Провадження № 11-кп/792/296/16
Справа № 688/5112/13-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.04.2016 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2013 року за № 0000058, за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Хмельницького гарнізону на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 03 березня 2016 року,-
в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000058 про обвинувачення за ч. 4 ст. 368 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новичі Шепетівського району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, повернуто військовому прокурору Хмельницького гарнізону для виконання вимог ст. 291 КПК України.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що працюючи з 04 жовтня 2006 року на посаді начальника загону воєнізованої охорони (далі - ВОХОР) у військовій частині НОМЕР_1 , будучи службовою особою, яка постійно обіймає посаду, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій, зобов`язаний діяти відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, згідно якої посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В коло його службових обов`язків, згідно «Положення про військову частину НОМЕР_1 », затвердженого начальником служби ракетно-артилерійського озброєння логістики Західного оперативного командування МО України 18 квітня 2008 року, зокрема, входить разом з кадровим органом і заступником командира з виховної роботи забезпечувати якісний підбір особового складу для загону ВОХОР. У вересні 2013 року, в порушення вказаних вище вимог законодавства та своїх службових обов`язків ОСОБА_8 , як службова особа, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності. Так, 11 вересня 2013 року за можливе вирішення питання щодо працевлаштування ОСОБА_10 , поставив йому протиправну вимогу про передачу за це неправомірної вигоди в розмірі 2500 грн., або 300 доларів США, на що останній погодився. 12 вересня 2013 року ОСОБА_11 на виконання вимоги ОСОБА_8 передав сину останнього кошти в сумі 2500 грн. за вирішення начальником загону воєнізованої охорони в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 питання щодо свого працевлаштування до загону ВОХОР.
Повертаючи прокурору обвинувальний акт, суд в своїй ухвалі зазначив, що обвинувальний акт взагалі не містить фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, після чого викладено формулювання обвинувачення ОСОБА_8 . Формулюючи ОСОБА_8 обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України за ознакою використання наданої йому влади, орган досудового розслідування не вказав, якими владними повноваженнями був наділений останній та які з них використав для вчинення кримінального правопорушення. Крім того, формулюючи обвинувачення у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення шляхом використання службового становища, орган досудового розслідування в обвинувальному акті не зазначив, який конкретно пункт, частину, статтю, якого нормативного акта, що регламентує службові обов`язки ОСОБА_8 , ним порушено, порушення яких конкретно за змістом його службових обов`язків призвело до інкримінування йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
В своїй апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали місцевого суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Вказує на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 містить усі відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення, яке викладено після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення і яке містить ознаки складу злочину, а також у ньому є посилання на ті кримінально-правові норми, що відображені у формулі кваліфікації.
Звертає увагу на те, що обвинувальний акт вже був предметом розгляду суду першої інстанції в іншому складі суду, і питань про невідповідність такого вимогам КПК України не ставилось, а було постановлено вирок, який ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 13 січня 2016 року скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції
Заслухавши: суддю-доповідача, прокурорів про необхідність скасування ухвали суду з викладених в апеляційній скарзі мотивів, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_12 , які покладалися на розсуд суду апеляційної інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши обгрунтованість апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції в підготовчому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
В ч. 2 ст. 9 КПК України виписано, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають підозрюваного, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних та неупереджених процесуальних рішень.
Вичерпні вимоги до обвинувального акту викладені в ст.291 КПК України. Згідно з вимогами п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення. При цьому, обвинувачення, згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
В силу припису, викладеного у п.«а» ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Фактичні обставини та формулювання обвинувачення повинні бути викладені з урахуванням вимог ст.ст. 91, 374 КПК України, якими визначено перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тобто, виходячи із системного аналізу кримінального процесуального законодавства, у викладенні фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення обов`язково зазначається місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, його форми вини та мотиви.
Проте, обвинувальний акт не містить фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, після чого викладено формулювання обвинувачення ОСОБА_8 . Формулюючи йому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України за ознакою використання наданої йому влади, орган досудового розслідування не вказав, якими владними повноваженнями був наділений останній та які з них використав для вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, формулюючи обвинувачення у скоєнні ОСОБА_8 кримінального правопорушення шляхом використання службового становища, орган досудового розслідування в обвинувальному акті не зазначив, який конкретно пункт, частину, статтю, якого нормативного акта, що регламентує службові обов`язки ОСОБА_8 , ним порушено, порушення яких конкретно за змістом його службових обов`язків призвело до інкримінування йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 368 КК України.
На неконкретне обвинувачення вказано і в ухвалі колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2016 року.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_8 висунуто підозру в одержанні ним, як службовою особою, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди у ОСОБА_11 .
Однак, в порушення вимог ст. 55 КПК України в ході досудового розслідування ОСОБА_11 , як особа, право на працевлаштування якої порушено інкримінованими ОСОБА_8 діями, потерпілим в зазначеному кримінальному провадженні не визнавався.
За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору як не відповідаючого вимогам кримінального процесуального закону.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 424 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 03 березня 2016 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000058 стосовно ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 368 КК України військовому прокурору Хмельницького гарнізону залишити без зміни, а апеляційну скаргу останнього - без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
/
Судді:/підписи/
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області