Справа № 461/2666/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/633/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2016 року місто Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 27 квітня 2016 року, -

встановила:
ОСОБА_7 засуджений 24.10.2013 року Корольовським районним судом м. Житомира за ч.1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття ОСОБА_7 покарання 22.02.2013 року; кінець строку відбуття покарання 22.02.2020 року.
Засуджений в місцях позбавлення волі утримується з 25.02.2013 року. 29.03.2016 року ОСОБА_7 поступив у міжобласну багатопрофільну лікарню при Львівській установі виконання покарань УДПтСУ у Львівській області.
Згідно з висновком спеціальної лікарської комісії від 18.04.2016 року ОСОБА_7 хворіє тяжкою хворобою, що є підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України №1348/5/572 від 15.08.2014 року.
Начальник Львівської установи виконання покарань УДПтСУ у Львівській області №19, за погодженням начальника управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській, звернувся в суд з поданням про звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_7 у зв`язку з захворюванням останнього на тяжку хворобу.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.04.2016 року у задоволенні подання відмовлено.
На дану ухвалу засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 27 квітня 2016 року скасувати та звільнити його від подальшого відбування покарання за хворобою.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_7 , зазначає, що при винесенні ухвали суд не взяв до уваги цілий ряд обставин та фактів, що мали б значення для прийняття об`єктивного та неупередженого рішення. Серед них те, що оскільки він хворіє на тяжку хворобу, це є підставою для звільнення його від подальшого відбування покарання. Крім того, перебуваючи на волі, він міг би отримати краще медичне обслуговування, так як на сьогодні медична допомога не надається на належному рівні, не всі ліки отримуються.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який погодився з доводами апеляційної скарги, виступ засудженого та адвоката, які підтримали апеляційну скаргу засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до приписів ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, що виникають при виконанні вироку.
Частиною третьою ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
Як видно з матеріалів справи, суд першої інстанції, при розгляді подання, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства.
Так, згідно з приписами ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Зі змісту журналу судового засідання (а.с. 19) випливає, що у судовому засіданні були присутні прокурор, представник ЛУВП УДПтСУ у Львівській області та представник лікарні, отже фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження було обов`язковим.
Відповідно до вимог ч. 1, а також п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
При новому розгляді кримінального провадження необхідно усунути зазначені вище порушення закону, прийняти міри до всебічного, повного та об`єктивного розгляду подання, дати належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі доводам, судове провадження здійснювати при суворому дотриманні вимог КПК України щодо його повного фіксування технічними засобами, та приймаючи до уваги усе наведене, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 27 квітня 2016 року - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4