АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2016 року м. Дніпро

08 червня 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження №0001916 за апеляційними скаргами: прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, від 27 січня 2016 року, яким обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с.Лісоводи, Городоцького району, Хмельницької області, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 28.11.2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.369, ст.75 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком один рік з іспитовим терміном на один рік,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до двох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання у вигляді позбавлення волі строком два роки, приєднано частину покарання у вигляді одного місяця позбавлення волі, що не відбуте ОСОБА_7 за попереднім вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2014 року, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки один місяць, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК у виді трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. На підставі п.1 ч.1 ст.72 КК України, покарання у виді обмеження волі строком один рік, що було призначене ОСОБА_7 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2014 року перевести у покарання у виді позбавлення волі строком шість місяців. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки сім місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду як на обставину, що пом`якшує покарання те, що ОСОБА_7 є вдівцем. Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експертів у загальній сумі 3071 (три тисячі сімдесят одна) гривня 40 коп., Суд на думку прокурора, помилково врахував як пом`якшуючі обставини при призначені покарання, а в подальшому підстави для застосування ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання те, що обвинувачений активно сприяв досудовому розслідуванню у встановленні істини у справі та швидкому судовому розгляду, оскільки як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду останній весь час заперечував проти того, що він не врахував дорожню обстановку, не впевнився, що його дії будуть безпечними та не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та стверджував, а зазначав що ДТП сталося через несправне міське освітлення.

- обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду, призначивши йому покарання з застосуванням ст. 75 КК України, не позбавляти його права керування транспортними засобами, вказуючи, що починаючи з моменту ДТП до кінця судового слідства не оспорював жодної обставини, щиро розкаюється у скоєному, розуміє, що дане кримінальне правопорушення відноситься до тяжких правопорушень, але скоєне з необережності. Зазначив, що активно сприяв встановленню істини по справі, та добровільно відшкодував потерпілому заподіяну шкоду;

- захисник ОСОБА_8 просить змінити вирок суду, призначивши ОСОБА_7 більш м`яке покарання, та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_7 з моменту ДТП до кінця судового слідства повністю визнавав свою вину, не оспорював жодної обставини, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв встановленню істини по справі, добровільно відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, що є обставинами, які пом`якшують покарання.

- потерпілий ОСОБА_9 просить змінити вирок суду відносно ОСОБА_7 , призначивши йому покарання з випробуванням та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки вважає, що ОСОБА_7 призначено занадто суворе покарання, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину не оспорював жодної обставини, що викладені в матеріалах кримінального провадження. Крім того, зазначив, що ОСОБА_7 щиро розкаюється в скоєному, активно сприяв встановленню істини по справі, добровільно відшкодував заподіяну шкоду;

Вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по правій смузі у лівому ряді вул. Дніпровської м. Павлограда Дніпропетровської області в напрямку м. Дніпропетровська.
Наблизившись до нерегульованого перехрестя головної вулиці Дніпровської та другорядної вулиці Гагаріна водій ОСОБА_7 увімкнув сигнал лівого повороту та зупинив керований ним автомобіль перед вказаним перехрестям з метою виконання маневру повороту ліворуч, на вул. Гагаріна м. Павлограда Дніпропетровської області.
В той же час по головній вулиці Дніпровській в м.Павлограді рухався мопед марки «Дельта» під керуванням неповнолітнього водія ОСОБА_10 .
Наближаючись до нерегульованого перехрестя головної вулиці Дніпровської та другорядної вулиці Гагаріна в м. Павлограді Дніпропетровської області водій ОСОБА_10 в подальшому мав намір рухатися далі.
Під час зближення вказаного автомобіля та мопеда, водій автомобіля «ВАЗ-2107» ОСОБА_7 , маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що його дії будуть безпечними, та не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не маючи будь яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки дорожнього руху, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, перед початком зміни напрямку руху, виконуючи маневр повороту ліворуч не переконався у безпеці виконання маневру, не надав перевагу у русі мопеду марки «Дельта» під керуванням неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по головній вулиці Дніпровській в зустрічному автомобілю напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого трапилось зіткнення передньою частиною мопеда марки «Дельта» під керуванням водія ОСОБА_10 в праву бокову частину легкового автомобіля марки «ВАЗ - 2107», під керуванням водія ОСОБА_7 .
Внаслідок вказаної дорожньо транспортної пригоди водію мопеда марки «Дельта» неповнолітньому ОСОБА_10 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно мозкової травми, прижиттєві, причинені задовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), не виключено, що за умов дорожньо транспортної події, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до настання смерті. Інші виявлені при дослідженні тіла потерпілого ушкодження у вигляді синців на передній поверхні правого стегна, на передній поверхні мошонки, у вигляді промежини, у лівій надключичній області; поверхневих ран на задній та зовнішній поверхнях лівого передпліччя з крововиливами у м`які тканини лівого передпліччя; саден на внутрішній поверхні лівого стегна у середній третині, у верхній третині правої гомілки на передній поверхні, на зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, на задній поверхні лівого плеча у верхній третині; ділянок осадження на передній поверхні шиї з переходом на верхню третину грудної клітки та надпліччя ліворуч, на передній, внутрішній та зовнішній поверхнях лівого колінного суглобу (з однією раною, ушитою чорними хірургічними нитками), на передній та внутрішній поверхнях правого стегна, на передній поверхні правого колінного суглобу; крововиливів у верхівках плевральних порожнин праворуч та ліворуч, в товщу діафрагми, у м`які тканини шиї ліворуч, у м`які тканини у ділянці лівої лопатки вище акроміального відростку, у лівій поперековій ділянці; розриву стравоходу на рівні щитоподібного хряща; переломів 1-х ребер ліворуч та праворуч по середньо ключичним лініям, акроміального кінця лівої ключиці, правого стегна у верхній третині, з крововиливами у м`які тканини довкола переломів прижиттєві, причинені задовго до настання смерті від її тупого твердого предмету (предметів) або ударі об такий (такі) відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та не знаходяться в причинному зв`язку з настання смерті, що підтверджується характером та локалізацією виявлених тілесних ушкоджень на тілі.
Смерть неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 наступила від відкритої черепно мозкової травми з переломом склепіння та основи черепу, з ділянками забиття мозку, з крововиливами під болонки та в речовину мозку і ускладнилися набряком та набуханням головного мозку, не виключено, що за умов дорожньо транспортної події, що підтверджується даними судово медичного та судово гістологічного дослідження.
Згідно висновку судово медичної експертизи № 1620/338Е від 20.08.2015 року смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 18.00 годині.
Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив п.16.13 Правил дорожнього руху України, які вимагають наступне: «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч».
Порушення водієм ОСОБА_7 п.16.13. Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди.
Заслухавши доповідь судді, доводи сторони захисту та потерпілого, які підтримали поданні апеляційні скарги та просили суд призначити більш м`яке покарання і не позбавляти права керування транспортними засобами, а також пояснення прокурора. Перевіривши матеріали кримінального провадження та частково дослідивши наявні докази, а також обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ; потерпілого ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого неповнолітній ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що призвело до його смерті, за обставин, наведених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, є правильними і не оскаржується в апеляційних скаргах.
Проте під час апеляційного перегляду було встановлено, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України не відповідає вимогам закону та є занадто м`яким, а наведенні судом пом`якшуючі обставини вчиненого не відповідають фактичним обставинам.
У відповідності до вимог ст. 69 КК України, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за скоєний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Призначаючи покарання із застосування ст. 69 КК України, суд посилався на наявні пом`якшуючі обставини вчиненого, зокрема, визнання особою своєї вини, активне сприяння розслідуванню на стадії досудового розслідування, каяття обвинуваченого, вибачення перед потерпілою стороною, добровільне відшкодування завданої шкоди, а також те, що обвинувачена особа є вдівцем та позитивно характеризується.
Проте із зазначеними висновками суду погодитися не можливо. Оскільки при застосуванні вимог ст. 69 КК України, суд має врахувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а і поведінку особи під час та після вчинення злочинних дій.
Враховуючи те, що обвинувачений під час досудового розслідування фактично заперечував наявність його вини, посилаючись на обмежену оглядність проїзної частини через неробочий стан вуличного освітлення, і лише під впливом неспростовних пояснень свідків визнав свою провину, що на переконання колегії суддів апеляційного суду, не може свідчити про визнання особи своєї вини, її щире каяття та активне сприяння особою досудовому розслідуванню.
Що ж стосується позитивної характеристики обвинуваченого та його вибачень перед потерпілою стороною, а також відшкодування ним завданої шкоди, при даних конкретних обставинах кримінального провадження, то вони самі по собі не можуть свідчити про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину.
Отже, під час апеляційного перегляду колегією суддів було встановлено відсутність достатніх обставини, які б суттєво пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому колегією судів встановлено відсутність достатніх підстав для застосування вимог ст. 69 КК України.
Приймаючи до уваги вище наведенні висновки суду, щодо відсутності суттєвих пом`якшуючих обставин, колегія суддів також приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг сторони захисту та потерпілого про застосування вимог
ст. 75 КК України - не знайшли свого підтвердження, оскільки даний злочин обвинуваченим був вчинений у період іспитового строку, а ті обставини, на які посилаються особи у своїх апеляційних скаргах не можуть бути визнані єдиними та достатніми підставами для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.
Разом з тим, під час апеляційного перегляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора в частині того, що судом першої інстанції у порушення вимог ч. 2 ст. 124 КПК України не було стягнено з обвинуваченої особи суму процесуальних витрат у розмірі 3071,40 гривень, оскільки дійсно під час досудового розслідування проводилися автотехнічні дослідження, на проведення яких було витрачено 2457,60 гривень та 613,80 гривень (т. 2 а.с. 98, 116).
Таким чином, підсумовуючи викладене колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалення нового, яким ОСОБА_7 призначити покарання, у відповідності до санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі у мінімальному розмір із позбавленням права керування транспортними засобами, що буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.
Жодних інших безумовних підстав для зміни чи скасування судового рішення, передбачених п.4 ст.409 КПК України, під час апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити частково.
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ; потерпілого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, від 27 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного за цим вироком, приєднати частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2014 року, остаточно призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і один місяць, з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави за залучення експертів у загальній сумі 3071 (три тисячі сімдесят одна) гривня 40 копійок.

В решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанції щодо ОСОБА_7 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3