Справа № 425/918/16-к
Провадження № 11-кп/782/192/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у приміщенні апеляційного суду Луганської області у м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.05.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рубіжне Луганської області, громадянина України, працюючого прорабом-постачальником в ТОВ «Д і Ком» у м.Москва РФ, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає у кв. АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за ч.1 ст.286 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати права транспортними засобами строком на 1 рік. Відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік, покладено обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну проживання, роботи або навчання.

В с т а н о в и л а :
Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин.

23.12.2015 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 керуючи транспортним засобом «Volksvagen Caddi», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Будівельників зі сторони вулиці Менделєєва в сторону проспекту Московського у м.Рубіжне Луганської області, порушив вимоги п.16.12 ПДР України, згідно якому на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, допустив виїзд свого автомобіля на нерегульоване перехрестя вулиць Миру і Будівельників, де між правою стороною його автомобіля і передньою стороною автомобіля «Chevrolet Caprice», державний номер НОМЕР_2 , відбулось зіткнення. На момент зіткнення автомобіль «Chevrolet Caprice» під керуванням ОСОБА_8 рухався по проїзній частині вулиці Миру зі сторони вулиці Студентської в сторону вулиці Будівельників. В результаті зіткнення зазначених автомобілів пасажир автомобіля «Chevrolet Caprice» ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, в тому числі у вигляді закритого перелому внутрішньої лодижки правої голені зі зміщенням уламків та закритого неускладненого перелому 5-го ребра середньої тяжкості, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію злочину, просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеня тяжкості злочину та особі обвинуваченого через суворість і призначити більш м`яке покарання у вигляді штрафу у розмірі 7650 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Посилається на те, що суд не врахував в повній мірі тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не притягався до адміністративної і кримінальної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, позитивно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Суд не врахував в повній мірі такі пом`якшуючі обставини, як повне визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування шкоди та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Вважає, що суд не навів підстав для позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами і не врахував, що раніше обвинувачений не порушував правил дорожнього руху, не знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а кримінальне порушення вчинив через необачність. Обвинувачений працює вахтовим методом в ТОВ «Д і Ком» у м.Москва в РФ і має можливість сплатити штраф та відшкодувати шкоду, водночас позбавлення його права керувати транспортними засобами негативно вплине на ці можливості та матеріальний стан сім`ї обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, захисника і обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги та надали аналогічні її змісту пояснення; прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи та провівши судові дебати, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Доведеність вини ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ніким із учасників судового провадження, в тому числі і самим обвинуваченим, не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких умов, колегія суддів не досліджує та не обговорює питання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 і вважає доведеною судом першої інстанції його вину у вчиненні злочину за обставин, як вони викладені у вироку.

Кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України колегія суддів вважає правильною.

Основне покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, тобто у межах санкції ч.1 ст.286 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, з урахуванням ступені тяжкості злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі і тих, на які посилається в апеляційній скарзі захисник.

Зокрема, судом обґрунтовано враховано в якості обставин, що пом`якшують покарання, повне визнання вини, щире каяття та часткове відшкодування шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Судом також враховані дані про особу обвинуваченого, зокрема, позитивні характеристики, відсутність судимостей, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 основне покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, і не вбачає підстав для призначення ОСОБА_7 як більш м`якого, так і більш суворого покарання. У задоволенні відповідної частини апеляційних вимог захисника слід відмовити.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_7 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд не в повній мірі врахував, що обвинувачений раніше не притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Крім того, як видно з долученої до апеляційної скарги захисника довідки, обвинувачений працює прорабом-постачальником і його робота пов`язана з використанням автомобіля.

Таким чином, позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами, призвело би до втрати ним роботи, отже могло би мати негативні наслідки щодо можливості обвинуваченого відшкодовувати шкоду потерпілій та утримувати своїх двох неповнолітніх дітей.

В цій частині колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційні вимоги захисника, змінити вирок суду і не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Керуючись статтями 407 та 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.05.2016 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч.1 ст.286 КК України змінити.

Виключити з вироку призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

_________________ _________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3