АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Судове Провадження № 11-кп/791/84/16 званчук в.м.
категорія: ст. 286 ч. 2 КК України Доповідач: ОСОБА_1

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2016 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000448, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Стратіївка Тростянецького району Вінницької області, громадянина України, одруженого, який працює водієм КП „Херсонкомунтранссервіс, раніше не судимого, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,

за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 , заступника прокурора Херсонської області на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 19 листопада 2015 року,

встановила:

Цим вироком ОСОБА_9 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обраний у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання обчислюється з 19.11.2015.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь:

- потерпілого ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 19 536 грн. 47 коп., моральну шкоду в розмірі 200000 гривень;

- цивільного позивача ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 100000 гривень.

Вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним і засуджений за злочин, вчинений ним за таких обставин.

21.07.2015 року близько 20 години, ОСОБА_9 , керуючи автобусом „БАЗ А079.14, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Херсоні рухаючись по вул. Миколаївське шосе зі сторони вул. Будьонного в напрямку пл. Перемоги, грубо порушив вимоги п. 2.3 б), п. 12.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, в момент виникнення для нього об`єктивної небезпеки, яка проявилась в не зменшенні швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, втратив керування транспортним засобом виїхав автобусом за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, а в подальшому на смугу зустрічного руху транспортних засобів, де допустив зіткнення з автомобілем „Huyndai Santa Fe реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , що рухався в зустрічному напрямку.

В результаті даної ДТП потерпілому ОСОБА_11 заподіянні тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді тупої травми грудної клітини і живота, численні розриви селезінки, переломи ребер 1-9 лівої сторони, і 3 ребра правої сторони, перелом лівої лопатки, забої легенів, струс мозку.

В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_10 посилаються на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначають, що матеріали кримінального провадження не містять журнал судового засідання від 19.10.2015 року та від 28.10.2015 року, а також відсутнє технічне фіксування під час судового провадження, не зважаючи на прибуття сторін по справі та проведення судового засідання. Окрім того, суд розглянув справу не за обвинуваченням, а за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України. Суд як на докази вини ОСОБА_9 послався на показання потерпілого ОСОБА_11 , речові докази залучені до провадження, протокол огляду місця події від 21.07.2015 року та висновок експерта, які в порушення вимог ч. 2 ст. 23 КПК України, безпосередньо не дослідив. Окрім того, суд у вироку послався на показання представника цивільного позивача та представника потерпілого, які свідками по кримінальному провадженню не визнавалися та не попереджувалися про кримінальну відповідальність за надання за відомо неправдивих показань. Окрім того, ні органами досудового розслідування, ні судом не було досліджено та спростовано чи підтверджено заперечення ОСОБА_9 з приводу його вини у спричиненні ДТП, а саме те, що під час руху в нього перестав працювати двигун, що в свою чергу призвело до неможливості використання рульового та гальмівного механізмів під час керування транспортним засобом. Просять вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 19.11.2015 щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Скасувати обраний щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить вирок суду щодо нього скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Херсонської області посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що суд, в порушення вимог ст. 337 КПК України, вийшов за межі висунутого органом досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_9 , збільшив об`єм обвинувачення, чим фактично погіршив його становище. Окрім того, суд порушив принцип безпосередності дослідження доказів та в основу вироку поклав показання потерпілого ОСОБА_11 , якого в судовому засіданні не допитував. Обґрунтовуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, суд послався на показання представника цивільного позивача та представника потерпілого, не звернувши увагу на те, що ці особи свідками у справі не визнавалися та не попереджувались про кримінальну відповідальність за дачу за відомо неправдивих показань. Просить вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 19.11.2015 щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданих апеляційних скарг, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу заступника прокурора області з підстав викладених у ній, обвинуваченого, його захисника, які підтримали подані відповідно ними апеляційні скарги, представника потерпілого та цивільних позивачів, який підтримав апеляційні скарги сторони захисту та прокурора, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

В силу ст. 374 КПК України вирок суду поряд з іншими вимогами повинен містити конкретне формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням часу, місця, форми вини, мотивів вчинення кримінального правопорушення, доказів на підтвердження встановлених судом обставин. Докази на підтвердження встановлених обставин справи повинні належно бути дослідженими та зафіксованими.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Проте суд зазначених вимог кримінального процесуального закону належним чином не виконав.

В порушення вимог ст. 337 КПК України, суд вийшов за межі висунутого відповідно до обвинувального акту обвинувачення, змінивши його в частині викладу фактичних обставин правопорушення та об`єктивної сторони інкримінованого правопорушення, зазначивши, що ОСОБА_9 проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка проявилась в не зменшенні швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу.

В порушення вимог ст. 374 КПК України, мотиви зміни обвинувачення судом у вироку не мотивовані, а фактичні обставини справи залишились невстановленими, зокрема щодо того, в чому виразилась неуважність та безпечність з боку ОСОБА_9 , до якої саме дорожньої обстановки вона була проявлена, яка об`єктивна небезпека виникла для ОСОБА_9 в досліджуваній ситуації, в чому вона виражалася та від кого виходила, який причинний зв`язок існує між зменшенням швидкості та наслідками, що настали, в чому саме виразилось порушення ОСОБА_9 Правил дорожнього руху України та яким чином їх дотримання могло запобігти зіткненню з транспортним засобом марки „„Huyndai Santa Fe.

Окрім того, диспозиція ст. 286 ч. 2 КК України передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.

Зазначена норма закону є банкетною, а тому ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_9 за ст. 286 КК України суд мав звернутись до Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями).

В порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, судом не сформульовано належним чином обвинувачення, визнане ним доведеним, не розкрито зміст Правил дорожнього руху України, які порушив ОСОБА_9 , що призвело до настання суспільно небезпечних наслідків.

Під час судового розгляду залишились не дослідженими обставини на які вказував обвинувачений щодо технічних причин виникнення дорожньо-транспортної події, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Окрім того, судом безпідставно та необґрунтовано відмовлено стороні захисту у задоволенні клопотання про виклик в судове засідання для допиту та роз`яснення висновків експертів у кримінальному провадженні щодо об`єктивності висновків яких у нього виникли сумніви.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

Мотивуючи своє рішення щодо доведеності вини ОСОБА_9 в інкримінованому йому правопорушенні, суд, в порушення вимог ст. 23 КПК України, послався на показання потерпілого, який участі у судовому розгляді не брав та відповідно безпосередньо судом допитаний не був, внаслідок чого суд не вправі був посилатись на його показання, надані ним під час досудового розслідування.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В силу ст. 95 КПК України показання це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинувачений, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Положення ст. 95 КПК України встановлюють вичерпний перелік осіб, які можуть надавати показання у кримінальному провадженні, а отже посилання у вироку суду на показання представника потерпілого та цивільного позивача, як на доказ вини ОСОБА_9 , не можуть бути визнані процесуальними джерелами доказів.

Відповідно до вимог ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Проте суд, ухвалюючи рішення про виділення цивільного позову ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до ОСОБА_9 в частині відшкодування вартості пошкодженого транспортного засобу і розгляду його в порядку цивільного судочинства прийняв рішення, яке суперечить вимогам ст. 129 КПК України.

Окрім того, як видно із матеріалів кримінального провадження, зокрема журналу судового засідання та технічного запису фіксації судового процесу по даному кримінальному провадженню, підготовче судове засідання 15 вересня 2015 року було проведене без участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_13 призначеного Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Херсонській області 28 серпня 2015 року у даному кримінальному провадженні (а.п. 29), також відсутні і відомості щодо його належного повідомлення про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання.

Частиною першою статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частиною другою вказаної норми закону передбачено, що судове провадження здійснене за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою, у будь-якому разі підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення.

З урахуванням того, що судове провадження щодо обвинуваченого розглянуто за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою, що у відповідності до вимог ст. ст. 409, 415 КПК України, є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

З урахуванням наведених обставин вирок суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки враховуючи викладені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового розгляду, колегія суддів позбавлена можливості перевірити належним чином викладені в апеляційних скаргах доводи апелянтів щодо фактичних обставин кримінального провадження, застосування закону України про кримінальну відповідальність й постановити законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

У зв`язку із скасуванням вироку суду, даних про особу обвинуваченого, його репутації та відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підлягає скасуванню і обраний судом ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області задовольнити повністю.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 19 листопада 2015 року щодо ОСОБА_9 - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в тому ж суді в іншому складі суддів зі стадії підготовчого судового засідання.

Міру запобіжного заходу обрану судом ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою скасувати.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала набуває законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

________________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2