Справа № 442/5173/15-к
Провадження № 1-кп/442/78/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000288 від 06.07.2015 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Новини Яворівського району Львівської області, з вищою освітою, одруженого, відстороненого від посади лікаря-пульмунолога Стебницької міської лікарні, пенсіонера, депутата Стебницької міської ради, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому , що перебуваючи згідно наказу №56 від 01.06.2012 року на посадах лікаря пульмонолога поліклініки (0,5 ставки), лікаря пульмонолога стаціонару (0,25 ставки), лікаря приймального покою (0,25 ставки), будучи службовою особою, в обов`язки якого, відповідно до посадової інструкції, затвердженої головним лікарем Стебницької міської лікарні, входили повноваження щодо проведення амбулаторного прийому, надання консультативної пульмонолічної допомоги хворим на захворювання органів дихання, проводити ургентну госпіталізацію хворих з наданням їм на догоспітальному етапі невідкладної медичної допомоги, вести лікарську документацію, контролювати своєчасне виконання призначень хворим, які знаходяться на амбулаторному лікуванні, керувати роботою підпорядкованого середнього медичного персоналу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, 03.07.2015 року перебуваючи у своєму службовому кабінеті у приміщенні Стебницької міської лікарні що по вул. С.Стрільців, 2, у м. Стебнику при зверненні до нього ОСОБА_6 зі скеруванням ВЛК для проходження стаціонарного лікування в Стебницькій міській лікарні, роз`яснив останньому, що може забезпечити проходження відповідного курсу лікування та оформити медичну документацію, згідно якої ОСОБА_6 буде звільнено від призову за мобілізацією, при цьому висловив пропозицію передати йому за вчинення вказаних дій неправомірну вигоду в сумі 1000 доларів США..

На виконання вказаної домовленості 04.07.2015 ОСОБА_6 перебуваючи у службовому кабінеті ОСОБА_3 , що за адресою: м. Стебник, вул. С.Стрільців, 2, передав останньому частину неправомірної вигоди в сумі 200 доларів США (що згідно курсу НБУ становило 4202,2 грн.), за проходження курсу лікування та видачу медичних документів, на підставі яких останнього мало бути звільнено ВЛК від призову за мобілізацією.

В подальшому 09.07.2015 ОСОБА_3 , перебуваючи в службовому кабінеті, що за адресою: м.Стебник, вул. С.Стрільців, 2, одержав від ОСОБА_6 частину неправомірної вигоди в сумі 300 доларів США (що згідно курсу НБУ становило 6591,3 грн.) за проходження курсу лікування та видачу медичних документів, на підставі яких останнього мало бути звільнено ВЛК від призову за мобілізацією. Разом з тим, маючи умисел на одержання іншої частини неправомірної вигоди, ОСОБА_3 повторно озвучив пропозицію про надання йому неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США, після чого його протиправні дії були викриті працівниками правоохоронного органу, а предмет неправомірної вигоди в сумі 300 доларів США вилучений. Всього за період 04-09.07.2015 ОСОБА_3 одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_6 в сумі 500 доларів США (що згідно курсу НБУ становило 10 793,5 грн.).

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст. 368 КК України.

В підтвердження вини ОСОБА_3 сторона обвинувачення покликається на такі докази:

- показання свідка ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що звернувся до обвинуваченого ОСОБА_3 за допомогою, оскільки захворів. Йому його порадили як хорошого лікаря. Під час консультації ОСОБА_3 повідомив, що за винагороду може встановити такий діагноз, який би давав можливість отримати відстрочку від мобілізації. Вказана винагорода мала становити 1000доларів США, з яких було спочатку передано 200 доларів, а згодом ще 300. Пояснив, що гроші передавав як за призначення лікування хвороби, оскільки дійсно був хворий, проведені обстеження, так і за встановлення такого діагнозу, який би давав підстави для відстрочки від призову за мобілізацією. Крім цього пояснив, що за призначенням лікаря ОСОБА_3 йому провели обстеження, рентген,кардіограму, встановили діагноз, призначили лікування, а у ВЛК йому дали скерування до Львова для проходження медогляду медичною комісією. Водночас ОСОБА_3 обіцяв поїхати з ним до Львова та посприяти у відстрочці від призову;

- витяг з кримінального провадження №12-0288;

- Заяву ОСОБА_6 про притягнення до відповідальності лікаря-пульмонолога Стебницької міської лікарні ОСОБА_3 ;

- Повістку ІНФОРМАЦІЯ_2 про виклик ОСОБА_6 на 08.07.2015 год. для проходження медичної комісії та проходження співбесіди щодо призову на військову службу по мобілізації (а.с.13);

- Постанову про проведення контролю за вчиненням злочину від 7.07.2015року ;

- клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 7 липня 2015року ;

- повідомлення слідчого про результати розгляду клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме :аудіо-, відео контролю особи та візуального спостереження за ОСОБА_3 ;

- доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій від 8 липня 2014року ;

- ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 8 липня 2015року про надання дозволу на проведення обшуку;

- Протокол ідентифікації та помічення грошових коштів від 09.07.2015 року - купюри номіналом : 100 дол. США KL 37994964C; 100 дол. США KL 53353428 В; 100 дол. США НВ 08475401L, які оброблені спец хімікатом « Промінь-1» та повернуто ОСОБА_6 для подальшого використання їх під час проведення заходів з ОСОБА_3 ;

- Протокол обшуку від 09.07.2015 року з відеофіксацією кабінету лікаря-пульмунолога Стебницької міської лікарні ОСОБА_3 , де зокрема в робочому столі, за яким сидів ОСОБА_3 в правій середній шухляді було виявлено грошові кошти, які були освітлені лампою ультрафіолетового світіння та на яких були виявлені слід світло зеленого кольору характерні для спецхімпрепарату «Промінь-1». Купюри в сумі 300 дол. США, номіналом по 100 дол. США були звірені з грошовими коштами, зазначеними в протоколі ідентифікації грошових коштів від 09.07.2015 року і співпали з серіями, номерами купюр. Після чого опечатані в пакет №4, а медичні гумові рукавиці в яких проводився огляд в пакет №5. При цьому здійснено змиви з пальців долонь правої та лівої рук ОСОБА_3 , які поміщені в пакет №1 та пакет №2; рукавиці в яких проводились змиви в пакет №3 .

- постанову про припинення негласних слідчих (розшукових) дій від 9 липня 2015року , згідно якої припинено контроль за вчиненням злочину ОСОБА_3 та подальше проведення відносно нього негласних слідчих (розшукових) дій ;

- протокол огляду предметів від 10.07.2015року та постанову про визнання речей речовими доказами, згідно яких диск фільтрувального паперу зі взірцем спецхімпрепарату «Промінь-1», медичну картку стаціонарного хворого №2919 ОСОБА_6 на 5-ти аркушах; скерування, виписане лікарями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 гр.. ОСОБА_6 , який скеровується на стаціонарне лікування в Стебницьку міську лікарню; бланк із аналізами ОСОБА_6 та кардіографа; сформована добровільна згода пацієнта ОСОБА_6 , та карта хворого, який вибув із стаціонару №29219 ОСОБА_6 ; направлення №163, виписане 08.07.2015 року - ОСОБА_6 на лікування в Стебницьку міську лікарню; направлення №163, виписане 08.07.2015 року ОСОБА_6 для обстеження у ЛФПЦ, акт обстеження стану здоров`я ОСОБА_6 , який є незаповнений в двох примірниках, визнано речовими доказами;

- протоколи про результати аудіо- та відеоконтролю особи, згідно яких встановлено передавання ОСОБА_6 коштів в сумі 300 доларів США обвинуваченому ОСОБА_3 ;

- клопотання про розсекречення матеріальних носіїв інформації та постанову від 21 липня 2015року ;

- Медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_6 №2919, заведену 04.07.2015 о 13 год. 10 хв. з діагнозом при госпіталізації ХОЛ, ст. загострення, де наявне також скерування на стаціонарне лікування від 02.07.2015 року за підписом лікарів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.31-32);

- довідку , видану ОСОБА_6 про те, що він дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні в СМЛ з 4.07.2015р.;

- скерування ОСОБА_6 від лікаря пульмонолога;

- заяву ОСОБА_6 про надання дозволу завершити лікування у Стебницькій міській лікарні;

- висновок лікаря ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 про скерування ОСОБА_6 на долікування;

- постанову про визнання речовими доказами від 24 липня 2015року, згідно якої визнано речовими доказами - облікову картку ОСОБА_6 на одному аркуші; картку обстеження та медичного огляду по мобілізації ОСОБА_6 на одному аркуші; довідку видана на імя ОСОБА_6 , про те, що він перебуває на стаціонарному лікуваннні в Стебницькій міській лікарні, діагноз та заяву ОСОБА_6 на надання дозволу на завершення лікуванння в Стебницькій міській лікарні, висновок лікаря, які долучені до матеріалів досудового розслідування, № 00000288 від 06.07.2015 року.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково. Пояснив, що до нього звернувся ОСОБА_6 за допомогою, виявив бажання обстежитись. Він пояснив, що потрібно скерування з військкомату. Після чого, ОСОБА_6 був скерований з Дрогобицької міської поліклініки, була заведена його історія хвороби, обстеження. Тоді ОСОБА_6 просив допомогти, оформити медичну документацію для пред`явлення її до військової лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , що було б підставою для звільнення від призову за мобілізацією. За таке ОСОБА_6 запропонував кошти і він погодився. Були складені протоколи обстеження. Військкоматом був виданий акт про стан здоров`я, який також був підписаний заступником та головним лікарем. На підставі такого акту військово лікарська комісія вирішує чи особа підлягає звільненню від призову. ОСОБА_6 сам запропонував 1000 дол. США за те, щоб пройти обстеження і поставити такий діагноз, який би давав підстави для відстрочки від мобілізації, а він погодився з даною пропозицією. Спочатку він отримав грошові кошти в сумі 200доларів США, згодом ще 300.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000288 від 6 липня 2015 року було повідомлено про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 КК України кримінальним правопорушенням є прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Неправомірна вигода - це незаконна винагорода матеріального характеру, тобто предмет неправомірної вигоди має матеріальний характер. Ним можуть бути майно, гроші.

Об`єктивна сторона злочину полягає в одержанні неправомірної вигоди у будь-якому вигляді.

Одержання неправомірної вигоди означає прийняття службовою особою незаконної винагороди за виконання чи невиконання в інтересах того, хто таку дає, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 26.04.2002р. «Про судову практику у справах про хабарництво» відповідальність за одержання неправомірної вигоди настає лише за умови, якщо службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Відповідальність за одержання неправомірної вигоди настає незалежно від того, до чи після вчинення обумовлених дій була отримана неправомірна вигода.

Одержання неправомірної вигоди вважається закінченим з моменту, коли службова особа прийняла хоча б частину неправомірної вигоди.

Суб`єктом одержання неправомірної вигоди може бути лише службова особа.

Відповідно до Примітки 1 до ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Суд повторює, що службова особа як спеціальний суб`єкт злочину, крім загальних ознак суб`єкта злочину, характеризується спеціальними ознаками, а саме: а) посадові, які визначають сферу діяльності (де саме виконуються відповідні повноваження); б) функціональні ті, які визначають коло повноважень, у зв`язку з наявністю яких особа належить до службових.

Отже, для визнання особи службовою необхідно встановити, що вона займає певну посаду, користується правами і наділена обов`язками у зв`язку з тим, що покликана діяти в інтересах певних соціальних груп.

На момент учинення інкримінованого ОСОБА_3 діяння основні положення зазначеного закону про наявність статусу службової особи пов`язувались із виконанням функцій представників влади чи місцевого самоврядування, а також зайняттям постійно або тимчасово посад в органах державної влади, місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях.

Статус службової особи в законодавстві і теорії кримінального права пов`язується з виконанням однієї з трьох функцій представника влади, організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду від 26 квітня 2002 року № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво» Суд роз`яснив, що до представників влади належать працівники державних органів та їх апарату, які наділені правом у межах своєї компетенції ставити вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання юридичними і фізичними особами незалежно від їх відомчої належності та підлеглості.

Отже, ОСОБА_3 , який працював на посадах лікаря пульмонолога поліклініки (0,5 ставки), лікаря пульмонолога стаціонару (0,25 ставки), лікаря приймального покою (0,25 ставки) не мав статусу представника влади.

Працівники підприємств, установ, організацій, які виконують професійні (адвокат, лікар, вчитель тощо), виробничі (наприклад, водій) або технічні (друкарка, охоронник, тощо) функції, можуть визнаватися службовими особами лише за умови, що поряд із цими функціями вони виконують організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські обов`язки.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво» організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Сторона обвинувачення в обвинувальному акті покликається на те, що відповідно до посадової інструкції, затвердженої головним лікарем Стебницької міської лікарні, в повноваження ОСОБА_3 входили повноваження щодо проведення амбулаторного прийому згідно з графіком, затвердженим адміністрацією закладу, регулюючи потік відвідувачів шляхом першочергового прийому пацієнтів, які мають на те право , надання консультативної пульмонолічної допомоги хворим на захворювання органів дихання в поліклініці та в разу необхідності вдома, проведення ургентної госпіталізації хворих з наданням їм на догоспітальному етапі невідкладної медичної допомоги , ведення лікарської документації (п.2.19.), контролю своєчасного виконання призначень хворим, які знаходяться на амбулаторному лікуванні , керування роботою підпорядкованого середнього медичного персоналу.

Однак, особа має статус службової не у зв`язку з наявністю певних повноважень взагалі, а наявність чи відсутність такого статусу визначається щодо конкретних вчинюваних дій.

Обвинувачений ОСОБА_3 при підготовці та видачі довідок про стан здоров`я пацієнтів, зокрема ОСОБА_6 , при проведенні обстежень та лікування, не користувався повноваженнями щодо організації здійснення контролю, оскільки не можна бути службовою особою щодо себе самого, не можна керувати самим собою.

Адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо).

Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Стороною обвинувачення не надано суду в якості доказу посадової інструкції обвинуваченого ОСОБА_3 , а з фактичних обставин та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не виконував таких обов`язків, які б були пов`язані з організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями.

Відповідальність за одержання неправомірної вигоди настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.

Отже судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 , працюючи згідно наказу №56 від 01.06.2012 року на посадах лікаря пульмонолога поліклініки , лікаря пульмонолога стаціонару , лікаря приймального покою , відповідно до закону не був наділений повноваженнями представника влади, організаційно - розпорядчими та адміністративно - господарськими функціями. За статусом і своїми службовими повноваженнями він не підпадає під визначення службової особи, а отже, не міг скористатись службовим становищем за відсутності такого.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що визнання ОСОБА_9 винним в частині обвинувачення, яке стосується отримання неправомірної вигоди службовою особою буде суперечити нормі кримінального закону, яка містить конкретні висновки щодо кваліфікації зазначених вище дій.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 91, 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст.91 КПК України підлягають:

-подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

-винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

-вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

-обставини, що впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

-обставини, що є підставою для звільнення від кримінальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст. 373 ч. 1 п.3 КПК України коли не доведено що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Статтею 338 КПК України передбачено, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Згідно вимог ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Однак, стороною обвинувачення, відповідно до ст.. 338 КПК України не змінено обвинувачення в суді, а суд не має можливості вийти за межі пред`явленого обвинувачення, що б відповідало ч.3 ст.337 КПК України.

Розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 , з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, оцінивши всі зібрані і досліджені в ході судового розгляду докази в їх сукупності, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_3 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, а тому його слід визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України та виправдати за даним обвинуваченням.

Суд вирішує питання про речові докази на підставі вимог ст.ст. 98, 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 368 КК України визнати невинуватим та виправдати через недоведеність наявності в його діянні складу кримінального правопорушення.

Речові докази :

-диск фільтрувального паперу зі взірцем спецхімпрепарату «Промінь-1», медичну картку стаціонарного хворого №2919 ОСОБА_6 на 5-ти аркушах; скерування, виписане лікарями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 гр.. ОСОБА_6 , який скеровується на стаціонарне лікування в Стебницьку міську лікарню; бланк із аналізами ОСОБА_6 та кардіографа; сформована добровільна згода пацієнта ОСОБА_6 , та карта хворого, який вибув із стаціонару №29219 ОСОБА_6 ; направлення №163, виписане 08.07.2015 року - ОСОБА_6 на лікування в Стебницьку міську лікарню; направлення №163, виписане 08.07.2015 року ОСОБА_6 для обстеження у ЛФПЦ, акт обстеження стану здоров`я ОСОБА_6 , який є незаповнений в двох примірниках, залишити при матеріалах кримінального провадження;

Речові докази: облікову картку ОСОБА_6 на одному аркуші; картку обстеження та медичного огляду по мобілізації ОСОБА_6 на одному аркуші; довідку видану на імя ОСОБА_6 , про те, що він перебуває на стаціонарному лікуваннні в Стебницькій міській лікарні, діагноз та заяву ОСОБА_6 на надання дозволу на завершення лікуванння в Стебницькій міській лікарні, висновок лікаря, які долучені до матеріалів досудового розслідування, залишити в матеріалах досудового розслідування № 00000288 від 06.07.2015 року.

Речові докази: грошові кошти в сумі 300 доларів США та фільтр із зразком спецхімпрепарату «Промінь-1» , які передані на зберігання у ВРОВС та ЗУОГ і ЗО та які були об`єктом кримінального правопорушення повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Виправданому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1