АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ________ ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 .

Учасники судового провадження:

Прокурор ОСОБА_5 , ОСОБА_6

Обвинувачений ОСОБА_7

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9

Захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002645 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тисовець Сторожинецького району, Чернівецької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дітину, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від «29» грудня 2015 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислюється з 29 грудня 2015 року.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_7 19.10.2014 року спільно зі своєю дружиною ОСОБА_13 та друзями ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 відпочивали, вживаючи спиртні напої в APT пабі «Гойра», розташованому по вул. Парковий Проїзд, 2 м. Чернівці. У цей же час, у приміщенні даного закладу спільно зі своїми друзями ОСОБА_18 та ОСОБА_19 відпочивав ОСОБА_20 , який також з останніми вживав спиртні напої і перебував
КП №11-кп/794/60/16р. Головуючий у І інстанції: ОСОБА_21 Категорія ч.1 ст. 119 КК України Доповідач: ОСОБА_1

в стані алкогольного сп`яніння. Біля 21 год. 15 хв. ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вийшли з приміщення пабу «Гойра» і зупинилися біля його входу перекурити, коли, в цей час, рухаючись у напрямку від автостоянки до APT пабу «Гойра» ОСОБА_20 , підійшов до них, і стоячи за спиною ОСОБА_13 , в грубій формі, застосовуючи ненормативну лексику попросив останню пригостити його кавою. При цьому, не бажаючи вступати в конфлікт з незнайомим - ОСОБА_20 , ОСОБА_13 попросила останнього не ображати її, однак, ОСОБА_20 не припиняючи застосування ненормативної лексики, звернувся вже до всіх присутніх жінок з приводу пригощання його кавою; на вказані слова, обвинувачений ОСОБА_7 попросив ОСОБА_20 піти геть та відштовхнув останнього від себе, внаслідок чого між ними розпочалася штовханина, яка у подальшому переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_7 та ОСОБА_20 наносили один одному удари кулаками по різним частинам тіла, не реагуючи на осіб, що їх розбороняли, після чого бійка між ОСОБА_7 і ОСОБА_20 на короткий проміжок часу припинилася, останні перемістилися на територію автостоянки, що розташована навпроти приміщення APT пабу «Гойра» по вул. Парковий Проїзд, 2 м. Чернівці, де ОСОБА_20 , застосовуючи ненормативну лексику, став ображати ОСОБА_7 , у зв`язку з чим повторно між ОСОБА_7 та ОСОБА_20 розпочалася штовханина, в ході якої ОСОБА_20 розмахував руками в бік ОСОБА_7 , що останнім було розцінено як продовження конфлікту, а тому ОСОБА_7 , проявляючи злочинну недбалість, наніс рукою один удар ОСОБА_20 в область обличчя справа, не передбачаючи при цьому можливість настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг передбачити на той час падіння ОСОБА_20 на асфальтне покриття, від якого останній втратив рівновагу та впав на асфальтне покриття автостоянки, вдарившись потиличною частиною голови об нього.
У відповідності до висновку комісійної судово-медичної експертизи за №164 від 11.12.2014 під час вищевказаних подій ОСОБА_20 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, які у своєму комплексі перебувають в безпосередньому причинному зв`язку із фактом настання смерті ОСОБА_20 . Смерть ОСОБА_20 настала внаслідок закритого зламу кісток основи та склепіння черепа із забоєм головного мозку, які виникли внаслідок падіння останнього з висоти власного зросту, навстоячки на площину, при попередньому приданні тілу прискорення, шляхом нанесення удару твердим тупим предметом (кулаком) в область обличчя.
Крім наведеного, внаслідок вказаної вище бійки, ОСОБА_7 було завдано легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.
На вказаний вирок суду адвокат ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких просять вирок суду скасувати, а справу закрити в порядку ч.1 ст. 284 КПК України. Посилаються на неповноту дослідження обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду провадження. Крім того, просить суд змінити покарання ОСОБА_7 на більш м`яке, не пов`язане з позбавленням волі.
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких просять вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 максимальний строк покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Вважають, що даний вирок є таким, що не ґрунтується на законі та підлягає скасуванню, у зв`язку з м`якістю призначеного покарання.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на те, що судовий розгляд проведено неповно та необ`єктивно, а висновки суду не підтверджені зібраними у справі доказами є необґрунтованими.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту та необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінального провадження. Висновки суду щодо доведеності винності ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, за яке його визнано винним, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.
Так, із матеріалів провадження вбачається, (і це зазначено у вироку суду першої інстанції), що такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_18 ; показань самого обвинуваченого ОСОБА_7 , в яких він вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав, а лиш визнав свою винуватість в тому, що наніс потерпілому 5-6 ударів в область обличчя та голови, оскільки між ними виник конфлікт; фактичних даних, що містяться у протоколах огляду місця події, протоколом проведення слідчого експерименту, висновках судово-медичних експертиз, відеозаписами з камер зовнішнього відео спостереження бару «АРТ паб Гойра» та з камер спостереження навколо розважального закладу «АРТ паб Гойра», за адресою Парковой Проїзд 2, м. Чернівці, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.
Розглянувши проведені у кримінальному провадженні судово-медичні експертизи, суд установив причину смерті ОСОБА_20 та ступінь тяжкості заподіяних останньому тілесних ушкоджень. Посилаючись на ці об`єктивні дослідження, суд з`ясував, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли бути спричинені від дії тупого твердого предмету чи від удару об такий, не виключено при падінні з положення стоячи без надання тілу попереднього прискорення та співударянням головою об тверду площину або виступаючий над її рівнем тупий твердий предмет, і за ознакою «небезпека для життя» відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті.
Прийнявши до уваги дані в експертних висновках щодо кількості, локалізації, характеру й механізму утворення виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_20 тяжких тілесних ушкоджень, зіставивши їх з іншими доказами, суд установив наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_7 та настанням смерті потерпілого.
За матеріалами кримінального провадження смерть ОСОБА_20 настала від закритого зламу кісток основи та склепіння черепа, із забоєм головного мозку. Поряд із цим, з висновку експерта вбачається, що при співставленні даних щодо механізму утворення ушкоджень на тілі ОСОБА_20 , отриманих із показань ОСОБА_7 , із даними, отриманими при проведенні комісійної експертизи, комісією експертів не встановлено наявності принципових розбіжностей. Крім того, з висновку експерта №1326 екс. вбачається, що у ОСОБА_7 виявлено гематому по зовнішньому краю лівої бровної дуги; гематому на рівні верхньої губи справа з переходом на слизову поверхню в даній ділянці. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дворазової травматичної дії тупим твердим предметом, цілком можливо внаслідок нанесення ударів кулаком в ділянки обличчя, і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.
За таких обставин з урахуванням установлених судом сукупності фактів, що належать до предмета доказування у провадженні, винні дії ОСОБА_7 обґрунтовано отримали юридичну оцінку за ч. 1 ст. 119 КК України, так як щодо смерті потерпілого в його діях є необережна вина, оскільки він повинен був і міг передбачати можливість падіння потерпілого і настання від цього суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті.
Виходячи з наведеного, доводи у скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 щодо неналежної оцінки доказів та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність не можна визнати прийнятими, а тому колегія суддів не вбачає підстав для закриття провадження в порядку ч.1 ст.284 КПК України.
Що ж стосується тверджень потерпілих про невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, вони є непереконливими.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 про те, що при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував пом`якшуючих обставин, а тому необґрунтовано призначив йому покарання, пов`язане з позбавленням волі, також не заслуговують на увагу.
Згідно з частиною 2 ст. 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_7 статті 75 КК України судом не встановлено і в апеляційній скарзі обвинуваченого та захисника також не наведено.
Суд при призначенні ОСОБА_7 покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України зазначив та в повній мірі врахував у вироку ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Зокрема, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, не визнає вину у вчиненому, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, претензії зі сторони потерпілих відсутні, а також думка потерпілих про призначення обвинуваченому найсуворішої міри покарання, неправомірна поведінка самого потерпілого ОСОБА_20 , який під час конфлікту перебував в стані алкогольного сп`яніння та внаслідок його дій обвинуваченому були спричинені тілесні ушкодження. Посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника на те, що на утриманні ОСОБА_7 перебуває дитина інвалід, не знайшли свого документального підтвердження, а тому колегією суддів не може бути взяти до уваги.
З огляду на викладене, наведені в апеляційній скарзі потерпілих доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення покарання більш тяжкого, на що вказували в своїй апеляційній скарзі потерпілі, чи покарання із застосуванням ст. 75 КК України, не пов`язаного з позбавленням волі, про що наполягали в своїх апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404,405, 407, 419 КПК України, колегія суддів з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2015р. без змін.
Зарахувати ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення: з 20.10.2014 по 21.10.2014 року, з 29.12.2015р. по 17 березня 2016 року, з розрахунку 1 день перебування в СІЗО - два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий: ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2
Згідно з оригіналом: суддя