У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
захисникаОСОБА_5 ,
при секретаріОСОБА_6 ,

розглянула в судовому засіданні 18 лютого 2016 року в м. Києві кримінальне провадження № 060000671 за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 27 травня 2015 року.
Вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2014 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та
мешканця м. Рахова, раніше судимого, востаннє вироком
Рахівського районного суду Закарпатської області
від 03 квітня 2008 року за ч. 2 ст. 185 КК України
(далі - КК) на 5 років 6 місяців позбавлення волі,
засуджено за ч. 1 ст. 121 КК із застосуваннямст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.
Вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 27 травня 2015 року вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасовано та ухвалено новий вирок. Призначено покарання за ч. 1 ст. 121 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 27 липня 2014 року о 00.30 год. перебуваючи на вул. Миру в м. Рахів під час бійки умисно з метою протиправного заподіяння ОСОБА_8 тяжкої шкоди здоров`ю завдав останньому шість ударів лезом ножа в область черевної порожнини, грудної клітки та в інші частини тіла, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва та лівобічного пневматораксу.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що вирок не відповідає вимогам ст. 374 КПК України (далі - КПК). Указує, що саме потерпілий спровокував бійку та перший завдав ОСОБА_7 удар, потім почав його душити, а ОСОБА_7 , намагаючись припинити протиправні дії потерпілого, який є фізично більш розвинутим, вимушений був оборонятися, а тому на її думку дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст. 124 КК. Зазначає, що судом не враховано пом`якшуючі вину її підзахисного обставини, його відношення до вчиненого та поведінку після цього. Просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , наводячи аналогічні доводи, просить вирок змінити, перекваліфікувати його дії на ст. 124 КК та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника на підтримання касаційних скарг, думку прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Висновок суду про те, що ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків умисно спричинив ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, ґрунтується на сукупності зібраних у справі доказах і є правильним. Цей висновок підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , експерта ОСОБА_13 , даними протоколу слідчого експерименту, висновками судових експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження.
Даних на підтвердження перебування ОСОБА_7 у стані необхідної оборони не виявлено. Так, з матеріалів провадження убачається, що взаємні образи між засудженим та потерпілим переросли у бійку один на один у присутності свідків, при цьому учасники бійки взаємно очікували та наносили удари один одному. В ході бійки явної фізичної переваги між засудженим та потерпілим не було, вони мали однакову стать і приблизно однаковий вік. Згідно висновку експерта № 376 від 28 серпня 2014 року у ОСОБА_7 яких-небудь тілесних ушкоджень не виявлено. Отже, фактичні обставини кримінального провадження свідчать про те, що дії потерпілого ОСОБА_8 не загрожували негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних інтересів ОСОБА_7 , а тому в останнього не було невідкладної необхідності в заподіянні шкоди потерпілому. Тому висновок суду про те, що ОСОБА_7 керувався метою розправи над потерпілим та його дії мали протиправний характер, є обґрунтованим.
За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_14 за ч. 1 ст. 121 КК кваліфіковано правильно.
Даних, які б свідчили, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, не виявлено.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули безумовне скасування судових рішень, не встановлено.
Як видно з вироку суду першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК, більш м`якого, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 121 КК, суд послався, зокрема, на його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, відсутність обтяжуючих обставин, позитивну характеристику за місцем проживання, незадовільний стан здоров`я, а також протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_8 , який був ініціатором бійки.
Апеляційний суд, приймаючи рішення про призначення більш суворого покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК врахував належним чином усі обставини кримінального правопорушення, зокрема, те що він спричинив потерпілому шість ножових поранень, має не погашені судимості, у тому числі за вчинення умисних тяжких злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, як особа схильна до вчинення правопорушень. Будь які докази про активне сприяння з боку ОСОБА_7 розкриттю злочину відсутні. Крім того, суд узяв під сумнів щире каяття засудженого, який в апеляційному суді оспорював фактичні обставини, вину визнав частково, розкаявся.
Отже, обставин, які істотно знижують тяжкість вчиненого злочину та в своєї сукупності можуть бути належними підставами для застосування ст. 69 КК, не вбачається.
Призначене ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК, ближче до мінімального строку, відповідає вимогам ст. 65 КК, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.
Керуючись ст.ст. 433, 434, 436 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 27 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3