Справа №580/101/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/711/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 , прокурора Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_12 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 06 червня 2016 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лебедин Сумської області, який проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 30.12.2014 року Лебединським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 296, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку один рік,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Лебедин Сумської області, який проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Лебедин Сумської області, який проживає: АДРЕСА_3 , раніше не судимий

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Лебедин Сумської області, який проживає: АДРЕСА_3 , раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України;

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 296 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_13

захисників - ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги від: обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого Осики ОСОБА_16 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 , прокурора Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_12 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 06 червня 2016 року.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок районного суду скасувати як незаконний і закрити кримінальне провадження щодо нього, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить вирок районного суду скасувати, в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалити новий вирок, змінивши правову кваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 1 ст. 125 КК України відносно ОСОБА_8 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції, яким засуджено ОСОБА_10 скасувати повністю та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 виправдати.

В поданій апеляційній скарзі прокурор Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_12 просить вирок Лебединського районного суду Сумської області відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинувачених внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким:

- засудити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- засудити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- засудити ОСОБА_8 . за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- засудити ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

В іншій частині вирок залишити без змін. Крім того, прокурор просить дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, дані, що характеризують особу обвинувачених, пом`якшують та обтяжують їх покарання.

В порядку передбаченому ст.ст. 36,393,403 КПК України перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_17 , внісши зміни та доповнення до апеляційної скарги, просить вирок Лебединського районного суду Сумської області відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 скасувати у зв`язку з допущеним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості,

Судом першої інстанції при винесенні вироку встановлено, що 29.11.2015 року близько 03 год., перебуваючи біля барної стійки в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що розташований в АДРЕСА_4 , обвинувачений ОСОБА_18 під час спілкування з потерпілим ОСОБА_19 з застосуванням нецензурної лексики відштовхнув останнього рукою в обличчя і той упав. Тоді обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_20 , які відпочивали в барі разом з обвинуваченим ОСОБА_18 , діючи умисно, із хуліганських спонукань, почали наносити удари лежачому потерпілому: ОСОБА_10 ударив його кулаком в обличчя, а ОСОБА_20 ногою.

Через декілька хвилин, коли потерпілі ОСОБА_19 та ОСОБА_21 виходили на вулицю, біля вхідних дверей їх побачив ОСОБА_18 та, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, діючи умисно, з хуліганських спонукань, безпричинно наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_19 , а ОСОБА_22 , який перебув позаду останнього, схватив його за шию ззаду та, потягнувши, повалив на підлогу в коридорі, а потім наніс два удари кулаком в обличчя. Коли ОСОБА_19 підвівся та вийшов на вулицю, обвинувачений ОСОБА_7 знову наніс йому два удари кулаком в обличчя.

Потерпілий ОСОБА_21 намагався відтягнути обвинуваченого ОСОБА_23 від ОСОБА_19 , але той звалив його на підлогу в коридорі та завдав йому декілька ударів руками по голові та тулубу. Підвівшись, ОСОБА_21 зайшов на перший поверх у приміщення кафе, а за ним зайшли брати Осики. Кожен з них, діючи умисно, безпричинно наніс йому по одному удару кулаком в обличчя. Потім в коридор кафе зайшли обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_10 і разом з ОСОБА_24 безпричинно наносили йому удари руками та ногами по обличчю та тулубу .

Внаслідок спільних хуліганських дій обвинувачених ОСОБА_7 , Осики Вячеслава, Осики Вадима та ОСОБА_10 , потерпілому ОСОБА_19 були спричинені тілесні ушкодження, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1 від 13.01.2016 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Потерпілому ОСОБА_21 неправомірними хуліганськими діями обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 285 від 14.12.2015 року, кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження.

Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 06 червня 2016 року:

- ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України та призначено покарання за цим законом у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Лебединського районного суду Сумської області від 30.12.2015 року у виді 2 місяців позбавлення волі і остаточно призначено покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі. Термін покарання відраховувати з дня затримання ОСОБА_7 ;

- ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання за цим законом у виді 1 року обмеження волі. З застосуванням ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

- ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання за цим законом виді 1 року обмеження волі. З застосуванням ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

- ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання за цим законом у виді 1 року обмеження волі. З застосуванням ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Свої вимоги захисник ОСОБА_9 , який діяв в інтересах обвинуваченого ОСОБА_25 , мотивує тим, що:

- стороною обвинувачення не було наведено мотиву грубого порушення громадського порядку з явної неповаги до суспільства;

- не доведено припинення нормальної роботи кафе « ІНФОРМАЦІЯ_6 », оскільки дану ознаку спростували офіціант ОСОБА_26 та свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , свідчення яких суд не взяв до уваги;

- не встановлено власника кафе, режим роботи закладу та не з`ясовано розмір завданої шкоди;

- судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження рішення № 177 від 18.08.2010 року виконкому Лебединської міської ради про встановлення режиму роботи вказаного закладу з 7.00. до 23.00. год.;

- наданий представником потерпілого графік роботи кафе не узгоджений з органами місцевого самоврядування та затверджений особою, яка орендує приміщення;

- під час проведення досудового розслідування не було надано відеозаписи з інших відеокамер, які були в кафе;

- не надана правова оцінка діям ОСОБА_19 , який дав ляпаса ОСОБА_34 ;

- показання потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_21 не підтверджуються ні показаннями свідків, ні матеріалами відеозаписів;

- потерпіла ОСОБА_35 вказувала, що молодший ОСОБА_36 , тобто ОСОБА_37 , участі у бійці не приймав;

- не взято до уваги показання свідка ОСОБА_38 про те, що біля входу до кафе на Осику Вадима першим напав ОСОБА_21 , а ОСОБА_30 та ОСОБА_20 намагалися відняти руки ОСОБА_39 з шиї Осики Вадима;

- вказані дії ОСОБА_8 не становлять суспільної небезпеки, не заподіяли і не могли заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі;

- згідно ч.3 ст. 373 КПК України та ст. 62 обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обвинувачений ОСОБА_7 вимоги свої апеляційної скарги мотивує тим, що:

- в його діях відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 296 КК України;

- він не мав наміру чинити будь-які хуліганські дії. В той час як ОСОБА_19 , який перебував в стані тяжкого алкогольного сп`яніння, лаявся брутальною лайкою, вів себе розв`язано, зверхньо та зухвало;

- коли ОСОБА_19 вдарив його по обличчю, то він просто відштовхнув його від себе;

- щоб уникнути конфліктної ситуації він покинув приміщення, в той час як ОСОБА_19 став його переслідувати та намагався побити. Однак, суд безпідставно критично оцінив та відкинув показання свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які підтвердили ці обставини;

- судом не враховано, що відповідно до вимог ч.2 ст. 36 КК України у кафе по відношенню до ОСОБА_19 він перебував у стані необхідної оборони;

- суд не зазначив, які саме дії він вчинив по відношенню до потерпілого ОСОБА_19 , які підпадали б під ознаки особливої зухвалості чи виняткового цинізму;

- суд безпідставно не прийняв у судовому засіданні як доказ рішення Лебединської міської ради про встановлення режиму роботи кафе, в якому зазначається, що робота цього закладу закінчується о 23.00. год.

Захисник ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , вимоги поданої апеляційної скарги мотивує тим, що вирок суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки:

- як під час досудового розслідування так і під час розгляду кримінального провадження в суді не було здобуто жодного доказу, який би вказував на вчинення ОСОБА_10 злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України;

- в судовому засіданні ОСОБА_10 не визнав себе винним у вчиненні хуліганських дій і дав показання про те, що саме ОСОБА_19 став нецензурно лаятись на нього та ОСОБА_7 , заявляв претензії щодо дівчини, погано говорив про батьків ОСОБА_10 , спровокував конфліктну ситуацію та вдарив ОСОБА_40 у ліву скроню. ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_19 , а ОСОБА_10 наніс удар в грудну клітину ОСОБА_41 , від чого останній впав на диван. Більше ударів ОСОБА_19 він не наносив. На першому поверсі кафе ОСОБА_21 ударив його по потилиці, а він після цього наніс один удар в область грудей та штовхнув його під зад. Про те, суд зазначивши, що конфлікт виник між ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , а ОСОБА_44 до конфлікту не мав ніякого відношення і потім вдарив ОСОБА_19 не маючи для цього ніякої причини - невірно виклав його показання;

- удар нанесений ОСОБА_19 та удар ОСОБА_21 нанесені ОСОБА_45 як наслідок неправомірних дій відносно нього з боку останніх і не носили характеру хуліганських так як не були безпричинними;

- дії ОСОБА_10 не посягали на громадський порядок, не були тривалими, не були безпричинними і не відрізнялись особливою зухвалістю та цинізмом і не були тривалими;

- робота закладу порушена не була, так як відвідувачі продовжували відпочивати і залишили зал по закінченню його роботи;

- посилання суду на порушення нормальної роботи закладу є безпідставним, оскільки згідно рішення виконавчого комітету Лебединської міської ради № 177 від 18.08.2010 року режим роботи кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_7 » встановлено щоденно з 7.00. год. до 23.00.;

- за викладених обставин суд мав застосувати відносно ОСОБА_10 закон про кримінальну відповідальність в частині звільнення особи від кримінальної відповідальності та постановлення виправдовувального вироку.

Прокурор Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_12 вимоги поданої апеляційної скарги мотивує тим, що:

- суд першої інстанції не дотримався рекомендацій зазначених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та призначив ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених внаслідок м`якості;

- ОСОБА_7 не зробив висновків з попередньої судимості, на шлях виправлення не став, довіру суду щодо звільнення його від відбування покарання з випробуванням проігнорував та знову вчинив умисний злочин;

- відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_8 суд не надав належної оцінки, що за наявності беззаперечних доказів винуватості вони свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину «групою осіб» не визнали. Притягнення до кримінальної відповідальності не послугувало їм уроком.

Перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_17 вимоги зміненої та доповненої апеляційної скарги мотивує тим, що:

- ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_8 суд першої інстанції в супереч положень ст. 374 КПК України не виклав повною мірою у фактичних обставинах у чому полягає об`єктивна сторона вчиненого обвинуваченими хуліганства;

- у фактичних обставинах не зазначено дії обвинувачених, які свідчать про спричинення істотної шкоди особистим та суспільним інтересам, і які відрізнялися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. При цьому, кваліфікуючи в подальшому дії обвинувачених, суд вказав, що ними вчинено хуліганські дії грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось особливою зухвалістю;

- потерпілі ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_35 показали, що через протиправні дії обвинувачених було пошкоджено майно кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та припинено його роботу. Однак, при викладенні фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення ці обставини також залишились поза увагою суду і не знайшли свого відображення у вироку.

Оскільки викладення об`єктивної сторони кримінального правопорушення є обов`язковим при кваліфікації дій винної особи, судом першої інстанції допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які завадили ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь головуючого судді про обставини справи та зміст апеляційних скарг, обвинувачених та їх захисників, які підтримали доводи поданих ними апеляційних скарг та частково вимоги зміненої та доповненої апеляційної скарги першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_17 , щодо задоволення вимог апеляційної скарги прокурора Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури заперечували, також заслухавши прокурора, яка підтримала подані апеляційні скарги прокурорів та підтримала апеляційні скарги обвинувачених та їх захисників лише в частині їх вимог щодо скасування вироку, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_12 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_17 та апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_11 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України - судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків передбачених цією статтею.

Зі змісту обвинувачення пред`явленого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 296 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 296 КК України, вбачається, що спілкування ОСОБА_19 розпочалось з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 .

У п.2 ч.3 ст. 374 КПК України вказано, що у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотиви кримінального правопорушення.

Також зазначеною нормою КПК України передбачено наведення мотивів зміни обвинувачення, підстав визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймались такі рішення.

Про те, зі змісту сформульованого обвинувачення, яке визнано судом доведеним вбачається, що зазначений інцидент розпочався саме під час спілкування обвинуваченого ОСОБА_18 з ОСОБА_19 , що не узгоджується з пред`явленим обвинуваченням. Про те мотивів, щодо не визнання обвинувачення в цій частині не наведено, у зв`язку з чим заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 з зазначених підстав.

Крім іншого, зі змісту пред`явленого обвинувачення також вбачається, що умисними спільними злочинними діями, які виражались у грубому порушенні близько 03 години 29.11.2015 року громадського порядку в кафе «Мікс-клуб» з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , було припинено нормальну роботу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та пошкоджено пластикову обшивку на першому поверсі і інше майно кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Однак, зі змісту сформульованого обвинувачення, яке визнано судом доведеним не вбачається що було припинено нормальну роботу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та пошкоджено пластикову обшивку на першому поверсі і інше майно кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Не встановивши цих обставин та не навівши мотивів щодо їх не врахування, суд першої інстанції послався на ці обставини при проведенні аналізу доказів.

Крім цього, зі змісту положень ст. 296 КК України вбачається, що злочинним визнається лише таке грубе порушення громадського порядку, яке вчинене з мотивів явної неповаги до суспільства і супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Про те, суд першої інстанції, зазначаючи у вироку зміст сформульованого обвинувачення, яке визнано судом доведеним, щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_8 , при тому, що у пред`явленому обвинуваченні відносно кожного з обвинувачених такі мотиви та ознаки злочину було зазначено, всупереч положень п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, не вказав мотивів з яких вони вчинили дане кримінальне правопорушення та ознак вчиненого кримінального правопорушення, не зазначив мотивів не врахування цих обставин, про те при оцінці доказів послався на них.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає обґрунтованими в цій частині доводи апеляційної скарги першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_17 .

При винесенні вироку, судом першої інстанції також не надано оцінки та не спростовано доводи обвинувачених та їх захисників щодо наявності рішення виконавчого комітету Лебединської міської ради № 177 від 18.08.2010 року про режим роботи кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

Вищезазначене є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону (п.2 ч.3 ст. 374, ч.1 ст. 412 КПК України) та відповідно до п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 415 КПК України є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, оскільки зазначене істотне порушення (з урахуванням вимог поданих апеляційних скарг) не може бути усунуто судом апеляційної інстанції.

Тому, враховуючи вищевказане, колегія суддів прийшла до висновку, що:

- апеляційна скарга першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_17 підлягає задоволенню в частині скасування вироку у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону;

- апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 , підлягають задоволенню в частині скасування вироку.

- апеляційна скарга захисника ОСОБА_11 також підлягає задоволенню в частині скасування вироку та з урахуванням вище значених його доводів, з якими погодилась колегія суддів.

Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, у зв`язку з чим в іншій частині апеляційних скарг першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_17 , обвинувачених та їх захисників колегія суддів не вбачає підстав для задоволення.

Саме з урахуванням зазначених положень ч.2 ст. 415 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав щодо задоволення апеляційної скарги прокурора Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , оскільки питання щодо застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання може бути вирішено лише під час нового судового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Покурору Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_12 у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Апеляційні скарги першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_17 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 06 червня 2016 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону скасувати та направити матеріали кримінального провадження до Лебединського районного суду Сумської області на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5