Провадження №1-кп/523/536/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2016 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт з угодою про примирення між потерпілою та обвинуваченим по кримінальному провадженню за № 0000018 від 11.06.2016р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не засудженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . Проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, -

Встановив:
За змістом обвинувального акту під час досудового розслідування встановлено, що 10.06.2016 року приблизно о 16:20 годині, ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по АДРЕСА_3 , в якому здійснює підприємницьку діяльність потерпіла ОСОБА_6 , діючи навмисно з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, повідомивши завідомо неправдиві відомості, представився працівнику магазину ОСОБА_7 , якого помилково сприйняв за власника магазину, службовою особою насправді неіснуючої громадської організації «Комітету споживчого контролю» ОСОБА_8 , при цьому показавши виготовлене невстановленою особою службове посвідчення та пред`явив вимогу надати йому дозвільні документи на здійснення підприємницької діяльності магазину, також повідомив, що у разі ненадання йому документів будуть викликані співробітники поліції, з якими буде вилучений товар та опечатане приміщення. Будучи введеним в оману, ОСОБА_7 , повірив та реально сприйняв ОСОБА_5 службовою особою громадської організації. В подальшому 14.06.2016 року приблизно о 18:00 годині, домовившись о зустрічі, ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, знову прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по АДРЕСА_3 , та продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужими коштами, шляхом зловживання довірою та обманом, під приводом того, що не буде повідомляти правоохоронні органи про нібито наявні порушення у роботі магазину, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі за 4 тис. гривень, належних власниці магазину ОСОБА_6 , тим самим в результаті шахрайських дій заволодів отриманими грошима, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 4000 гривень.
Одночасно з обвинувальним актом до суду надано угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , яка була укладена 30 червня 2016 року.

Органом досудового слідства ОСОБА_5 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно за змістом вказаної угоди сторони домовились на призначення ОСОБА_5 покарання за ст. 190 ч.2 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. Згідно ст. 76 п.2,3,4 КК України покласти на ОСОБА_5 зобов`язання не виїжджати за межі України на постійне місце мешкання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про заміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції

Крім того, сторони погодились із обмеженням процесуальних прав на оскарження вироку, для підозрюваного відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, для потерпілої позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Також відповідно до ст.476 КПК України було з`ясовано питання, що обвинуваченому зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення, а саме що у разі невиконання угоди потерпілий або прокурор мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.

В якості обставин, що пом`якшують покарання, в угоді зазначається щире каяття, повне визнання своєї провини. Обставин, які обтяжують покарання під час досудового слідства не встановлені.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні за наявності підстав вважав за можливе затвердити угоду про примирення, так як вона відповідає вимогам діючого КПК України, вид і розмір покарання на його думку співвідноситься з характером та ступенем скоєного ОСОБА_5 діяння, обвинувачений повністю визнав свою вину, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії середньої тяжкості відповідно до положень ст. 12 КК України, від потерпілої не має ніяких претензій.

Захисник обвинуваченого не заперечував проти затвердження угоди про примирення
Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 , будучи ознайомленими зі своїми правами та наслідками затвердження угоди про примирення, передбаченими ст.ст. 473-474 КПК України, повністю підтвердили добровільність укладення цієї угоди, при цьому не оспорюючи викладені у обвинувальному акті фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, дослідження яких не здійснювалось згідно зі ст.ст. 314 ч.3 п.1, 474 ч.2 КПК України. Крім того, потерпіла підтвердила відсутність майнової шкоди та позивних вимог щодо обвинуваченого. Також відповідно до ст. 476 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд переконався, що ОСОБА_5 зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення.

З`ясувавши думку сторін, приймаючих участь у підготовчому судовому засіданні - прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди; захисника, який підтримав угоду про примирення; обвинуваченого ОСОБА_5 , який погодився з кваліфікацією його дій за ознаками ст. 190 ч.2 КК України, та пояснивши, що дійсно при вказаних обставинах місці та часу він шляхом обману заволодів грошовими коштами у сумі 4 тис. гривень, належних власниці магазину ОСОБА_6 ; потерпілої, яка також підтвердила обставини скоєного злочину та просила затвердити угоду, призначив ОСОБА_5 покарання, визначене в угоді про примирення, дослідивши обвинувальний акт та угоду, приймаючи до уваги наведені обставини, суд дійшов до висновку, що складені процесуальні документи відповідають формальним вимогам, встановленими ст.ст. 291, 471 КПК України, та умови угоди не суперечать правовій кваліфікації інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, визначена міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань і співвідносяться з видом та розміром покарання, яке остаточно узгоджене між сторонами у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що існує достатньо обґрунтованих підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

При визначенні міри покарання ОСОБА_5 суд враховує умови угоди, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його негативне ставлення до скоєного, відсутність матеріальних збитків шляхом повернення викраденого майна.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України є щире каяття, визнання своєї провини в повному обсязі.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , яке зберігається в матеріалах кримінального провадження, а також 20 купюр номіналом 200 гривень кожна, фрагменти вати зі змивами з рук ОСОБА_5 , записна книжка бордового кольору, ключі, вилучених при огляді місця події 14.06.2016р. по вул. Різдвяній, 15 у м. Одесі, які, як вбачається зберігаються в сейфі приміщення Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Разом з цим, з огляду реєстру матеріалів досудового з`ясовано, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси 21.06.2016 року був накладений арешт на вилучені під час огляду місця події 14.06.2016р. грошові кошти у сумі 4 тис. гривень, які були отримані від ОСОБА_7 та добровільно видані ОСОБА_5 , належних потерпілій ОСОБА_6 .

За змістом положень ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням сторін або іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Також вищезазначеною статтею передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Таким чином, приймаючи до уваги, що цивільний позов по кримінальному провадженню не пред`являвся, відсутність матеріальних збитків внаслідок скоєння кримінального правопорушення, ту обставину, що грошові кошти у сумі 4 тис. гривень, які були вилучені у ході огляду місця події, належать потерпілій ОСОБА_6 , суд дійшов до висновку, що на теперішній час відпала необхідність в застосуванні арешту майна та після набрання вироком чинності грошові кошти, які зберігаються в сейфі приміщення Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області підлягають поверненню по приналежності власнику потерпілій ОСОБА_6 .

Також встановлено, що залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Матеріали кримінального провадження за № 0000018 від 11.06.2016р. до обвинувального акту не долучалися, тому суд визначає місце їх зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи обставини скоєного кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, суд, враховуючи умови угоди, особу ОСОБА_5 , який вину визнав в повному обсязі, його щире каяття, негативне ставлення до скоєного, відсутність матеріальних збитків, вважає, що його виправлення та перевиховання можливо без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст. 75, 76 КК України з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» за №1492-VIII від 7.09.2016 року.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 не застосовувалися, запобіжний захід не обирався, тому після набрання вироком чинності скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373-374, 394-395, 471, 473-476 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 30 червня 2016 року, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, призначив йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» за №1492-VIII від 7.09.2016 року зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно ст.76 ч.2 п.2 КК України покласти додатково на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21.06.2016 року про накладення арешту на вилучені під час огляду місця події 14.06.2016р. фрагменти ватних тампонів зі змивами з рук ОСОБА_5 , записну книжку бордового кольору, запальничку, ключі, грошові кошти у сумі 4 тис. гривень.

Долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів грошові кошти у сумі 4 тис. гривень номіналом 200 гривень кожна купюрами у кількості 20 штук серій і номерів: ЕЕ0912572, ЕВ8397487, ТА4178760, ТЕ8511479, ЕЕ6752012, ЗД2325954, ЗЗ0426750, МВ8456681, ВЧ4383977, ПЕ0952913, ПВ0553123, КЛ6064420, КЗ6717500, КЛ2034518, ЄЩ8604279, ЄА2058199, ВЦ2094480, СЕ1275917, СВ0408500, КН2850516, добровільно виданих ОСОБА_5 - повернути за належністю власнику - потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Тирасполь р. Молдови.

Речовий доказ посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , долучене до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу - зберігати в матеріалах вищевказаного кримінального провадження.

Речові докази - фрагменти ватних тампонів зі змивами з рук ОСОБА_5 , записну книжку бордового кольору, запальничку, ключі, які зберігаються в сейфі приміщення Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області знищити.

Виконання вироку в даній частині покласти на Суворовський ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Матеріали кримінального провадження за №0000018 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.06.2016 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 не застосовувалися, тому після набрання вироком чинності скасуванню не підлягають.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням обмеження права оскарження вироку відповідно до положень ст. 473 КПК України.

Суддя: