УХВАЛА
22 вересня 2016 року м. Хмельницький
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, заступника директора ПАТ «Катіон», раніше не судимого
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченого ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 357 КК України
Старший слідчий СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .
В клопотанні вказано, що 10.07.2016 близько 17.00 гол. ОСОБА_9 перебуваючи по вул. Тернопільській, 19, у м. Хмельницькому зайшов на територію ПАТ «Катіон» та в подальшому проник в одне із приміщень на даній території в ході чого був помічений охоронцями даної території. Після цього, один із охоронців ОСОБА_10 в телефонному режимі повідомив відповідальну особу ПАТ «Катіон» ОСОБА_7 про дану подію та за його вказівкою, передав свій мобільний телефон потерпілому ОСОБА_9 для продовження розмови із ним. В подальшому, ОСОБА_7 під час розмови з потерпілим ОСОБА_9 з метою залякування останнього, та скориставшись ситуацією, що потерпілий затриманий працівниками на території ПАТ «Катіон», висловив вимогу потерпілому передати на його користь гроші в сумі 10 000 доларів США, за неповідомлення правоохоронних органів про вчинення крадіжки. Після цього, ОСОБА_7 , з метою залякування потерпілого ОСОБА_9 , погрожував останньому примусовим утримуванням на території ПАТ «Катіон» та нанесенню тілесних ушкоджень останньому. 10.07.2016 близько 17:30 години ОСОБА_7 перебуваючи в невстановленому місці, повідомив по мобільному телефону ОСОБА_10 , який знаходився на території ПАТ «Катіон» по вул. Тернопільській, 19 м. Хмельницького, забрати ключі у потерпілого ОСОБА_9 та помістити автомобіль марки ЗАЗ Славута із д.н.з. НОМЕР_1 , на територію ПАТ «Катіон» по вул. Тернопільській. 19, м. Хмельницького. ОСОБА_10 під час поверхневого огляду виявив у ОСОБА_9 ключі від вказаного автомобіля, який знаходився поблизу вказаної території, та виконуючи наказ помістив його на територію ПАТ «Катіон» унеможливівши доступ потерпілого до даного автомобіля. Після цього, о 18.00 год. 10.07.2016, ОСОБА_10 висунув вимогу батькові потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_11 протягом години зібрати кошти в сумі 10 000 доларів США погрожуючи при цьому фізичною розправою та обмеженням прав, свобод та законних інтересів його сина. Крім того, з метою залякування потерпілого ОСОБА_11 . ОСОБА_10 передав слухавку для телефонної розмови із ОСОБА_7 , який підтвердив вищевказану вимогу передачі коштів в сумі 10 000 доларів США, визначивши термін для їх підготування у дві години. Близько 20.00 год. 10.07.2016 потерпілий ОСОБА_11 на вимогу ОСОБА_7 , перебуваючи на території ПАТ «Катіон» з метою запобігання нанесення тілесних ушкоджень синові в телефонній розмові повідомив ОСОБА_7 про можливість передачі коштів у сумі 2 700 доларів США, які ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_7 передав дружині останнього ОСОБА_12 . Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 10.07.2016 відпустив з території ПАТ «Катіон» потерпілих та висловив вимогу щодо передачі в подальшому грошових коштів у сумі 7 200 доларів США. 25.07.2016 близько 17.20 год. ОСОБА_7 зустрівся із потерпілим ОСОБА_11 на території ПАТ «Катіон» по вул. Тернопільській. 19 м. Хмельницького, в ході чого ОСОБА_7 висловив вимогу на передачу коштів у сумі 1300 доларів США. 28.07.2016 близько 18.00 год. ОСОБА_7 зустрівся із ОСОБА_11 за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 в ході чого, передав останньому копїї у сумі 300 доларів США. Також, окрім цього, вчиняючи вищеописані дії, діючи з єдиним умислом, з метою заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_11 - ОСОБА_7 наказав ОСОБА_10 , забрати у ОСОБА_9 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки ЗАЗ Славута д.н.з. НОМЕР_1 . Після цього, ОСОБА_10 , перебуваючи на території ПАТ «Катіон» по вул. Тернопільській, 19 у м. Хмельницькому, забрав у потерпілого ОСОБА_9 свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на вищевказаний автомобіль, яке належить ОСОБА_11 та посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_9 , вирвавши їх із рук у ОСОБА_9
29 липня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 357 КК України.
31 липня 2016 року ОСОБА_7 за ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою дія якого закінчується 25 вересня 2016 року.
21 вересня 2016 року підозрюваному вручено клопотання про продовження строку тримання під вартою з додатками.
В судовому засіданні прокурор, слідчий клопотання підтримали та вказали, що ОСОБА_7 обгруновано підозрюється у вчиненні правопорушень, за вчинення інкримінованого правопорушення підозрюваному передбачено покарання до 7 років позбавлення волі, що вказує на можливість переховування підозрюваного від слідства та суду. Існує ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих, які звертались до слідчого з заявою про стеження за ними невідомими особами. В провадженні ще необхідно провести ряд слідчих дій, які завершити у строк до 25.09.2016 року не можливо.
Захисники та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати більш мякий запобіжний захід та врахувати, що пред`явлена підозра є необґрунтована, наявність стійких соціальних зв`язків підозрюваного, його стан здоров`я.
Вислухавши учасників судового провадження, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Ст.ст.194, 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про продовження строку перебування під вартою зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які передбачені пунктами 1-3 частини першої ст.194 КПК України.
Стороною захисту, не надано доказів, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики та обставини визначені ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність, а особа останнього перестала бути суспільно небезпечною.
Додаткових характеризуючих даних на піжозрюваного, які б не були відомими слідчому судді при обранні/продовженні запобіжного заходу надано не було як на той момент, так і на цей час, останні жодним чином не змінилися.
За таких умов, слідчий суддя, враховуючи те, що при обранні запобіжного заходу, було встановлено, що ОСОБА_7 об`єктивно підозрюється, у вчиненні кримінальних правопорушень, а його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та, на цей час, дане судове рішення слідчого судді є чинним, не порушуючи принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року), що є одним із основних аспектів принципу верховенства права, вважає, що у цій справі, об`єктивні обставини встановлені слідчим суддею та, на цей час, не спростовані в ході розгляду клопотання, свідчать, у даний період, про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки, на цьому етапі, підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати в тому, що він міг вчинити дані правопорушення.
В свою чергу, слідчий суддя вважає, що обраний відносно підозрюваного запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, враховуючи, що загальні положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції Європейського суду з прав людини в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
Окрім наявної обгрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики передбачені ст. 177 КПК України, як то можливість переховування від слідства та суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, за встановлених під час розгляду обставин, визначених ст. 178 КПК України є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо підозрюваного на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного на даному етапі, не встановлено та не доведено. Стороною захисту не надано під час розгляду клопотання доказів того, що лікування, яке необхідне ОСОБА_7 не може бути проведено в умовах СІЗО.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України оскільки, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні правопорушення із застосуванням насильства до потерпілого, розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 185 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання задовольнити.
Продовжити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 28 жовтня 2016 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя: