Справа № 492/221/15-к
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
06 червня 2016 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
представника служби у справах дітей
Арцизької райдержадміністрації Одеської області ОСОБА_6 ,
представника Арцизького ВП ГУНП Одеської області ОСОБА_7 ,
потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 27.07.2015 року Саратським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -
встановив:
В період часу з 20 жовтня 2014 року по 28 жовтня 2014 року, більш точну дату та час встановити не представилося можливим, ОСОБА_5 , із корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, проник у квартиру АДРЕСА_2 , звідки умисно, таємно викрав холодильник марки «ENERGY SEVER», вартістю 850,00 гривень, який належать на праві приватної власності ОСОБА_10 , чим завдав останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 04 серпня 2015 року приблизно о 22:00 годині, більш точний час встановити не представилося можливим, ОСОБА_5 , з метою таємного викрадення чужого майна, таємно проник до підвального приміщення будинку АДРЕСА_3 де таємно, умисно, із користі викрав майно, яке належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_8 , а саме:
-дві металеві каністри, б/в, об`ємом 20 л, загальною вартістю 700,00 гривень, із розрахунку 350,00 гривень за кожну;
-один лом, б/в, вартістю 65,00 гривень;
-один маховик на автомобіль марки «Газель», б/в, вартістю 405,00 гривень;
-один диск щеплення на автомобіль марки «Газель», б/в, вартістю 275,00 гривень;
-одну корзину щеплення на автомобіль марки «Газель», б/в, вартістю 620,00 гривень;
-два гальмових циліндра на автомобіль марки «Газель», б/в, загальною вартістю 390,00 гривень, із розрахунку 195,00 гривень за кожний;
-одну медогонку, б/в, вартістю 2 200,00 гривень та один алюмінієвий бідон, б/в, об`ємом 38 л, вартістю 460,00 гривень.
Зазначене майно в подальшому ОСОБА_5 за допомогою неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , який не розумів протиправних дій ОСОБА_5 , переніс до місця мешкання останнього. Всього ОСОБА_5 таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_8 на загальну суму 5 115,00 гривень, чим завдав їй майнової шкоди на вказану суму, після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Далі, 28 серпня 2015 року, приблизно о 20:00 годині, більш точний час встановити не представилося можливим, ОСОБА_5 , з метою таємного викрадення чужого майна, таємно проник до підвального приміщення будинку АДРЕСА_3 де таємно, умисно, із користі, викрав майно, яке належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_9 , а саме:
-два розкладних металевих ящика, б/в, загальною вартістю 360,00 гривень, із розрахунку 180,00 гривень за кожний;
-400 штук болтів, розміром 14 мм, б/в, загальною вартістю 1 200,00 гривень, із розрахунку 3 гривні кожний;
-200 штук гайок, розміром 14 мм, б/в, загальною вартістю 160,00 гривень, із розрахунку 0,80 гривень за кожну;
-одну металеву каністру, б/в, об`ємом 20 л, вартістю 350,00 гривень;
-один металевий лом, б/в, вартістю 65,00 гривень.
Всього ОСОБА_5 таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_9 на загальну суму 2 135,00 гривень, чим завдав їй майнової шкоди на вказану суму, після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Потерпілий ОСОБА_10 про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з`явився. Разом з тим потерпілий звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив здійснити судовий розгляд у його відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого потерпілий не заявляв. З урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності потерпілого, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за епізодом таємного викрадення майна ОСОБА_10 визнав повністю в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини цього злочину, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Зокрема за даним епізодом ОСОБА_5 пояснив, що в період часу з 20 жовтня 2014 року по 28 жовтня 2014 року, він проник у квартиру АДРЕСА_2 звідки викрав холодильник, який за допомогою товариша, якому не було відомо про крадіжку, переніс до себе додому. Холодильник в подальшому він продав.
Свою вину за вчинення кримінальних правопорушень за епізодами таємного викрадення майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачений визнав частково та пояснив, що 04 серпня 2015 року, приблизно о 22 годині він зайшов до підвального приміщення, вхідні двері якого не були зачинені, розташованого в будинку АДРЕСА_3 та побачив бочку, алюмінієвий бідон, металеві каністри, лом, маховик та диск щеплення на автомобіль, металеві ящики, гальмові циліндри. Зазначене майно він виніс на вулицю та відвіз додому. Свідок ОСОБА_11 допомагав йому переносити бочку. Навісного замка на вхідних дверях до підвального приміщення не було. Наступного дня він здав це майно на металобрухт, гроші поділив з ОСОБА_11 . Він сприймав ці речі як сміття та вважав, що господарі залишили ці речі.
28 серпня 2015 року він у підвальне приміщення, розташоване в будинку АДРЕСА_3 не проникав та нічого не брав. Металеві ящики з болтами та гайками він знайшов біля гаража, які переніс додому. Зранку наступного дня він відніс зазначене майно додому до товариша. Металеву каністру та лом він не брав.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення за епізодом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 , а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті за даним епізодом, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів за вказаним вище епізодом допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинувачуваного. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

За епізодами ж крадіжок майна потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд, у зв`язку з невизнанням вини обвинуваченим за даними епізодами, визнав необхідним дослідити докази у повному обсязі.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини за епізодами таємного викрадення майна потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , його вина у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_5 знає, він проживає по-сусідству. Підвальне приміщення зачиняється на замок та знаходиться під її квартирою за адресою: АДРЕСА_3 . В зазначеному підвальному приміщенні вона зберігала свої непотрібні у побуті речі. Коли вона приїхала з відпочинку, від ОСОБА_12 дізналася про крадіжку її майна. Вона зайшла до підвалу та виявила крадіжку майна, зазначеного в обвинувальному акті та написала заяву про крадіжку до міліції. В подальшому дільничний інспектор їй повернув металеву каністру, запасні частини до автомобіля. Вільного доступу до підвального приміщення не було, ключі від підвалу були лише у неї та директора КП «Житловик» ОСОБА_13 . Двері до підвалу були зачинені на 2 замка навісний та в дверях.Також потерпіла в ході судового розгляду заявила про те, що не має до обвинуваченого ОСОБА_5 претензії матеріального або морального характеру. Покарання обвинуваченому ОСОБА_5 просила призначити на розсуд суду.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 дала суду пояснення про те, що обвинуваченого ОСОБА_5 вона знає. Вхідні металеві двері до підвального приміщення, розташованого в будинку АДРЕСА_3 , були зачинені. Ключі були у неї. Вона в зазначеному підвальному приміщенні зберігала будівельний інвентар. В серпні 2015 року вона виявила, що з підвалу викрадене її майно, зазначене в обвинувальному акті. На вхідних дверях до підвального приміщення пошкоджень не було. Майно було викрадене через вікна, що знаходяться зі сторони двору. Розмір вікон дозволяє ОСОБА_5 проникнути через них до підвалу. Її чоловік поїхав на пункт прийому металобрухту та йому сказали, що ОСОБА_5 здавав металобрухт. Після того як вона написала заяву про крадіжку до міліції, дільничний інспектор та слідчий повернули їй частину викраденого майна. Будівельний інвентар, металевий лом не повернули. Також потерпіла в ході судового розгляду заявила про те, що не має до обвинуваченого ОСОБА_5 претензії матеріального або морального характеру. Покарання обвинуваченому ОСОБА_5 просила призначити на розсуд суду.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дала суду пояснення про те, що обвинуваченого ОСОБА_5 знає, він проживає по-сусідству. В серпні 2015 року вона знаходилась біля магазина та бачила, як ОСОБА_5 разом з двома товаришами виносив зі свого будинку металобрухт, який завантажив в причіп таксі.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що в серпні 2015 року вона бачила, як обвинувачений ОСОБА_5 разом з двома товаришами зайшли в під`їзд його будинку, звідки винесли медогонку, накриту ганчіркою, яку завантажили в причіп таксі та поїхали.

Свідок ОСОБА_15 дала показання, що в серпні 2015 року вона знаходилась біля під`їзду свого будинку та бачила, як обвинувачений ОСОБА_5 виносив з під`їзду свого будинку металеву медогонку, накриту ганчіркою. Під`їхала машина таксі з причепом, ОСОБА_5 разом з двома товаришами завантажили медогонку в причіп та поїхали.

Допитаний судом свідок ОСОБА_16 дав показання суду, що обвинуваченого ОСОБА_5 знає, він у нього купив не робочу медогонку, за яку заплатив ОСОБА_5 1 200,00 гривень. Металобрухт привіз ОСОБА_5 разом з ОСОБА_17 на таксі. В подальшому медогонку він продав.

Свідок ОСОБА_18 показав суду, що в літку 2015 року він на прохання обвинуваченого ОСОБА_5 допомагав виносити металобрухт з під`їзду будинку ОСОБА_5 . Виносили металеві ящики, коробки, лом. Цей металобрухт зберігався у нього в сараї, який був вилучений працівниками міліції.

Свідок ОСОБА_19 дав показання суду, що в літку 2015 року він на прохання обвинуваченого ОСОБА_5 допомагав знайти покупців на медогонку.

Свідок ОСОБА_20 дала суду показання про те, що їй відомо, що підвальне приміщення, з якого вчинено крадіжки закривалися на замок. Ключі від цих приміщень знаходились у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В цьому підвальному приміщенні її сусіди ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зберігали майно будівельні матеріали запчастини тощо. Їй також відомо, що майно було викрадене через вікна, що знаходяться зі сторони двору, асусіди бачили, як ОСОБА_5 виносив металобрухт та грузив до таксі.

Свідок ОСОБА_13 показав суду, що він працює директором КП «Житловик». Він пам`ятає як до нього зверталася ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про крадіжку їх майна, яке вони зберігали у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 . Ключі від цих підвальних приміщень знаходились як у адміністрації комунального підприємства так і у жильців які, виявили бажання їх мати. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були старшими будинку тому вони мали ключі від підвального приміщення.

Неповнолітній свідок ОСОБА_11 допитаний в присутності матері, показав суду, що в літку 2015 року він кілька днів був у гостях у ОСОБА_5 . В один із днів у вечері ОСОБА_5 подзвонив йому та попросив вийти на вулицю допомогти йому. Він вийшов та допоміг ОСОБА_5 від сусіднього під`їзду перенести медогонку, при цьому він не допускав того факту, що вона може бути краденою. Наступного дня вони медогонку продали.

Відповідно до протоколу огляду місця події та фото таблиці до нього від 04.09.2015 року об`єктом огляду є балкон квартири АДРЕСА_4 , на якому знаходяться одна каністра об`ємом 20 літрів, також два гальмових диски. Зі слів учасника огляду ОСОБА_8 це майно було викрадене у неї у серпні 2015 року та повернуто працівниками міліції.

Згідно протоколу огляду місця події та фото таблиці до нього від 21.09.2015 року об`єктом огляду є підвальне приміщення будинку АДРЕСА_3 , в якому, зі слів учасника огляду ОСОБА_9 , знаходиться майно, яке було викрадене у неї у серпні 2015 року та їй повернуто працівниками міліції, зокрема болти, гайки, які знаходяться у картонних коробках, два металевих ящики.

За протоколом огляду місця події та фото таблиці до нього від 29.09.2015 року об`єктом огляду є підвальне приміщення, з якого зі слів потерпілої ОСОБА_9 було викрадене належне їй майно. Вхід у підвальне приміщення на момент огляду закритий на навісний замок. Приміщення підвалу складається із секцій, які дверми не закриваються. При огляді секцій інших виходів не виявлено. Наявні два віконних пройми розміром 0,4х0,6 м. В ході огляду іншого майна, крім належного ОСОБА_9 не виявлено. Далі оглянуто приміщення підвалу (колишня котельна), з якого зі слів потерпілої ОСОБА_8 у серпні 2015 року було викрадене належне їй майно. Під час огляду цього приміщення виявлено, що воно закривається на замок, інших виходів немає, віконні отвори також відсутні, усе заблоковане.

Таким чином, сукупність наведених і вивчених судом доказів, підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинних діянь, і, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Досліджені докази спростовують позицію обвинуваченого щодо його непричетності до скоєння крадіжок майна потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки за його переконанням це майно було безхазяйним, у зв`язку з чим таку позицію обвинуваченого суд розцінює як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Так, як допитані у судовому засіданні потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_13 підтвердили факт того, що підвальні приміщення, де потерпілі зберігали своє майно закриваються на замок, тому за переконанням суду обвинувачений побачивши, що підвальні приміщення закриваються, мав допускати, що там може зберігатися чуже майно. Факт того, що підвальні приміщення, з яких скоєно крадіжки, закриваються, також підтверджується протоколами огляду місця події, що досліджені судом від 21 та 29 вересня 2015 року. Свідок ОСОБА_18 показав суду, що в літку він на прохання обвинуваченого ОСОБА_5 допомагав виносити металобрухт з під`їзду будинку ОСОБА_5 . Виносили металеві ящики, коробки, лом. Цей металобрухт зберігався у нього в сараї, та який був вилучений працівниками міліції. Показання цього свідка спростовують позицію обвинуваченого ОСОБА_21 що 28 серпня 2015 року він у підвальне приміщення, розташоване в будинку АДРЕСА_3 не проникав та майна ОСОБА_9 не викрадав.
Отже, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочинів, та кваліфікує його дії за епізодом скоєння крадіжки у потерпілого ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло; за епізодами скоєння крадіжок у потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкі злочини.
ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_1 і за місцем проживання характеризується задовільно. Згідно повідомлення ДНЗ «АПАЛ» ОСОБА_5 є дитиною-сиротою, прибув з Фонтанської ЗОШ соціальної реабілітації, приступив до занять з 03.09.2013 року та наказом № 5 від 31.03.2015 року був відрахований за систематичне порушення Статуту ліцею, Правил проживання у гуртожитку, систематичні пропуски занять і академічну заборгованість. ОСОБА_5 не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Раніш судимий 27.07.2015 року Саратським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.
Крім обставин, передбачених у ст.ст. 65 67 КК України, суд в силу ч. 1 ст. 103 КК України враховує умови життя та виховання неповнолітнього на момент скоєння злочину ОСОБА_5 , вплив дорослих, а також рівень його розвитку та його характеристики за місцем проживання.

Крім того, судом враховується позиція представників служб у справах дітей Арцизької районної державної адміністрації Одеської області та Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, які висловили думку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання на розсуд суду, а також той факт, що потерпілі в рамках наявного кримінального провадження до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру не заявляли.
З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винному ОСОБА_5 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за цим вироком, суд враховує положення п. 6 п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами та доповненнями, згідно з яким коли після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких були вчинені до, а інші після постанови першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, скоєних до постанови першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, скоєних після постанови першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

Таким чином, беручи до уваги положення вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 засуджений вироком Саратського районного суду Одеської області від 27 липня 2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, те, що він скоїв злочин до ухвалення вищевказаного вироку, а також те, що він скоїв злочини після ухвалення вищевказаного вироку, суд вважає за необхідне призначити йому покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, тобто в строк покарання за злочин, вчинений до ухвалення вищевказаного вироку, частково приєднати призначене покарання за вищевказаним вироком і остаточно із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначеного відповідно ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Саратського районного суду Одеської області від 27 липня 2015 року до покарання за злочини, вчинені після ухвалення вищевказаного вироку.

Крім того, судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під вартою з 25 вересня 2015 року, оскільки ухвалою слідчого судді від 25 вересня 2015 року до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_5 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішуючи питання про запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили суд враховує, що відповідно до п. "с" ч. 1, ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод для обрання або для зміни запобіжного заходу тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інше.

Також судом береться до уваги рішення ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», відповідно до якого будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом N 11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи наведені норми міжнародного законодавства та рішення ЄСПЛ, особу обвинуваченого, який кримінальне правопорушення вчинив у неповнолітньому віці, до взяття під варту ніде не працював та не навчався, під час розгляду судом даного кримінального провадження та в період іспитового строку, встановленого вироком Саратського районного суду Одеської області від 27 липня 2015 року, продовжив свою злочинну діяльність, у зв`язку з чим відносно нього було обрано виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З урахуванням вказаних обставин суд вважає, що перебуваючи на волі, з урахуванням суворості покарання, яке призначене обвинуваченому за даним вироком, він буде мати реальну можливість переховуватись та перешкоджати виконанню судового рішення. З цих підстав суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КК України, що були підставою для застосування відносно ОСОБА_5 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також існувати не перестали, тому суд, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, а тому вважає за необхідне залишити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання законної сили вироком суду, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання про речові докази у даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України, а саме майно, яке згідно із постановами слідчого від 21 вересня 2015 року визнане речовими доказами та передано на зберігання потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , слід залишити у законних власників, тобто у потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
1) за ч. 3 ст. 185 КК України за злочин, скоєний до ухвалення вироку Саратського районного суду Одеської області від 27 липня 2015 року (епізод крадіжки у потерпілого ОСОБА_10 ) у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

В силу ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за злочин, скоєний ОСОБА_5 до ухвалення вироку Саратського районного суду Одеської області від 27 липня 2015 року, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, частково приєднати невідбуту частину покарання і призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.

2) щодо злочинів, скоєних після постановлення вироку Саратського районного суду Одеської області від 27 липня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України (епізоди крадіжок у потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ) у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

В силу ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_5 до новопризначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного йому відповідно ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Саратського районного суду Одеської області від 27 липня 2015 року у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки вісім місяців.
Зарахувати в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_5 з 25 вересня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня його затримання, тобто з 25 вересня 2015 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
Речові докази у кримінальному провадженні а саме майно, яке згідно із постановами слідчого від 21 вересня 2015 року визнане речовими доказами та передано на зберігання потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити у законних власників, тобто у потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та направити до місця ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_5 для вручення останньому. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ

Арцизького районного суду ОСОБА_1