АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1287/16 Справа № 192/1920/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року, постановлену щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нова Каховка Херсонської області, раніше судимого,
за участю: прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року, просить її скасувати та застосувати до нього положення ст. 81 КК України, оскільки він за час перебування у виправній колонії характеризується позитивно, має два заохочення за виконання ремонтно-будівельних робіт, що проводились у колонії. Окрім того, вважає, що судом безпідставно не було взято до уваги те, що він перебуває у цивільному шлюбі з дружиною та має двоє дітей.
Ухвалою суду відмовлено в задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії №21 УДПСУ у Дніпропетровській області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання, призначеного вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року.
Суд, відмовляючи в задоволенні подання, послався на те, що ОСОБА_6 відбув 1/2 строку призначеного йому покарання, працевлаштований, на даний час має два заохочення за сумлінне ставлення до праці, які були до нього застосовані 29 січня 2016 року та 21 квітня 2016 року, проте у липні і жовтні 2015 року ставлення засудженого до праці адміністрацією колонії оцінювалось як посередньо. Разом з тим, суд вказує, що за весь період відбування покарання засуджений має одне стягнення у виді догани за порушення режиму утримання, накладене 22 січня 2015 року, характеризувався посередньо, а останнім часом позитивно, приймає участь у роботі самодіяльних організацій та в реалізації програм диференційованого виховного впливу. Окрім того, 23 жовтня 2015 року, адміністрацією колонії було відмовлено засудженому в направленні документів до суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим, на думку суду, засуджений не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення та до нього не можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та захисника, які прохали ухвалу суду скасувати та застосувати до засудженого положення ст. 81 КК України, прокурора, який заперечував проти цього, дослідивши доводи скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови суду у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Як вбачається з наданих матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджено вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У правових позиціях, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» акцентовано увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
З матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання, дослідив необхідні матеріали провадження і дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що за весь період відбування покарання засуджений характеризувався посередньо, проте на теперішній час позитивно, має два заохочення за сумлінне ставлення до праці, які були до нього застосовані 29 січня 2016 року і 21 квітня 2016 року, тоді як у липні і жовтні 2015 року ставлення засудженого до праці адміністрацією виправної колонії оцінювалось як посередньо, та має одне стягнення у виді догани за порушення режиму утримання, накладене 22 січня 2015 року. Окрім того, ОСОБА_6 приймає участь в роботі самодіяльних організацій у виправній колонії та в реалізації програм диференційованого виховного впливу.
Разом з тим, 23 жовтня 2015 року, комісією установи виконання покарань було відмовлено ОСОБА_6 у направленні подання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України, як особі, що не стала на шлях виправлення, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що засуджений за весь період відбування покарання своєю поведінкою і ставленням до праці не довів виправлення.
Беручи до уваги, що за вироком суду ОСОБА_6 відбув більше ніж 1/2 строку призначеного покарання; водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого злочину, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів дійшла висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом України, для зміни або скасування рішення місцевого суду в ході апеляційного перегляду не встановлено.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4