АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/683/16 Головуючий 1-ої інстанції:
Справа: № 623/5065/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК
В И Р О К
Іменем України
24 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 7 грудня 2015 року, у відповідності з яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізюм Харківської області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, не працюючий, що мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 серпня 2015 року за ч.ч.1,3 ст.185, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання в силу ст. 75 КК України з випробуванням на 3 роки;
засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 УК України шляхом часткового складання цього покарання з покаранням, призначеним за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 серпня 2015 року, ухвалено до відбування ОСОБА_7 3 роки 2 місяці позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання - 4 місяці позбавлення волі, призначеного за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 серпня 2015 року і остаточно ухвалено до відбування ОСОБА_7 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнано винним у тому, що в ніч на 21 липня 2015 року він, маючи умисел на крадіжку чужого майна, крізь не зачинену хвіртку проник на огороджену територію будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металеву рейку вагою 85 кг загальною вартістю 204 грн., яка належала ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.
23 жовтня 2015 року близько 9-00 години він же, маючи умисел на крадіжку чужого майна, через паркан проник на територію двору будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав алюмінієвий бідон об`ємом 20 л вартістю 210 грн. та алюмінієвий бідон об`ємом 40 л вартістю 320 грн., які належали ОСОБА_10 , чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 530 грн.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить «вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України (по епізоду крадіжки вчиненої 21.07.2015 року) 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання за вироком Ізюмського міськрайонного суду від 18.08.2015року призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_7 3 роки 2 місяці позбавлення волі. За ч. 3 ст. 185 КК України (по епізоду крадіжки 23.10.2015 року) 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 71 КК України до призначеного покарання, частково, у вигляді 4 місяців позбавлення волі, приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду від 18.08.2015 року та остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі».
При цьому прокурор посилається на те, що суд при призначенні покарання не врахував необхідність призначення покарання окремо за кожний епізод двох крадіжок, вчинених у липні та жовтні 2015 року із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, а потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку і остаточно за сукупністю вироків. Тому вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 7 грудня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла наступного.
Положення ч. 1 ст. 70 КК України передбачають, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України за цими ж правилами призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Зі змісту наведених положень випливає, що для призначення покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України необхідно, щоб покарання було призначено як за попереднім вироком так і за вироком, постановленим за злочин, вчинений до постановлення цього вироку.
Оскільки покарання за попереднім вироком від 18.08.2015 року призначено 3 роки позбавлення волі, то має бути призначено і покарання за злочин, вчинений до цього вироку - 21.07.2015 року, а покарання за сукупністю злочинів має бути призначеним за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.
Також, зі змісту наведених вище положень випливає, що для призначення обвинуваченому покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України необхідно, щоб покарання було призначено як за злочин, за який він засуджений відповідно до першого вироку, так і за новий злочин, вчинений до повного відбуття попереднього покарання.
Оскільки після засудження ОСОБА_7 за вироком суду від 18.08.2015 року він, до повного відбуття покарання за цим вироком знов вчинив злочин, то за цей злочин має бути призначено покарання, до якого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, повністю або частково приєднується не відбута частина покарання за попереднім вироком. Тобто, в даному кримінальному провадженні, приєднується частково покарання, призначене за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.
З наведеного вбачається, що суд першої інстанції не дотримався зазначених вище вимог КК України і неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню, через що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового вироку з призначенням покарання за кожним епізодом вчинених обвинуваченим крадіжок, як про це і наголошує в апеляційній скарзі прокурор.
Разом з тим, прокурор також просить до покарання, призначеного ОСОБА_7 за правилами ч. 4 ст.70 КК України 3 роки 2 місяці частково, у вигляді 4 місяців позбавлення волі, приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду від 18.08.2015 року та остаточно визначити покарання ОСОБА_7 - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Така просьба прокурора не узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 71 КК України, згідно з якими суд до покарання, призначеного за новим вироком - 3 роки позбавлення волі має частково приєднати покарання за попереднім вироком. Прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що ця частка повинна складати 4 місяці позбавлення волі. Тому остаточне покарання за сукупністю вироків має бути визначено у суворій відповідності з вимогами ч. 1 ст. 71 КК України, та в межах поданої апеляційної скарги прокурора, яка, за таких обставин, підлягає задоволенню частково.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядав вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні в період з 30 жовтня 2015 року по 24 березня 2016 року перебував у місцях попереднього ув`язнення, то цей строк на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховується у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404,405, п.3 ч. 1 ст.407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 7 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом крадіжки від 21 липня 2015 року) 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом частково складання цього покарання з покаранням, призначеним за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 серпня 2015 року, визначити покарання ОСОБА_7 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом крадіжки від 23 жовтня 2015 року) 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 серпня 2015 року - 4 місяці позбавлення волі і призначити остаточне покарання ОСОБА_7 3 роки 4 місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2015 року по 24 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з р озгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цього вироку.

Головуючий -

Судді: