено покарання: за ч.1 ст. 115 КК України у виді 10 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи в розмірі 736,56 грн.
Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_8 визнана винною за скоєння кримінального правопорушення при наступних обставинах.

Так, 16.06.2015 року, приблизно о 16-10 год., обвинувачена ОСОБА_8 , знаходячись разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла між нею та її співмешканцем ОСОБА_10 з приводу вживання останнім спиртних напоїв, на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом на вбивство ОСОБА_10 , з метою його реалізації, взяла у праву руку кухонний ніж, клинком якого умисно нанесла ОСОБА_10 один удар в область передньої стінки грудної клітини ліворуч, спричинивши йому проникаюче колото-різане поранення стінки грудної клітини ліворуч з пошкодженням серця, яке супроводжувалося зовнішньою та внутрішньою кровотечею, та ускладнилося розвитком гострої крововтрати, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення і перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Таким, чином, ОСОБА_8 , з метою умисного позбавлення ОСОБА_10 життя, нанесла йому несумісні з життям тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події, тобто умисно вбила останнього.
В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та просив задовольнити її в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_7 проти апеляційної скарги прокурора заперечувала, та просила змінити вирок суду в частині кваліфікації вчиненого ОСОБА_11 правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження органами досудового розслідування та судом вивчені всі обставини, які могли мати значення у кримінальному провадженні. Порушень в ході досудового розслідування та в судовому засіданні вимог кримінального процесуального законодавства, які могли бути підставою для скасування або зміни вироку суду, перевіркою матеріалів кримінального провадження не виявлено.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , думку прокурора , який підтримав доводи своєї апеляції , пояснення обвинуваченої , яка підтримала доводи своєї апеляції та доводи апеляції захисника , перевіривши матеріали справи , вивчивши та проаналізувавши доводи , що містяться в апеляціях , зіставивши їх з наявними матеріалами кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд прийшов до наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України при обставинах, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими у суді.

У суді першої інстанції та в апеляційному суді обвинувачена не заперечувала свою причетність до вбивства ОСОБА_10 . Проте вказала, що вбивство скоїла перевищивши межі необхідної оборони. Також вказала,що сама сповістила органи внутрішніх справ про скоєне.

Проте, версія обвинуваченої та її захисника щодо мотиву скоєного злочину спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, згідно показань обвинуваченої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні вину визнала частково, підтвердила обставини скоєного злочину , вказавши що дійсно 16.06.2015 року між нею та її співмешканцем ОСОБА_10 сталася сварка, під час якої ОСОБА_10 бив її, душив, погрожував викинути з балкону. Оставивши його в кімнаті, вона пішла кухню, взяла ніж, повернулася в кімнату і нанесла йому один удар ножем в область серця. Після чого викинула нож з балкону, вийшла з квартири, зачинила її і пішла до подруги .

Однак, при повторному допиті в апеляційному суді 23.03.2016 року змінила свої свідчення ,пояснила , що потерпілий ОСОБА_10 був дуже п`яний,думала , що ОСОБА_12 хоче викинути її з балкону , після чого вона його штовхнула в кімнату , де він і впав , а вона на кухні взяла ножа і весь час, поки вони сварилися , тримала ножа в своїй руці вздовж свого тіла. При цьому вказала, що мала ключа від квартири , але не вийшла з неї.

Згідно показань свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні , остання підтвердила, що останнім часом ОСОБА_10 часто бив ОСОБА_8 , однак остання в правоохоронні органи не зверталася , про сварки знає зі слів ОСОБА_14 , підтверджує, що 17.06.2015 р. вона разом з ОСОБА_8 пішла до останньої на квартиру, де виявили труп ОСОБА_12 . З поведінки ОСОБА_14 , вона зрозуміла, що під час сварки ОСОБА_14 вбила ОСОБА_12 .

Згідно показань сідка ОСОБА_15 в судовому засіданні,вона підтвердила , що являється сусідкою ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , підтверджує, що 16.06.2015 року біля 17-00 год. чула глухий стукіт та гуркіт, але сварки в той день не чула. Раніше сварок також не чула і ніколи не бачила ОСОБА_14 з тілесними ушкодженнями.

Згідно показів свідка ОСОБА_16 - остання пояснила , що зі слів ОСОБА_14 знає , що остання вбила ОСОБА_12 саме 16.06.2015 р. ,нанесла йому удар ножем , при цьому розповіла, що посварилася з ОСОБА_12 , він наніс їй ушкодження. 16.06.2015р. ОСОБА_14 осталася у неї ночувати , при цьому ні міліцію, ні швидку допомогу ніхто не викликав.

Так, згідно протоколу огляду місця події від 17.06.2015р. та фото таблицями до нього, оглянуто та описано приміщення квартири АДРЕСА_3 , під час огляду встановлено, що в кімнаті квартири на підлозі знаходиться труп ОСОБА_10 / а.с. 50-61/, а в квартирі відсутні признаки боротьби, що спростовує твердження ОСОБА_14 про те, що вона захищалася від посягань ОСОБА_12 .

Згідно протоколу огляду місця події від 17.06.2015 року та фото таблицями до нього,

оглянуто та описано ніж, який виявлено на землі навпроти будинку АДРЕСА_4 на відстані 15 метрів від будинку / а.с. 72-75/. Ця обставина підтверджує покази ОСОБА_14 в судовому засіданні, згідно яких після нанесення удару ножем Паську, вона викинула нож з балкону.

Згідно висновків судово-медичної єкспертизи № 102-Е від 02.07.2015 року , причиною смерті ОСОБА_10 стало проникаюче колото-різане поранення стінки грудної клітини ліворуч з пошкодженням серця, яке супроводжувалося зовнішньою та внутрішньою кровотечею, та ускладнилося розвитком гострої крововтрати, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення і перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. При цьому , експерт з упевненістю вказав, що, враховуючи локалізацію, характер і механізм утворення виявленого при дослідженні трупа ОСОБА_10 тілесного ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням серця, його утворення можливе при обставинах / за механізмом спричинення/ на котрі вказує ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту/ а.с. 121-123/. Обставини та механізм нанесення тілесного ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаногно поранення грудної клітини з пошкодженням серця ОСОБА_10 не заперечує ОСОБА_8 і також підтверджуються протоколом та відеозаписом проведення слідчого експерименту від 18.-6.2015 року, під час якого ОСОБА_8 дуже подробно , в деталях розповіла про події які мали місце 16.06.2015 р. між нею та ОСОБА_12 , вказавши, як, яким чином вона нанесла удар ножем потерпілому в область серця / а.с. 91-97/. Ці обставини також підтверджуються висновками експерта № 736, відповідно до якого пошкодження на шматку шкіри з передньої стінки грудної клітки ліворуч від потерпілого ОСОБА_10 могло бути заподіяно клинком представленого на експертизу ножа / а.с. 116-120/.
Судова колегія, як і суд першої інстанції проходить до висновку , що доводи захисту про те, що органи досудового слідства не довели умислу обвинуваченої на вбивство потерпілого- необгрунтовані, виходячи з наступного.
До показань обвинуваченої ОСОБА_8 в судовому засіданні про те, що у неї не було умислу на вбивство , судова колегія відноситься критично , вважає їх суперечливими та непереконливими, оскільки ОСОБА_8 послідовно стверджувала, що саме вона нанесла удар ножем потерпілому в область серця , однак мети позбавляти життя потерпілого у неї не було.
До показань обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що потерпілий погрожував їй вбивством і вона мала реальні підстави боятися виконання таких дій, судова колегія, як і суд першої інстанції відносяться критично, вважають їх непереконливими та суперечливими, оскільки спростовуються показами свідка ОСОБА_15 ,яка в судовому засіданні поясняла , що почула з квартири потерпілого глухі стуки та гуркіт. Сварки в той день вона не чула, раніше також не чула, щоб ОСОБА_14 та ОСОБА_12 сварилися і ніколи не бачила її з тілесними ушкодженнями. Факт конфлікту між потерпілим та обвинуваченою підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_13 , яка 17.06.2015 року бачила ОСОБА_8 і зрозуміла, що ОСОБА_14 з ОСОБА_12 сварилися , а також висновком судово-медичного експерта, згідно якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді 2-х синців : на мочці лівого вуха і в лобній області ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Згідно висновку судово-медичної експертизи дослідження трупа ОСОБА_10 , останній перебував у стані алкогольного сп`ягніння. З пояснень обвинуваченої, конфлікт між нею та потерпілим виник внаслідок того, що вона сказала співмешканцю, що піде від нього, потім взяла пляшку з горілкою та вилила горілку в раковину. Після цих дій потерпілий почав ображати її та бити. Судова колегія вважає, що в даній ситуації обвинувачена, якщо вона реально сприймала погрозу своєму життю, мала можливість вийти з квартири, оскільки мала свої ключі,покликати на допомогу через відкритий балкон, тощо. Але , замість цього, вона пішла на кухню, взяла ніж, повернулася до кімнати, де знаходився потерпілий, і нанесла йому удар ножем в область серця.
Окрім того , при повторному допиті в апеляційному суді 23.03.2016 року ОСОБА_14 змінила свої свідчення ,пояснила , що потерпілий ОСОБА_10 був дуже п`яний,думала , що ОСОБА_12 хоче викинути її з балкону ,але не змогла пояснити , як саме , оскільки сама штовхнула його в кімнату , де він і впав , а вона на кухні взяла ножа і весь час, поки вони сварилися , тримала ножа в своїй руці вздовж свого тіла. При цьому вказала, що мала ключа від квартири , але не вийшла з неї. Підтвердила , що сама нанесла ОСОБА_12 удар ножем , після чого викинула ножа з балкону, відкрила своїм ключем квартиру та пішла ночувати до знайомої , при цьому закривши своїм же ключем квартиру.

Згідно протоколу огляду місця події обстановка у кімнаті не свідчить про факт боротьби між потерпілим та обвинуваченою. А тому показання ОСОБА_8 про те, з потерпілим вони билися , він реально погрожував їй фізичною розправою, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Судова колегія , як і суд першої інстанції прийшов до висновку , що коли обвинувачена після того, як нанесла потерпілому удар ножем і останній впав на підлогу, вийшла з квартири та пішла до знайомої і знаходилась там до наступного дня, не викликавши потерпілому швидку медичну допомогу, підтверджує висновки суду першої інстанції про те, що умисел у обвинуваченої був спрямований саме на позбавлення життя потерпілого.
Судова колегія вважає , що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність у обвинуваченої ОСОБА_8 прямого умислу на вбивство потерпілого, про що свідчить спосіб заподіяння тілесних ушкоджень, а саме нанесення удару ножем в область грудної клітини ліворуч,де знаходиться серце , від якого потерпілий помер на місці. А наносячи удар в життєво важливий орган- грудну клітину потерпілого, обвинувачена діяла з прямим умислом. І заподіяння вказаного тілесного ушкодження знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .
Згідно досліджених в судовому засіданні доказах по справі встановлено, що через зловживання потерпілим спиртними напоями між ним та обвинуваченою не раз виникали конфлікти, а тому відсутні підстави вважати, що між ними були хороші родинні відносини і в обвинуваченої був відсутній умисел на вбивство потерпілого.
Колегія суддів дійшла висновку , що доводи обвинуваченої і її захисника про те, що вона захищалася і діяла у стані необхідної оборони не ґрунтуються на матеріалах справи і доказах, які досліджувалися судом.
Згідно обставин справи, ОСОБА_8 самостійно взяла ніж, і зайшовши в кімнату, клинком ножа, який вона тримала в правій руці, нанесла один удар в область серця. Жодними матеріалами справи не підтверджується, що зі сторони потерпілого у відношенні ОСОБА_14 було небезпечне посягання. Колегія суддів вважає, що при цих обставинах обвинувачена не перебувала у стані необхідної оборони, про що свідчить відсутність знарядь нападу в руках потерпілого і самого нападу зі сторони потерпілого. Згідно матеріалів справи, потерпілий не очікував таких дій зі сторони обвинуваченої, та, зважаючи на раптовість нападу,фактично не мав змоги захищатися, коли обвинувачена нанесла йому удар.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив , що мотивом для позбавлення життя потерпілого слугувала сварка, яка виникла між потерпілим та обвинуваченою, яка повідомила , що покине його та вилила горілку в раковину і спровокувала конфлікт, оскільки її дратував той факт, що потерпілий зловживав алкоголем та ображав її. Обставини конфлікту свідчать про те, що ОСОБА_8 позбавила життя потерпілого саме на грунті особистих неприязних стосунків, які раптово виникли під час сварки. Про те, обвинувачена не заперечувала, що удар ножем , від якого настала смерть потерпілого, нанесла вона. Спрямованість ножового удару, значна сила, з якою він був нанесений та локалізація тілесного ушкодження, поведінка ОСОБА_14 після нанесення удару ножем / викинула ножа з балкону, покинула потерпілого самого дома, не викликавши «швидку допомогу» / свідчать про те, що обвинувачена діяла з умислом спричинення смерті потерпілому і досягла своєї мети.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, про що йдеться у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено.

Аналіз вище викладених доказів у їх сукупності, поза розумний сумнів свідчать про вчинення ОСОБА_8 вбивства потерпілого ОСОБА_10 /умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині/ і кваліфікуються за ч. 1 ст. 115 КК України.

Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 172, ОСОБА_8 на момент інкримінованих їй дій у стані фізіологічного афекту не перебувала, хронічним психічним захворюванням не страждала і не страждає, могла контролювати свої дії і керувати ними. / а.с. 101-104/

Доводи апелянта щодо необхідності відображення у вироку інших доказів на сутність прийнятого рішення не впливають, оскільки, сукупність наведених у вироку доказів є взаємозв`язаною та достатньою для висновку про доведеність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення.

Твердження апелянта про перевищення меж необхідної оборони, так як ОСОБА_10 ударив її, спростовуються її показами як ході слідчого експерименту,так і в судових засіданнях, які суд обгрунтованно взяв до уваги.

Покарання ОСОБА_8 призначено згідно вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких, обставини його вчинення, даних про особу обвинуваченої, яка характеризується посередньо.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни вироку, про що просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження,а саме ухвали суду про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_8 від 17 червня 2015 року, свідчень самої ОСОБА_8 , ОСОБА_8 перебувала під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з 17 червня 2015 року по 23 березня 2016 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, обвинуваченому зараховується строк попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання вказаний строк попереднього ув`язнення.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407,409,414,420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника у відношенні ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Міру запобіжного заходу залишити тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 у строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 17 червня 2015 року по 23 березня 2016 року включно , з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою,- в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4