АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/769/16 Справа № 201/8664/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу директора ТОВ «Азовнафтопродукт» на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою було задоволено клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та накладено арешт на паливну цистерну д/н НОМЕР_1 яка належить ТОВ «Азовнефтепродукт» з наявним в ній дизельним пальним об`ємом 40389 м 3

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що дані викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою забезпечення відшкодування завданих збитків державі та з метою встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення

На зазначену ухвалу слідчого судді директором ТОВ «Азовнафтопродукт» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт посилається на те, що ТОВ «Азовнафтопродукт» є власником паливної цистерни д/н НОМЕР_1 , посадовим особам ТОВ «Азовнафтопродукт» повідомлень про підозру не пред`явлено. Водій, який керував автомобілем не підозрюється у вчиненні будь-якого злочину та будь-яких відомостей, які б свідчили про неправомірність чи незаконність діяльності підприємства не має та, на думку апелянта, ТОВ «Азовнафтопродукт» не відноситься до кола осіб, щодо яких можливо застосувати арешт майна. Крім того, апелянт зазначає, що накладення арешту на майно ТОВ «Азовнафтопродукт» чинить перешкоди підприємству в здійсненні ним своїх господарсько-фінансових відносин. Апелянт зазначає, що арешт майна призвів до неможливості розпоряджатися ним, користуватися ним, у зв`язку з чим, Товариство вимушене нести збитки та вимушено не може виконати умови договорів, які є укладеними.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів, об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення полягає у тому, що службовими особами митного посту «Дніпропетровськ-річпорт» всупереч вимогам законодавства не здійснювався своєчасний контроль за використанням товарів, що перебували під митним контролем в режимі переробки паливно-мастильних матеріалів, які завозяться на митну територію України, що дало змогу посадовим особам ТОВ «АЛЬЯНС СИНТЕЗ», ТОВ «Мітгард», ТОВ «ЕЛЕМЕНТ НАФТА» використовувати злочинну схему для ухилення від сплати митних та інших обов`язкових платежів при операціях із зазначеними паливно-мастильним матеріалами.

При цьому , у зв`язку з безпосереднім переслідуванням вантажного автомобіля та паливної цистерни до нього д/н НОМЕР_1 , який виїхав з території порту «Амур-Гавань» та рухаючись до м. Маріуполь, в районі с Петриківка Васильківського району Дніпропетровської області, був зупинений співробітниками УЗЕ ГУНП в Дніпропетровській області.

Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На думку колегії суддів, є достатні підстави вважати, що дизельне пальне та ємкість, у якій воно зберігається, на які був накладений арешт оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 09.06.2016, відповідають вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, а отже арешт на них був накладений з дотриманням вимог закону.

Обставини, зазначені апелянтом, - відсутність повідомлення про підозру посадовим особам ТОВ «АЗОВНЕФТЕПРОДУКТ», відсутність у кримінальному провадженні цивільного позову, те, що санкцією ч. 2 ст. 364 КК України конфіскація майна не передбачена, - при вирішенні питання про арешт майна з цієї підстави врахуванню не підлягають та не є перешкодою для його застосування.

Що стосується посилання апелянта на те, що арештоване майно не має відношення до розслідуваного кримінального правопорушення є передчасними, оскільки слідство ведеться на протязі достатньо короткого періоду та на даний час триває перевірка відповідних обставин у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді ґрунтується на вимог кримінального процесуального закону та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 170-174, 376, 395, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу директора ТОВ «Азовнафтопродукт» - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та накладено арешт на паливну цистерну д/н НОМЕР_1 яка належить ТОВ «Азовнефтепродукт» з наявним в ній дизельним пальним об`ємом 40389 м 3- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4