АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/802/16 Справа № 712/3741/16-к Категорія: ч.2 ст.186 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляціями обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 травня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Черкаси, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, малолітніх дітей на утриманні не маючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз: 26.02.2014 року Соснівським районним судом м.Черкаси за ст.186 ч.2, 69 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 12.08.2014 року з Черкаського СІЗО (№30), ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2014 року за ст.2 ЗУ «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року, -

визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 до набуття вироком чинності залишено без змін тримання під вартою.

Початок терміну відбуття покарання ОСОБА_8 рахується з 23.05.2016 року, зараховано в термін відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 10.02.2015 року по 23.05.2016 року (на момент постановлення вироку) шість місяців двадцять шість днів.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7000,00 грн. (сім тисяч грн.).

Вирішено долю речових доказів у відповідності до положень ст. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 07.02.2016 року, близько 16.15 год., перебуваючи на вул. Хоменка в м.Черкаси, а саме, поблизу магазину «Карпати», побачив ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тримав в руках гаманець із грошовими коштами. В цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння його грошовими коштами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 пройшов за ОСОБА_10 близько 100 метрів та, побачивши, що останній звернув до будинку АДРЕСА_2 , та прямує в бік під`їзду, випередив його та зайшов у під`їзд зазначеного будинку. В подальшому, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, відразу після того, як до під`їзду зайшов ОСОБА_10 , ОСОБА_8 наніс йому декілька ударів в область голови. Та, зваливши його на підлогу, витягнув з внутрішньої кишені його куртки гаманець, в якому знаходилися грошові кошти в сумі близько 3000 гривень та банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_1 , та підібрав мобільний телефон марки «Sigma», вартістю 200 грн., який випав з рук у ОСОБА_10 , коли ОСОБА_8 наносив удари, після чого із викраденим майном зник із місця вчинення злочину. Та, в подальшому, з банківської картки «ПриватБанк», що належить ОСОБА_10 , ОСОБА_8 зняв грошові кошти в сумі 2 800 гривень та 1000 грн..

Не погоджуючись з вироком місцевого суду обвинуваченим ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок місцевого суду скасувати через істотні порушення вимог КПК України та призначити дане кримінальне провадження відносно нього на новий судовий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що кримінальне провадження відносно нього було розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України, але йому не було роз`яснено, які юридичні наслідки це несе за собою. Також, обвинувачений зазначає про те, що на його думку, судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки йому не дали можливості подати до суду клопотання про забезпечення його захисником.

Прокурор у кримінальному провадженні в поданій апеляції просить вирок місцевого суду відносно ОСОБА_8 від 23 травня 2016 року скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, частково дослідити матеріали кримінального провадження, а саме дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі. В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_8 вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, саме за вчинення злочину, передбаченого ст.186 КК України, однак на шлях виправлення не став, що свідчить про його антисоціальну спрямованість. Крім того, вказаним кримінальним правопорушенням завдано не тільки майнової шкоди, але і шкоди здоров`ю потерпілого також. Все це і те, що обвинувачений вчинив чергове кримінальне правопорушення проти власності, його посередня характеристика з місця проживання, його особа, як схильна до систематичного вчинення нових злочинів свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 та просив задовольнити апеляцію прокурора у кримінальному провадженні, думки обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляцію обвинуваченого та заперечували проти задоволення апеляції прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 розглянуте судом, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, без з`ясування фактичних обставин справи та дослідження доказів щодо вказаних обставин справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обовязково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань.

Згідно журналу судового засідання та звукозапису судового розгляду, ОСОБА_8 визнав пред`явлене йому органами досудового розслідування обвинувачення в повному обсязі. Суд, отримавши згоду учасників судового розгляду на розгляд справи у скороченому порядку без зясування фактичних обставин справи та дослідження доказів щодо вказаних обставин, переконався в добровільності позиції обвинуваченого з цього приводу та розяснив наслідки такого розгляду справи, зокрема те, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тобто, обовязкові умови розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо не роз`яснення йому судом наслідків розгляду справи в спрощеному порядку.

Не знайшли свого підтвердження і твердження обвинуваченого, що судом було порушено його право на захист, оскільки йому не надали можливості подати до суду клопотання про забезпечення його захисником.

Згідно ст. 345 КПК України судовий розпорядник роздає особам, які беруть участь у судовому розгляді, пам`ятку про їхні права та обов`язки, передбачені цим Кодексом. Після ознайомлення обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у судовому розгляді, з пам`яткою головуючий з`ясовує, чи зрозумілі їм їх права та обов`язки і у разі необхідності роз`яснює їх.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений в суді першої інстанції отримав пам`ятку про свої процесуальні права та обов`язки (а.к.п.20), яка зокрема містить пункт про право мати захисника, проте, з відповідним клопотанням про забезпечення його захисником обвинувачений не звертався. Крім того, зі звукозапису судового засідання в суді першої інстанції вбачається, що суддя в підготовчій частині засідання запитував учасників судового процесу про наявність заяв чи клопотань. Проте, відповідного клопотання обвинувачений не заявляв.

Згідно з вимогами ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів при призначенні покарання також враховує, що у відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відносяться до тяжких злочинів, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин проти власності, поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за наявності пом`якшуючих покарання обставин щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, часткове відшкодування шкоди, та відсутності обтяжуючих покарання обставин, обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вимоги апеляційної скарги прокурора, які фактично зводяться до призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження в результаті апеляційного розгляду провадження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження районним судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_8 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 травня 2016 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Зарахувати ОСОБА_8 у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України строк його перебування в СІЗО з 23.05.2016 року по 19.10.2016 року в строк відбуття основного покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий :

Судді :