У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_8,
суддів ОСОБА_9 і ОСОБА_10,

розглянувши в судовому засіданні 30 червня 2016 року в м. Києві заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо них,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 подали до Верховного Суду України спільну заяву на підставі п.1, п.п. 2 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України в редакції 2012 року (як зазначено у заяві) у зв'язку з тим, що рішенням Європейського суду з прав людини від 15 липня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 22 листопада 2010 року в справі «ОСОБА_4 та інші проти України» встановлено факт порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справ щодо заявників національними судами України.

У своїй спільній заяві заявники порушують питання про перегляд рішення Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим) від 18 лютого 1999 року, ухвали Верховного Суду України від 17 липня 2002 року (по цивільній справі №2-428/1999); постанови Євпаторійського міського суду АР Крим від 21 квітня 1999 року, ухвали Апеляційного суду АР Крим від 12 серпня 2003 року (по кримінальній справі № 1-440/1999); вироку Євпаторійського міського суду АР Крим від 12 січня 2004 року, ухвали Апеляційного суду АР Крим від 16 березня 2004 року, ухвали Верховного Суду України від 01 липня 2004 року (по кримінальній справі № 1-28/04); вироку Євпаторійського міського суду АР Крим від 21 грудня 2005 року, ухвали Апеляційного суду АР Крим від 21 березня 2006 року, постанови Верховного Суду України від 12 серпня 2006 року (по кримінальній справі № 1-33/2005). Просять скасувати судові рішення по зазначеній цивільній справі та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7, а також порушують питання про скасування судових рішень у вищезазначених кримінальних справах та просять провадження по ним закрити у зв'язку з відсутністю події злочину. Крім того, просять виконати рішення Європейського суду з прав людини від 15 липня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 22 листопада 2010 року у справі «ОСОБА_4 та інші проти України».

Водночас, у своїй спільній заяві ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, посилаючись на норми статті 117 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), порушують питання про поновлення строку для подання заяви про перегляд зазначених судових рішень Верховним Судом України, обґрунтовуючи це тим, що останню відповідь Верховного Суду України від 25 грудня 2015 року по справі № 6-3087ц15 ними було отримано у 2016 році.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви та наведені у ній підстави щодо поновлення строку для її подання до Верховного Суду України, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до статті 444 КПК, Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом. Перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, визначених у статті 445 КПК, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 447 КПК встановлені процесуальні строки подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 445 цього Кодексу. Норми цієї статті визначають період у часі - три місяці - і вказівку на подію (момент), із якого починається перебіг цього строку для подачі заяви про перегляд судового рішення, у залежності від конкретної підстави, визначеної частиною першою статтею 445 КПК, а саме: день ухвалення оспореного (оскарженого) або порівнюваного судових рішень суду касаційної інстанції (з підстави, передбаченої пунктами 1, 2 статті 445 КПК); день ухвалення оскаржуваного судового рішення суду касаційної інстанції або день прийняття постанови Верховного Суду України з висновком про застосування норм права (з підстави, передбаченої пунктом 3 статті 445 КПК); день, коли особі, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, стало або мало стати відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного (з підстави, передбаченої пунктом 4 статті 445 КПК). Строк, пропущений з причин, визнаних поважними, суд може поновити за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України.

Рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_4 та інші проти України» від 15 липня 2010 року набуло статусу остаточного 22 листопада 2010 року, заяву про перегляд судових рішень заявники направили до Верховного Суду України 08 червня 2016 року.

Отже, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 звернулися до Верховного Суду України з вказаною заявою поза межами визначеного процесуальним законом тримісячного терміну.

Відповідно до вимог частини шостої статті 447 КПК України, у разі пропущення строку, встановленого частинами першою ‒ третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у передбачений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Посилання заявників у їх спільній заяві на те, що остання відповідь Верховного Суду України від 25 грудня 2015 року по справі № 6-3087ц15 була ними отримана у 2016 році, і що саме це позбавило їх можливості вчасно підготувати заяву про перегляд судового рішення та подати її у визначений законом строк, не може бути визнано переконливим, а причина пропуску строку поважною. Інших доводів щодо поважності причин пропуску цього строку заявниками не наведено, тому у його поновленні слід відмовити, а спільну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Крім того, як убачається із наявних у Верховному Суді України даних, ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року ОСОБА_4 відмовлено у відкритті провадження та у витребуванні справи щодо нього для перевірки ухвали Апеляційного суду АР Крим від 12 серпня 2003 року та постанови Євпаторійського міського суду від 21 квітня 1999 року щодо нього в порядку глави 32-1 КПК (з підстав порушення Україною міжнародних зобов'язань внаслідок недотримання норм процесуального права, встановлених у рішенні Європейського суду з прав людини «ОСОБА_4 та інші проти України»). Наведене дає підставу вважати, що ОСОБА_4 було відомо про набуття рішенням Європейського суду з прав людини від 15 липня 2010 року «ОСОБА_4 та інші проти України» статусу остаточного 22 листопада 2010 року.

На підставі викладеного, керуючись частиною шостою статті 447, статтею 450 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у поновленні строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо них.

Заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України судових рішень зазначених у заяві ‒ залишити без розгляду.

С у д д і :

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_8