Єдиний унікальний номер 235/6700/13-к Номер провадження 11-кп/775/506/2016

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю:

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області кримінальне провадження

за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6

на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Димитрова Донецької області, громадянку Україна, освіта середньо-спеціальна, заміжню, має неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючу, раніше не судиму, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 118 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Димитрова Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого,не працюючого, раніше судимого: 1) 11.08.1987 р Красноармійським народним судом Донецької області за ст. 229-6 ч.1, 215 ч.1, 215-3 ч.3, 222 ч.1, 42 КК УРСР до 5 років позбавлення волі , 07.12.89 р. міським судом м.Бердянська за ст. 102, 43 КК УРСР до 4 років позбавлення волі,2) 29.05.1996 р.Димитровським міським судом Донецької області за ст. 140 ч.3, 141 ч.2, 42 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна , звільнився 29.12.2001 р. у зв`язку з зміною законодавства вважати засудженим за ст. 186 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 6 років позбавлення волі, 3) 18.08.2003 р. Димитровським міським судом Донецької області за ст. 309 ч.2, 75,76 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком два роки,4) 08.12.2003 р. Димитровським міським судом Донецької області за ст. 307 ч.2, 309 ч.2, 70 КК України до 5 рокам позбавлення волі з конфіскацією майна, приєднано частково невідбутий термін, до відбування 5 років 3 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна ,звільнено з місць позбавлення волі 19.07.2007 р. умовно-достроково на 1 рік 8 місяців, 5) 23.10.2009р. Димитрівським міським судом Донецької області за ч.2 ст.307 КК з застосуванням ст.71 КК до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, проживає за адресою - АДРЕСА_2 ,

визнано винним за ст.ст. 396 ч.1, 186 ч.2, 355 ч.2 КК України та призначено покарання за ч.1 ст.396 КК до 1 року 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК до 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.355 КК до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК призначено покарання 5 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК остаточно призначено покарання 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вчинили злочини за таких обставин.

15 січня 2009 р. приблизно о 06.30 годин, ОСОБА_7 , спільно зі знайомим ОСОБА_13 знаходилася у спальній кімнаті своєї квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_13 несподівано підійшовши до ОСОБА_7 і опинився у неї за спиною з ножем в руках, який заніс над ОСОБА_7 , яка знаходилася одна у квартирі та яка не очікувала таких дій від ОСОБА_13 . ОСОБА_7 реально сприйняла загрозу своєму життю з боку ОСОБА_13 і захищаючи своє життя, в той момент, коли ОСОБА_13 відволікся на шум дверей, що відкривалися в коридорі квартири, та повернувся до неї спиною в бік виходу із спальні квартири, ОСОБА_7 ,застосовуючи засіб,явно невідповідний характерові і небезпеці посягання , маючи можливість покинути приміщення спальної кімнати, коли ОСОБА_13 відвернувся, вихопила своєю правою рукою ніж з правої руки ОСОБА_13 за рукоятку, яка виступала назад в її сторону, та не переставляючи ніж в долоні , умисно завдала по тілу останнього два удари зазначеним ножем в область спини і задньої поверхні правого плеча, в результаті чого ОСОБА_13 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді:проникаючого поранення грудної клітки справа по лінії лопатки з наскрізним ушкодженням нижньої долі правої легені і пораненням діафрагми, рідка кров (2400мл) і згустки (1кг) в правій плевральній порожнині. Вищеописане поранення утворилося від дії колючо-ріжучої предмета шириною приблизно 2,53,0 см, довжина клинка не менше 6,0 см і за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя; рана м`яких тканин правого плеча утворилася від дії ріжучого предмета і за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я, як вимагає для свого загоєння термін понад 6 днів, але не більше 21 дня. Смерть ОСОБА_13 наступила в короткий проміжок часу після отримання поранення, який можна виміряє рядом секунд, хвилин і могла наступити 15 січня 2009 р. від гострої крововтрати, обумовленої проникаючим пораненням задньої поверхні грудної клітки справа з пошкодженням тканини правої легені. Між отриманим пораненням грудної клітини і настанням смерті гр. ОСОБА_13 є прямий зв`язок.

ОСОБА_12 , заздалегідь не обіцяючи і достовірно знаючи, що 15 січня 2009 р. приблизно о 6.30 годині його раніше знайома ОСОБА_7 за допомогою ножа здійснила протиправне позбавлення життя його знайомого ОСОБА_13 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому особисто бачив труп ОСОБА_13 в задній кімнаті квартири і закривавлений кухонний ніж, після чого умисно, з заздалегідь не обіцяною ціллю приховування факту скоєного ОСОБА_7 злочину, дав згоду на приховування ОСОБА_7 , пішовши з нею із зазначеної квартири за адресою АДРЕСА_2 , де проживали близько двох тижнів, крім того з метою приховування слідів злочину спалив верхній одяг і особисті речі ОСОБА_13 у вугільній печі в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , а також з метою приховування факту скоєного злочину в зазначеній квартирі, в ніч з 4 на 5 лютого 2009 р. разом з ОСОБА_7 виніс труп ОСОБА_13 на сміттєзвалище, розташоване з тильного боку господарських будівель перед будинком АДРЕСА_3 , чим порушив діюче законодавство України та не повідомив про скоєний особливо тяжкий злочин до правоохоронних органів м.Димитров Донецької області.

Приблизно в кінці лютого, на початку березня 2009 p., точна дата не встановлена, в денний час доби, ОСОБА_12 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , побачивши у раніше знайомого ОСОБА_14 на руці годинник «ARMANI», з раптово виниклим наміром, направленим на відкрите, повторне викрадення чужого майна, підійшовши до ОСОБА_14 , на виду у ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 вільно зірвав з його руки наручний годинник «ARMANI», вартістю 1800 гривень,який належить ОСОБА_14 і, таким чином, відкрито, повторно, навмисно, з корисливою метою викрав вказане майно,чим завдав самим потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму викраденого майна, на загальну суму 1800 гривень, після чого розпорядився ним на власний розсуд.

Приблизно в березні 2009 року, точної дати та часу не встановлено, неповнолітній ОСОБА_18 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 , за спільною домовленістю з ОСОБА_19 придбав у останнього мопед марки «Верховина» за 250 гривень, заплативши останньому гроші в сумі 200 гривень, а 50 гривень повинен був повернути на протязі невизначеного терміну часу, з чим ОСОБА_19 був згодний. 20 квітня 2009 р. приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_12 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння та достовірно знаючи про те, що неповнолітній ОСОБА_18 має борг перед ОСОБА_19 у сумі 50 гривень, біля аптеки «Арніка», розташованої в будинку 31 по вул. Ватутіна м.Димитров Донецької області, діючи самостійно та маючи корисливий намір, з ціллю примушення до виконання цивільно-правових зобов`язань під погрозою застосування насилля, а також застосовуючи насилля, що не є небезпечним для життя і здоров`я ОСОБА_18 , спричинивши останньому декілька ударів по тілу, почав вимагати від неповнолітнього ОСОБА_18 передачі наявних при ньому грошових коштів, на які останній збирався придбати ліки у вказаній аптеці, на користь ОСОБА_20 ,який знаходився поруч, в якості повернення грошового боргу, чим примусив передати ОСОБА_18 гроші, які були при ньому, в сумі 20 гривень ОСОБА_19 . В результаті навмисних дій ОСОБА_12 неповнолітньому ОСОБА_18 було спричинено матеріальну шкоду в сумі 20 гривень та спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забиття м`яких тканин грудної клітки зліва, крила таза зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Прокурор в апеляційній скарзі вказує, що висновки суду про вчинення ОСОБА_21 вбивства при перевищенні меж необхідної оборони не відповідає фактичним обставинам справи. У дійсності матеріали справи не містять будь яких об`єктивних даних, що потерпілий ОСОБА_22 здійснив напад на обвинувачену чи здійснював інші неправомірні дії, що загрожували її життю та здоров`ю. Встановлені у суді обставини вчинення злочину свідчать, що ОСОБА_21 умисне вбивство ОСОБА_22 вчинила під час сварки, удари ножем наносила, коли потерпілий повернувся до неї спиною, поранення були смертельними, від яких ОСОБА_22 помер на протязі кількох хвилин на місці. Вважає, що суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_21 з ч.1 ст.115 на ст.118 КК. При винесенні вироку ОСОБА_23 суд допустив суттєве протиріччя, визнавши, що останній вчинив заздалегідь не обіцяне приховування особливо небезпечного злочину вбивства, у той час, як визнав, що ОСОБА_21 вчинила злочин невеликої тяжкості. Вказав також, що суд безпідставно при призначенні ОСОБА_24 остаточного покарання за ч.4 ст.70 КК застосував принцип поглинання покарання, не врахувавши дані про особу обвинуваченого. Просить вирок стосовно ОСОБА_21 скасувати, винести новий вирок, яким визнати ОСОБА_21 винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 11 років. Вирок у відношенні ОСОБА_23 у частині призначення покарання скасувати, винести новий вирок, яким відповідно до ч.4 ст.70 КК призначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарань 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Прокурор змінив апеляційну скаргу і просить визнати ОСОБА_12 винним у скоєнні злочинів передбачених ст.396 ч.1, 355 ч.2, 186 ч.2 КК України та залишити без зміни покарання, призначене вироком.

Обвинувачена ОСОБА_7 у апеляційній скарзі вказує, що за ст.118 КК засуджена необґрунтовано. У дійсності вбивство ОСОБА_25 вона не вчиняла. Це вбивство вчинив обвинувачений ОСОБА_12 . На досудовому слідстві вона себе обмовила на прохання ОСОБА_12 , оскільки вважала, що їй, на відміну від ОСОБА_23 , буде призначене м`яке або умовне покарання. Докази, на які послався суд у вироку, вважає безпідставними. Просить вирок скасувати і виправдати її.

Захисник ОСОБА_6 вказує, що висновки суду про винуватість ОСОБА_21 у вчиненні вбивства не відповідає фактичним обставинам справи. Докази, на які суд послався у вироку, є суперечливими. Суд безпідставно не взяв до уваги показання ОСОБА_21 , що вбивство вчинила не вона, а ОСОБА_12 , і що вона себе на досудовому слідстві обмовила. Просить дії обвинуваченої перекваліфікувати на ч.1 ст. 396 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника обвинуваченої ОСОБА_7 , обвинувачену ОСОБА_7 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, а апеляційну скаргу вважали необґрунтованою, прокурора, який підтримав доводи поданої апеляційної скарги, вважав, що скарги обвинуваченої та захисника не підлягає задоволенню, колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши докази, про дослідження яких заявили клопотання сторони, обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги захисника та обвинуваченої не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду, що саме ОСОБА_21 вчинила умисне вбивство потерпілого ОСОБА_26 , відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку у вироку.

Доводи апеляційних скарг захисника і обвинуваченої, що докази винуватості ОСОБА_21 є суперечливими, її вина не доведена, вбивство у дійсності вчинив ОСОБА_12 , безпідставні.

Суд першої інстанції повно дослідив усі докази по справ, у тому числі усі показання на протязі провадження по справі обвинуваченої ОСОБА_21 і обвинуваченого ОСОБА_23 , звернув увагу на їх непослідовність і дав цій обставині належну оцінку. При цьому суд у вироку навів і оцінив показання ОСОБА_21 , коли вона докладно розповіла, як і чому вчинили вбивство потерпілого, так і її ж показання, в яких вона стверджувала, що оговорила себе, щоб допомогти ОСОБА_23 , який у дійсності вчинив вбивство. Також суд навів і оцінив показання ОСОБА_23 про те, що вбивство вчинила ОСОБА_21 , а він допоміг винести труп та укрити інші сліди злочину, та інші його показання, що вбивство вчинив він.

Суд першої інстанції правильно вказав у вироку, що сукупність інших доказів по справі дозволяє прийти до однозначного висновку, що ОСОБА_21 на початку досудового розслідування і при проведенні відтворення обстановки та обставин подій дала правдиві показання про те, що 15 січня 2009 року у квартирі, де проживали вона і її співмешканець ОСОБА_23 , коли останній вийшов з квартири, ОСОБА_27 , що знаходився у них в гостях, підійшов несподівано для неї і опинився у неї за спиною з ножем в руках. Вона вирішила, що ОСОБА_28 хоче її вдарити ножем і, захищаючи своє життя, в той момент, коли ОСОБА_28 відволікся на шум дверей, що відкривається в коридорі їхньої квартири, та повернувся до неї спиною, вона вихопила ніж з правої руки ОСОБА_28 , і завдала один удар в спину, в область правої лопатки. Оскільки їй було достовірно відомо, що ОСОБА_27 у неї в квартирі приймав наркотичні засоби внутрішньовенно, приблизно близько п`яти разів протягом доби, вона не сумнівалася в тому, що той міг завдати їй удар ножем, хоча він погроз не висловлював. Через 20 хвилин вона зайшла зал, де побачила, що ОСОБА_28 вже помер і не дихає. Потім вона спалила в печі речі ОСОБА_28 , в тому числі черевики, телефон, курточку і пакети, потім з ОСОБА_23 пішли з квартири і тільки приблизно в ніч з 4 на 5.02.2009 р. винесли труп ОСОБА_28 з ОСОБА_29 на смітник біля паркану АТП .

Обвинувачений ОСОБА_23 як під час досудового слідства, так і під час судового засідання неодноразово показував, що коли 15 січня 2009 року вийшов з квартири, де він проживав з ОСОБА_21 , що купити водку. Там залишилась ОСОБА_21 і ОСОБА_30 , що знаходився у них у гостях. Останній вживав наркотичні засоби. Коли він повернувся до квартири, то по поведінці ОСОБА_21 зрозумів, що між нею та ОСОБА_31 відбувся конфлікт. Шкуропат лежав на підлозі у залі і не подавав ознак життя. ОСОБА_32 від трупа лежав ніж кухонний, ручка пластмасова, ніж був у крові. Гайдук з початку була дуже схвильована і нічого йому не могла пояснити, а потім розповіла, що вимушена була захищатися, що у ОСОБА_28 був нож у руці, вона змогла його забрати і вдарила ножем потерпілого, пояснюючи це тим, що інакше він міг вбити її. Вони покинули квартиру і жили у його матері. Приблизно через три дні після того він разом з ОСОБА_33 прийшли в квартиру, де був труп ОСОБА_28 , і спалили у вугільній печі квартири одяг, а саме курточку балоневую, взуття, яке саме не пам`ятає, пакет з речами, здається з кофтою, також мобільний телефон. Повернулися на ту квартиру знову приблизно через 2-3 дні, просто подивилися на труп ОСОБА_28 , якого не чіпали. Через кілька днів знову повернулися з ОСОБА_33 в квартиру і в нічний час на покривалі разом з ОСОБА_33 винесли труп ОСОБА_28 в бік смітника, розташованого через дорогу від їхнього будинку до автобази біля паркану, де є насип золи. Покривало викинув там же недалеко на смітнику, поклавши той у пакет.

З показань свідка ОСОБА_34 вбачається, що ОСОБА_35 її дочка. Остання приблизно з літа 2007 року стала жити разом з ОСОБА_12 . ОСОБА_23 раніше неодноразово судимий, сидів у місцях позбавлення волі за наркотики. Ні ОСОБА_36 , ні ОСОБА_29 ніде не працювали, вживали спиртними напоями, вели аморальний спосіб життя, тому вона в їхнє життя не втручалася, за місцем проживання не відвідувала. Іноді дочка приходила до неї додому і просила поїсти, вона давала і годувала ту. Вона пропонувала повернутися дочки до них у квартиру, але та вибрала ОСОБА_29 . 17 січня 2009 р. дочка ОСОБА_36 прийшла до неї ближче до обіду, одна, і повідомила, що вони разом з ОСОБА_29 проживають у його батьків, оскільки в квартирі холодно. 07.02.2009 р. вона зателефонувала доньці, по телефону і сказала, що до неї приходили працівники міліції, хотіли подивитися квартиру дочки, дочка сказала фразу « ОСОБА_37 не я його, то він мене». Вона сказала дочці, що якщо та в чомусь замішана з ОСОБА_29 , то краще приїхати в міліцію й в усьому зізнатися, написати щиросердне каяття, при цьому їй дочка сказала, що «вона могла бути на його місці». Потім вона з`їздила в м.Красноармійськ з працівниками міліції до сестри, забрали там дочку ОСОБА_38 , при ній дочка написала явку з повинною, де вказала і розповіла про те, що кілька днів тому у них в квартирі був якийсь чоловік, вона зрозуміла, що це покійний чоловік, виявлений на сміттєзвалищі, чоловік послав ОСОБА_29 за водою в ларьок, а дочку попросив дати чоловікові якусь миску, дочка пішла за мискою, почула ззаду себе подих, коли повернулась до чоловіка, той тримав над нею ніж, в цей час в квартиру заходив ОСОБА_29 і шумів дверима, чоловік розгубився, дочка вихопила ніж з рук чоловіка і вдарила чоловіка ножем, але куди саме вона не пам`ятає, потім чоловік узяв якусь лавку, мабуть хотів вдарити, і впав. З переляку дочка і ОСОБА_29 пішли жити з квартири в інше місце.07.02.2009 р. вона також була присутня при обшуку квартири дочки, двері квартири відкривала вона ключем, який їй передала перед поїздкою дочка ОСОБА_36 , при понятих і експертах в квартирі у дочки було виявлено: на кухні один кухонний ніж, в залі в серванті п`ять ножів, в спальні один ніж на табуретці біля столу, доріжка в коридорі перевернута, а в спальні також безлад, валялися речі, одяг, на столі стояли залишки їжі. У топці печі виявили попіл, залишки згорілого телефону, замок від блискавки і щось ще, звідки то взялося, їй стало відомо потім після бесід з працівниками міліції про те, що ОСОБА_29 спалив в печі речі і телефон того чоловіка, який помер від удару ножем дочки.

З показань свідка ОСОБА_39 вбачається, що у неї є племінниця ОСОБА_7 , яка є дочкою її рідної сестри ОСОБА_34 06.02.2009 р., ввечері до них на таксі приїхала ОСОБА_7 , яка повідомила, що приїхала в гості провідати її та попросилася залишитися на ніч, на що вона і чоловік не заперечували. Вранці 07.02.2009 р. на мобільний телефон подзвонила її сестра ОСОБА_34 , яка попросила поговорити з ОСОБА_33 , при цьому з їхньої розмови вона зрозуміла, що ОСОБА_36 ховається від працівників міліції, а мати стала наполягати на тому, щоб ОСОБА_36 в чомусь зізналася і сама приїхала в міліцію в м.Димитров, на що ОСОБА_36 заперечувала і не хотіла їхати. Зі слів ОСОБА_40 вона чула, що «якби не я його, то він мене», потім сестра просила викликати таксі і відправити ОСОБА_38 в м.Димитров в міліцію, після цієї розмови вона вийшла з ОСОБА_33 на вулицю у двір, звідки побачили вже під`їжджали сестру ОСОБА_34 з працівниками міліції, при цьому ОСОБА_36 не хотіла і боялась їхати в міліцію, після чого ОСОБА_36 сіла в автомобіль з матір`ю та працівниками міліції і поїхали. Потім зі слів сестри ОСОБА_34 вона дізналася, що ОСОБА_38 хотів убити якийсь чоловік і налякав ту, а ОСОБА_41 довелося вдарити чоловіка ножем, від чого той помер, інших подробиць їй не відомо.

Суд першої інстанції у вироку прийшов до правильного висновку, що показання обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , показання свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_39 , які дані ними безпосередньо після виявлення злочину, відтворюють справжні обставини вбивства ОСОБА_13 , ці покази узгоджуються між собою та з зібраними по кримінальному провадженні письмовими доказами.

При цьому суд відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства оцінив допустимість цих доказів, врахувавши, що відповідно до розділу ХІ КПК України 2012 року «Перехідні положення» допустимість доказів,отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку,що діяв до набрання ним чинності.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 05.02.2009 р. на сміттєзвалищі, розташованої з тильного боку господарських будівель будинку АДРЕСА_3 , біля паркану АТП був виявлений труп невідомого чоловіка. В ході огляду вилучено речові докази, складено план-схема і фото таблиця (а.с. 3-30 т.1 ).

Відповідно до протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 06.02.2009 р. ОСОБА_42 упізнала труп невідомого як свого брата ОСОБА_13 (а.с.109 т.1).

Відповідно до протоколу обшуку від 07.02.2009 р. за участю ОСОБА_34 в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , під час якого в залі в серванті було вилучено п`ять ножів, в спальні з табуретки біля столу один ніж, на кухні з дерев`яного стільця один кухонний ніж, в топці вугільної печі вилучені обгорілі залишки від мобільного телефону у вигляді: навушника, плати, шлейфу, металевої рамки від корпусу телефону, екрану від телефону, а також розкладний ніж, ланцюжок, собачка від блискавки, три шматки золи, що нагадує обгорілі частини синтетичних матеріалів

Відповідно до протоколу огляду від 07.02.2009 р. в ході огляду сміттєвих баків біля будинку АДРЕСА_5 недалеко від воріт АПТ було вилучено кухонний ніж з синьою пластмасовою ручкою. До протоколу складена фото таблиця).

Відповідно до протоколу відтворення обстановки та обставин події від 09.02.2009 р. ОСОБА_7 ,в присутності захисника на місці показала механізм нанесення одного удару ножем в спину по тілу ОСОБА_13 на статисті, а потім місце, куди спільно з ОСОБА_12 винесли труп ОСОБА_13 на сміттєзвалище, розташоване біля паркану АТП і за господарськими будівлями будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 52/67 від 13.03.2009 р. при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_13 знайдено: проникаюче поранення грудної клітки справа по лінії лопатки з наскрізним ушкодженням нижньої долі правої легені і пораненням діафрагми, рідка кров (2400мл) і згустки (1кг) в правій плевральній порожнині, рана м`яких тканин задньої поверхні нижньої третини правого плеча. Смерть ОСОБА_13 настала від гострої крововтрати обумовленої проникаючим пораненням задньої поверхні грудної клітки справа з пошкодженням тканини правої легені. Вищеописане поранення утворилося від дії колючо-ріжучої предмета шириною приблизно 2,5-3,0 см, довжина клинка не менше 6,0 см і за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Між отриманим пораненням грудної клітини і настанням смерті ОСОБА_13 є прямий зв`язок. Рана м`яких тканин правого плеча утворилася від дії ріжучого предмета і за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я, як вимагає для свого загоєння термін понад 6 днів, але не більше 21 дня. Вищеописані поранення могли бути заподіяні однією зброєю. У момент отримання ушкоджень ОСОБА_13 був звернений задньою поверхнею до ушкоджуючого предмету і міг знаходиться як у вертикальному, так і в горизонтальному положенні. Смерть ОСОБА_13 наступила в короткий проміжок часу після отримання поранення, який можна виміряти рядом секунд, хвилин і протягом якого, до моменту втрати свідомості ОСОБА_13 міг здійснювати активні самостійні дії (пересуватися, кричати та ін.). Смерть ОСОБА_13 могла наступити 15 січня 2009. Вищеописана травма могла утворитися під час і місці, зазначених ОСОБА_7 , проте було нанесено по тілу ОСОБА_13 два удари.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 112 від 08.04.2009 р. по краях ушкоджень на клаптиках шкіри від трупа ОСОБА_13 встановлено наявність привнесених накладень («металізація») сліди контакту шкіри з травмуючим предметом, виготовленим на основі легованого сплаву сталі. По краях ушкоджень на светрі і футболці від трупа ОСОБА_13 встановлено наявність привнесених накладень («металізація») сліди контакту тканин з травмуючим предметом, виготовленого на основі заліза. Якісні склади «металізації» пошкоджень на клаптиках шкіри найбільш схожий з мінеральним слідообразуючим складом контакту металу клинка ножа зі стільця на кухні, не виключаючи в категоричній формі, можливості контакту металом клинка ножа, виявленого на смітнику).

Те,що вбивство ОСОБА_13 скоїла саме ОСОБА_7 підтверджуються також висновками судово-біологічних експертизи № 1719 / 10 від 27.04.2010г., згідно з якими в числі волокон-накладень на предметах одягу ОСОБА_13 виявлено:на фуфайці і джемпері по одній групі волокон (бавовняні сіро-сині), що мають спільну родову приналежність з відповідними волокнами, що входять до складу брюк ОСОБА_7 .У числі волокон накладень на предметах одягу ОСОБА_7 виявлена на куртці одна група волокон (бавовняні темно-зелені), що має загальну родову приналежність з відповідними волокнами, що входять до складу брюк ОСОБА_13 ..

Відповідно протоколу відтворення обстановки та обставин події від 10.02.2010 р., проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_12 , судово медичного експерта ОСОБА_43 і захисника ОСОБА_44 , обвинувачений ОСОБА_12 в квартирі АДРЕСА_6 показав механізм нанесення їм удари ножем по тілу ОСОБА_13 (а.с. 202-203 т.3). Відповідно протоколу відтворення обстановки та обставин події від 10.02.2010 р., проведеного за участю обвинуваченої ОСОБА_7 , судово-медичного експерта ОСОБА_45 і захисника ОСОБА_6 , обвинувачена ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_6 показала механізм нанесення ОСОБА_12 удари ножем по тілу ОСОБА_13 (а.с.200-201 т. 3 ). Проте, відповідно до висновків проведеної за результатами даних слідчих дій судово- медичної експертизи № 3 від 16.02.2010 р. в процесі відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_7 та ОСОБА_12 не показали факт нанесення удару ножем по тілу ОСОБА_13 , який би згодом привів до настання смерті (а.с.205 т.3), що свідчить про те, що ОСОБА_12 не здійснював умисного вбивства ОСОБА_13 , а даний злочин було скоєно ОСОБА_7 .

Як показав у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 , він ударів ножем ОСОБА_13 не наносив , ніж з квартири не виносив. Удар ОСОБА_13 нанесла ОСОБА_7 одним з ножів,які були у квартирі.

У той же час суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність і дав неправильну правову оцінку діям обвинуваченої ОСОБА_21 .

Висновок суду, що ОСОБА_21 вчинила умисне вбивство ОСОБА_22 при перевищенні меж необхідної оборони, не відповідають фактичним обставинам справи, цей висновок є помилковим внаслідок неправильного застосування норм закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Матеріали кримінального провадження не містять даних, які б давали підстави для висновку, що потерпілий ОСОБА_22 здійснив напад на ОСОБА_21 та вчинив будь-які дії, що становили загрозу її життю та здоров`ю, та що обвинувачена мала підстави діяти з метою негайного відвернення чи припинення посягання. З показань ОСОБА_21 , на які суд послався у вироку, у дійсності вбачається, що ОСОБА_46 не намагався нанести їй удар або удари ножем, не погрожував. З її показань, з даних судово-медичного дослідження достовірно встановлено, що ОСОБА_21 нанесла потерпілому удар у спину, тобто у момент, коли той відвернувся і не мав можливості здійснювати посягання на життя та здоров`я обвинуваченої.

Суд першої інстанції безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_21 з ч.1 ст.115 КК на ст.118 КК, застосувавши кримінальний закон, який не підлягав застосуванню.

Згідно з вимогами ст.420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення.

Колегія суддів приходить до висновку, що за вказаними підставами вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_21 підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Підстави для скасування або зміни вироку у відношенні обвинуваченого ОСОБА_23 відсутні. В апеляційній скарзі прокурора не оспорюється правильність встановлених судом першої інстанції фактичних обставин вчинених ОСОБА_23 злочинів, доведеність його вини, кваліфікація його дій за ч.1 ст.396, ч.2 ст.186, ч.2 ст.355 КК. З урахуванням змін до апеляційної скарги, прокурор фактично просить залишити призначене ОСОБА_23 судом покарання без змін.

Обвинувачений ОСОБА_23 вирок не оскаржив. Таким чином, вирок щодо ОСОБА_23 належить залишити без змін.

У той же час відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК у редакції Закону від 26.11.2015р. ОСОБА_23 має бути зараховано строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Оскільки ОСОБА_23 з 7 лютого 2009 року по 9 лютого 2009 року та з 22 червня 2009 року по 22 червня 2015 року( ухвала слідчого судді Артемівського міськрайонного суду від 22.06.2015р т.8 а.с. 147) знаходився під вартою у порядку попереднього ув`язнення по цьому кримінальному провадженню, він підлягає звільненню від відбування покарання, оскільки строк попереднього ув`язнення перевищує призначене йому основне покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, про дослідження яких заявляли клопотання сторони, оцінюючи наведені вище докази у їх сукупності,

в с т а н о в и л а:

15 січня 2009 р. приблизно о 06.30 годин, ОСОБА_7 , знаходилася у спальній кімнаті своєї квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Там же знаходився її знайомий ОСОБА_13 . ОСОБА_13 підійшов до ОСОБА_7 та став вимагати у неї посуд для виготовлення наркотичних засобів. При цьому вів себе зухвало та тримав у руці ніж, став демонструвати його ОСОБА_7 , на що остання стала висловлювати в його адресу претензії по поводу його поведінки. У процесі виниклої між ними словесної сварки ОСОБА_13 повернувся спиною до обвинуваченої. ОСОБА_7 скористалась даною ситуацією, вихватила із рук потерпілого ніж та на грунті особистих неприязних відносин, з метою позбавлення життя ОСОБА_13 , умисно нанесла два удари ножем в область спини і задньої поверхні правого плеча, в результаті чого ОСОБА_13 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді:проникаючого поранення грудної клітки справа по лінії лопатки з наскрізним ушкодженням нижньої долі правої легені і пораненням діафрагми, рідка кров (2400мл) і згустки (1кг) в правій плевральній порожнині. Вищеописане поранення утворилося від дії колючо-ріжучої предмета шириною приблизно 2,53,0 см, довжина клинка не менше 6,0 см і за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя; рана м`яких тканин правого плеча утворилася від дії ріжучого предмета і за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я, як вимагає для свого загоєння термін понад 6 днів, але не більше 21 дня. Смерть ОСОБА_13 наступила в короткий проміжок часу після отримання поранення, який можна виміряє рядом секунд, хвилин і могла наступити 15 січня 2009 р. від гострої крововтрати, обумовленої проникаючим пораненням задньої поверхні грудної клітки справа з пошкодженням тканини правої легені. Між отриманим пораненням грудної клітини і настанням смерті гр. ОСОБА_13 є прямий зв`язок.

Колегія суддів кваліфікує дії ОСОБА_21 за ч.1 ст. 115 КК, оскільки вона вчинила умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Призначаючи обвинуваченій вид і міру покарання, колегія суддів відповідно до вимог ст.65 КК України враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання.

ОСОБА_7 - раніше не судима (а.с.154 т. 2,56 т.3),а обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває(а.с.156,155 т.2),за місцем проживання характеризується посередньо (а.с .157 т. 2).Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 160 від 18.02.2009 р. ОСОБА_7 виявляє психічні розлади внаслідок вживання опіатів, синдром залежності. У момент скоєння правопорушення могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час здійснення інкримінованого діяння не перебувала в тимчасово хворобливому стані, позбавляю чому її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час повністю усвідомлює свої дії і керує ними. У застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, оскільки не є психічнохворою (а.с.54-57 т. 2).

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 14 листопада 2015 ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_47 і прийняла прізвище ОСОБА_48 .

Відповідно до вимог ч.2 ст. 416 КПК при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання. По цій справі ОСОБА_7 раніше засуджувалась вироком Димитрівського міського суду Донецької області від 6 лютого 2012 року за ч.1 ст. 115 КК до 9 років позбавлення волі.(т.5 а.с. 192) Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Донецької області від 6 липня 2012 року вказаний вирок скасовано, а справу направлено на додаткове розслідування прокурору міста Димитрова не в зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжкий злочин або у зв`язку з необхідністю посилення покарання, а за іншими підставами ( т.5 а.с.211-219). Як вбачається з обвинувального висновку (т.6 а.с. 3-33), при додатковому розслідуванні справи не було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_21 вчинила більш тяжкий злочин, та обсяг обвинувачення не збільшився.

За таких обставин ОСОБА_21 має бути призначено покарання у межах санкції ч.1 ст.115 КК у вигляді позбавлення волі на строк 9 років.

В строк відбуття покарання ОСОБА_21 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 07 лютого 2009 р. та тримання під вартою у якості запобіжного заходу по день звільнення з під варти, тобто по 25 жовтня 2013 р. (т.6 а.с. 162-163) Цей строк складає 4 роки 8 місяців 18 днів. Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК у редакції Закону від 26.11.2015р. ОСОБА_21 має бути зараховано строк її попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Оскільки строк попереднього ув`язнення за вказаним розрахунком перевищує призначене їй основне покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, ОСОБА_21 підлягає звільненню від відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 409, 420, 374 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити. Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2014 року у відношенні ОСОБА_7 скасувати і ухвалити новий вирок.

ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначити покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.72 КК у редакції Закону від 26.11.2015р. зарахувати засудженій ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 07 лютого 2009 р. по 25 жовтня 2013 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку з тим, що строк попереднього ув`язнення перевищує фактично призначене їй основне покарання.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2014 року у відношенні ОСОБА_12 залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.72 КК у редакції Закону від 26.11.2015р. зарахувати засудженому ОСОБА_12 строк попереднього ув`язнення з 7 лютого 2009 року по 9 лютого 2009 року та з 22 червня 2009 року по 22 червня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування покарання у зв`язку з тим, що строк попереднього ув`язнення перевищує фактично призначене йому основне покарання.

В решті частини вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2014 року залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_12 у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді: