В И Р О К
іменем України
"23" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0007761 від 03.06.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари, Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, холостого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -
в с т а н о в и в:
Суд визнав доказаним, що 03 червня 2016 року приблизно о 16:05 годині ОСОБА_6 перебував біля підземного переходу на зупинці громадського транспорту «Русанівка» в м. Києві з метою вчинення розбійного нападу, направленого на заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, де помітив раніше незнайому ОСОБА_4 .
Продовжуючи свої злочинні дії, діючи з корисливих спонукань, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_6 спустився за ОСОБА_4 в підземний перехід, де дістав з-під поясу предмет, схожий на пістолет, який завчасно взяв з собою, та погрожуючи ним потерпілій, яка сприйняла дану погрозу як реальну загрозу власному життю та здоров`ю, став вимагати у останньої золотий ланцюжок та мобільний телефон.
Усвідомлюючи реальність погроз, ОСОБА_4 не стала чинити опір та на вимогу ОСОБА_6 надала йому свій ланцюжок, вартістю 3 000 грн., та мобільний телефон «Lenovo S720І», вартістю 2 000 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора «Лайфселл», вартістю 20 грн., на рахунку якої було 8 грн.
Після чого, ОСОБА_6 з викраденими речами з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим мав реальну можливість розпорядитись на власний розсуд. Однак через певний час був затриманий співробітниками поліції.
Своїми злочинним діями ОСОБА_6 завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 5 028 грн..
Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 винним себе за ч. 1 ст. 187 КК України визнав повністю, щиро кається, дав покази про обставини скоєння кримінального правопорушення.
Так, ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що дійсно 03.06.2016 року приблизно о 16:00 годині на зупинці громадського транспорту «Русанівка» в м Києві напав на потерпілу ОСОБА_4 , застосувавши іграшковий пістолет, який потім передав своєму товаришу. Коли скоював розбій, його товариш не знав про його дії, так як знаходився на відстані. Напад скоїв з метою особистого збагачення, мав намір викупити з ломбарду побутову техніку, яку здав напередодні. ОСОБА_6 повністю погоджується з вартістю викраденого майна на загальну суму 5 028 грн., всі викрадені речі передані потерпілій на досудовому слідстві.
Покази обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо особи обвинуваченого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показами, щирим каяттям у скоєному.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 187 КК України, так як він своїми умисними діями вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, той факт, що обвинувачений вчинив напад на жінку, застосувавши предмет схожий на пістолет, дані про обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Пом`якшуючою покарання обставиною відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття в скоєному та визнання ним своєї вини.
Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.
При визначенні міри покарання обвинуваченому суд, з врахуванням його особи, вважає за вірне обрати ОСОБА_6 міру покарання у виді позбавлення волі. Разом із тим, враховуючи особу обвинуваченого, його молодий вік, щире каяття в скоєному, а також те, що обвинувачений завіряє суд в подальшому кримінально-караних дій не вчиняти, буде вести чесний спосіб життя і допомагати матері, беручи до уваги позицію потерпілої ОСОБА_4 , яка просить суворо не карати обвинуваченого, матеріальні збитки їй відшкодовано, цивільний позов не заявляє, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , до вступу вироку у законну силу, змінити на домашній арешт у період часу з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду.
Роз`яснити засудженому, що в силу положень ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути засновано більш суворий запобіжний захід.
Виконання засудженим ОСОБА_6 умов домашнього арешту покласти на Броварський ВП ГУ Національної поліції в Київській області.

Контроль за виконанням засудженим ОСОБА_6 домашнього арешту покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 .
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.
Речові докази: золотий ланцюжок та мобільний телефон, що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , - залишити у її власності.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілій та прокурору.

Суддя: