Справа № 454/98/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/294/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 1 лютого 2016 року про зарахування засудженому ОСОБА_7 в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 1 лютого 2016 року задоволено клопотання представника засудженого ОСОБА_7 захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 задоволено частково. Засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 17 січня 2011 року по 21 грудня 2011 року, з 26 червня 2012 року по 5 серпня 2012 року, з 6 жовтня 2012 року по 23 березня 2013 року, з 30 квітня 2013 року по 6 жовтня 2014 року, з 18 червня 2015 року по 23 червня 2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Не погоджуючись з ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 1 лютого 2016 року, прокурор Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою зарахувати в строк основного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 термін попереднього ув`язнення з 17 січня 2011 року по 21 грудня 2011 року, з 30 квітня 2013 року по 6 жовтня 2014 року.

Вважає ухвалу незаконною та необгрунтованою. Зазначає, що судом першої інстанції проігноровано вимоги ст.ст. 1, 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та враховано в строк попереднього ув`язнення строки перебування засудженого ОСОБА_7 в установах попереднього ув`язнення з 26.06.2012 року по 05.08.2012 року та з 06.10.2012 року по 23.03.2013 року для участі у касаційних перевірках Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ вироку Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 8.09.2011 року, який 21.12.2011 року набрав законної сили, та з 18.06.2015 року по 23.06.2015 року для участі у касаційній перевірці Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ вироку Енергодарського міського суду Запорізької області від 29 квітня 2014 року, який набрав законної сили 06.10.2014 року.
Зазначає, що аналогічної позиції дотримується і Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних та кримінальних справ, який у своїх роз`ясненнях голові Апеляційного суду Запорізької області про деякі питання зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання вказав, що незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 р.) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Вважає, що в даному випадку судом помилково застосовано п.ґ) ч.5 ст. 72 КК України та враховано строки перебування засудженого ОСОБА_7 в установах попереднього ув`язнення для участі у касаційних перевірках вироків стосовно нього Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ, як строки перебування в установах попереднього ув`язнення, що дають право на перерахунок строку основного покарання.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просить апеляційну скаргу задоволити, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просять в задоволенні апеляційної скарги відмовити, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

За змістом ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Згідно ч.5 ст. 72 КК України у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Судом першої інстанції зараховано засудженому ОСОБА_7 такі періоди перебування під вартою в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, зокрема: 1) з моменту затримання по підозрі у вчиненні злочину 17.01.2011 року по 21.12.2011 року, тобто дати набрання законної сили вироком Кам`янськоДніпровського районного суду Запорізької області від 8 вересня 2011 року щодо ОСОБА_7 ;

2) з 26.06.2012 року по 05.08.2012 року - час перебування засудженого ОСОБА_7 в СІЗО м. Києва. Суд першої інстанції обгрунтовував своє рішення тим, що в судовому засіданні підтверджено документами особової справи засудженого ОСОБА_7 строк його перебування в СІЗО згідно відповідних судових рішень та викликів його для його участі в судових засіданнях в межах кримінального провадження за ч.2 ст. 152, ст. 395 КК України в касаційній інстанції;

3) з 6.10.2012 року по 23.03.2013 року - час перебування засудженого ОСОБА_7 в СІЗО м. Києва. Суд першої інстанції обгрунтовував своє рішення тим, що в судовому засіданні підтверджено документами особової справи засудженого ОСОБА_7 строк його перебування в СІЗО згідно відповідних судових рішень та викликів його для його участі в судових засіданнях в межах кримінального провадження за ч.2 ст. 152, ст. 395 КК України в касаційній інстанції;

4) з 30.04.2013 року по 06.10.2014 року - час нового судового розгляду кримінального провадження після скасування вироку Кам`янськоДніпровського районного суду Запорізької області від 8 вересня 2011 року. Суд першої інстанції обгрунтовував своє рішення тим, що відповідно до ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 6.10.2014 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення та вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 29 квітня 2014 року щодо ОСОБА_7 (в межах кримінального провадження за ч.2 ст. 152, ст. 395 КК України) залишено без змін, тобто вирок вступив в законну силу 6.10.2014 року;

5) з 18.06.2015 року по 23.06.2015 року - час перебування засудженого ОСОБА_7 в СІЗО м. Києва. Суд першої інстанції обгрунтовував своє рішення тим, що в судовому засіданні підтверджено документами особової справи засудженого ОСОБА_7 строк його перебування в СІЗО згідно відповідних судових рішень та викликів його для його участі в судових засіданнях в межах кримінального провадження за ч.2 ст. 152, ст. 395 КК України в касаційній інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про незаконність та необгрунтованість ухвали суду першої інстанції в частині врахування строків перебування засудженого ОСОБА_7 в установах попереднього ув`язнення для участі у касаційних перевірках вироків стосовно нього Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ як строків перебування в установах попереднього ув`язнення, що дають право на перерахунок строку основного покарання, то з такими колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Так, згідно розділу І Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року та п.«ґ» ч.5 ст. 72 КК України при зарахуванні строку попереднього ув`язнення у строк покарання, в строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляду кримінального провадження.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 26 червня 2012 року по 5 серпня 2012 року, з 6 жовтня 2012 року по 23 березня 2013 року та з 18 червня 2015 року по 23 червня 2015 року засуджений ОСОБА_7 перебував в установі попереднього ув`язнення СІЗО м. Києва для участі в касаційному розгляді.

У відповідності до змісту глави 31 КПК України 1960 року та глави 32 КПК України 2012 року касаційне провадження є судовим розглядом. Законом передбачено процедуру саме «розгляду» справи касаційним судом (ст. 394 КПК України 1960 року, ст. 434 КПК України 2012 року), касаційний розгляд здійснюється за правилами розгляду справи в суді апеляційної інстанції (ст.ст. 394, 362 КПК України 1960 року, ст. 434 КПК України 2012 року). Законом передбачено право участі учасників кримінальної справи (провадження) в касаційному розгляді з можливістю надання ними своїх пояснень, висловлення своїх доводів та заявлення клопотань (ст. 391 КПК України 1960 року, ст. 434 КПК України 2012 року). Аналіз вказаних норм чітко свідчить, що касаційний розгляд є правовою процедурою, яка відповідає поняттю «судовий розгляд», з обмеженням лише обсягу такого розгляду.

Отже, в межах кримінального провадження за за ч.2 ст. 152, ст. 395 КК України (в межах якого ОСОБА_7 засуджений до позбавлення волі) у зазначені вище періоди мало місце перебування засудженого ОСОБА_7 в установах попереднього ув`язнення, для участі в судовому розгляді, строк якого відповідно до розділу І Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року та п.«ґ» ч.5 ст. 72 КК України зараховується до строку попереднього ув`язнення при його зарахуванні до строку основного покарання.

Необгрунтованим є і покликання прокурора в апеляційній скарзі на роз`яснення Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, адресованих голові Апеляційного суду Запорізької області, про деякі питання зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, згідно якого попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. Проте слідуючи змісту такого роз`яснення, стає зрозумілим, що вони стосуються питання зарахування строку етапування особи з установи попереднього ув`язнення до установи виконання покарання після набрання вироком законної сили, а не участі особи в касаційному розгляді після набрання вироком законної сили.

Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали суду.

З огляду на викладене колегія суддів прийшла до висновку про необгрунтованість апеляційної скарги. Ухвала суду є законною, обгрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому покарання, передбачене частиною першою цієї статті.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 станом на 22 березня 2016 року, з врахуванням положень ст. 72 КК України, відбув призначене судом першої інстанції покарання у виді восьми років позбавлення волі, то його слід звільнити з-під варти в залі судового засідання негайно.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 1 лютого 2016 року про зарахування засудженому ОСОБА_7 в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_9 без задоволення.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4