АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2016 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000646,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 27.06.1996 року за ч. 2 ст.142, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року), 15.01.2003 року за ч. 1 ст. 215 КК України (1960 року), 28.08.2003 року за ч. 2 ст. 186, ст.71 КК України, 12.03.2008 року за ч. 1 ст. 309 КК України, 14.09.2010 року за ч. 3 ст. 185, ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст.70 КК України, 10.05.2011 року за ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України на 3 роки позбавлення волі, 08.05.2014 року звільнений по відбуттю строку покарання.

Засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_5 , 16.01.2016 року приблизно о 19 год. 30 хв., разом з невстановленою досудових розслідуванням особою, перебуваючи в салоні маршрутного автобусу №211, що знаходився на зупинці громадського транспорту «Ленінградська площа» в м.Києві, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, підійшов впритул до ОСОБА_7 , та повторно, таємно викрав з карману куртки ОСОБА_7 належний їй мобільний телефон марки «SAMSUNGGT S5610», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 900 грн., з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 25 грн., з залишком грошових коштів на рахунку у сумі 17 грн. Викрадений телефон ОСОБА_5 передав невстановлені досудовим розслідуванням особі, яка з місця вчинення злочину зникла, а ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції.
Внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_5 та невстановленої досудових розслідуванням особою, ОСОБА_7 спричинено матеріальної шкоди на загальну на суму 942 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений, просить пом`якшити призначене покарання.

Такі вимоги мотивує тим, що при призначенні покарання суд не врахував ряд обставин, зокрема того, що він повернув викрадене, сприяв досудовому розслідуванню та повністю відшкодував шкоду. Крім цього, зазначає, що під час досудового розслідування виконував покладені на нього обов`язки у виді особистого зобов`язання, не переховувався від органів досудового розслідування, суду, а також не вчиняв інших злочинів.

Водночас, вказує, що скоїв злочин по викраденню на суму 942 грн., що є меншим ніж мінімальна заробітна плата, тому в даному випадку у разі позбавлення його волі держава витратить більше коштів на його утримання в місцях позбавлення волі.

Окрім цього, просить врахувати, що потерпіла до нього претензій не має та під час судового розгляду просила його суворо не карати, що вважає повинно рахуватись як примирення.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд розглянув кримінальне провадження у вчиненні ОСОБА_5 злочину передбаченого

ч. 2 ст. 185 КК України у відповідності з вимогами ч.3 ст. 349 КПК України обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, дав детальні пояснення з приводу обставин його вчинення, а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів по провадженню.
За таких обставин, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини провадження ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Таким чином дії, ОСОБА_5 виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин провадження, кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, за попередньою змовою групою осіб, що ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, а тому ці обставини апеляційним судом не перевіряються, згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними виходячи з наступного.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відносяться до злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово вчинював злочини, не працює, на спеціальних обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання та призначив мінімальне покарання в межах санкції статті, яке відповідає вимогам

ст. 65 КК України і за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому та призначення більш м`якого покарання, в тому числі з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин, на які він вказував в апеляційній скарзі, зокрема того, що він повернув викрадене, сприяв досудовому розслідуванню та повністю відшкодував шкоду, не дають, на думку колегії суддів, підстав для призначення, більш м`якого покарання, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зокрема характеру злочинних дій, а також врахування особи обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, має не зняті та непогашені судимості, а також того, що будучи звільненим на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання, за одним з попередніх вироків, під час іспитового строку вчинив умисний злочин, за вчинення якого відбував покарання у виді тривалого терміну позбавлення волі, суспільно-корисною працею не займається, а отже вчинив умисний корисливий злочини з метою власного збагачення.

Окрім цього, не є обґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого про виконання покладених на нього обов`язків, оскільки під час судового розгляду до обвинуваченого застосовувався примусовий привід, а також того, що потерпіла просила його суворо не карати, оскільки остання приймала участь під час проведення підготовчого судового засідання (яке було відкладено в зв`язку з неявкою прокурора) та на даній стадії судового розгляду не з`ясовуються питання про вид та міру покарання. Крім цього, також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про добровільне повернення викраденого майна, оскільки згідно фактичних обставин справи, після таємного викрадення у ОСОБА_7 майна, ОСОБА_5 передав його невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка з місця вчинення злочину зникла, а

ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції.
Крім цього, не є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про можливість врахування судом, як примирення між ним та потерпілою, відсутність до нього будь-яких претензій з боку потерпілої, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про ініціювання потерпілою або підозрюваним (обвинуваченим) укладення угоди про примирення, що позбавляло суд першої інстанції прийняти рішення за її наслідками.
Інші доводи апеляційної скарги, зокрема відсутність з боку потерпілої до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, на думку колегії суддів, з врахуванням вищевказаних обставин, не дають підстав для пом`якшення призначеного покарання.

Тому доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про суворість призначеного йому покарання є необґрунтованими, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог КПК України, які б тягли скасування чи зміну вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2016 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000646 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а для ОСОБА_5 , що утримується під вартою, з моменту отримання копії.

СУДДІ:

___________________ _________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1646/2016

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Доповідач ОСОБА_1