Справа № 750/5159/16-к
Провадження № 1-кп/750/246/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2016 року Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Остер, Козелецького району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого: 1) 07.05.2010 року Срібнянським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 190, ст. 100 КК України до 50 годин громадських робіт; 2) 16.08.2010 року Срібнянським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст.ст. 71, 72 КК України до 3 років 5 днів позбавлення волі; 3) 09.09.2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця 5 днів позбавлення волі; 4) 30.11.2010 року Срібнянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 5) 23.06.2015 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі; 6) 08.06.2016 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
з участю прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
21.12.2015, приблизно о 05 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись в підземному переході на розі вулиць проспект Миру та проспект Перемоги в м. Чернігові біля готелю «Україна», що за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 33, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривка, відкрито заволодів гаманцем коричневого кольору, вартістю 700 грн., з грошовими коштами в сумі 1100 грн., що належать ОСОБА_6 , чим спричинив останньому майнову шкоду на загальну суму 1800 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.2 ст.186 КК України не визнав повністю та показав, що 20.12.2015 року, в вечірній час, біля магазину «АТБ» він познайомився спочатку з ОСОБА_7 , а потім вже з ОСОБА_6 .. Всі разом домовилися поїхати в лазню. В лазні вони відпочивали десь до 05 години ранку наступного дня, а потім викликали таксі, щоб їхати по домівках. За лазню платив він, на спиртне скидалися разом. В лазні ніякого гаманця потерпілого та ланцюжка він не намагався викрасти. Спочатку першим з таксі вийшов ОСОБА_7 і пішов додому. Вони вийшли в центрі міста. Оскільки він не місцевий, то погано орієнтується в вулицях міста. Коли спустилися разом з ОСОБА_6 до підземного переходу, то той впав і у нього випав гаманець. Він підняв гаманець, а ОСОБА_6 сказав йому, щоб той пішов купив пиво. Він взяв гаманець і пішов до магазину, щоб купити пиво. Вже коли повернувся, то потерпілого не було. Він почекав потерпілого декілька годин біля магазину, а потім пішов по своїх справах. По дорозі викинув гаманець, оскільки там не було грошей. Явку з повинною він написав під примусом працівників міліції, оскільки ті сказали йому, якщо він не напише її, то його не відпустять зустріти Новий рік на волі. Також він підтверджує, що у нього були вилучені речі потерпілого в присутності понятих.
Не дивлячись на повне невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України підтверджується наступними доказами.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 20.12.2015 року, в вечірній час, він спільно зі своїм знайомим ОСОБА_6 знаходилися біля магазину «АТБ» в м. Чернігові, де познайомилися з ОСОБА_3 . В ході розмови вирішили поїхати до лазні, щоб відпочити. Вже коли знаходилися в лазні, то вирішили відправити ОСОБА_3 в магазин по спиртне. Знаходячись наодинці з обвинуваченим, він бачив як той взяв ланцюжок потерпілого і поклав непомітно до гаманця ОСОБА_6 , а потім з цим гаманцем хотів піти. Він запитав навіщо той так робить. Тоді ОСОБА_3 поклав все на місце. Вже 21.12.2015 року, приблизно о 05 годині ранку, відпочивши в лазні, вони на таксі всі втрьох почали роз`їжджатися по домівках. Першим вийшов він і пішов додому. Зустрівшись наступного дня, з потерпілим, той розповів, що ОСОБА_3 вихопив у нього гаманець з грошима та особистими речами і втік.
Також вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю наступних досліджених в судовому засіданні письмових доказів:
протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.12.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_3 звернувся до правоохоронних органів із заявою про те, що в ніч на 21.12.2015 року наочно знайомий хлопець на ім`я ОСОБА_10 вихопив у нього гаманець;
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.01.2016 року, згідно якого свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка причетна до викрадення речей потерпілого ОСОБА_6 ;
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка відкрито заволоділа його гаманцем з грошовим коштами;
товарним чеком від 23.12.2015 року, згідно якого вартість шкіряного гаманця становить 700 грн.;
Таким чином, оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні та перевірені докази, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_3 діяння повністю доведено і правильно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_6 , вчинене повторно.
Відповідно до ст.66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, але
не притягувався до адміністративної відповідальності, його сімейний стан, матеріальний стан обвинуваченого, його стан здоров`я, його молодий вік, за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкримінований йому злочин до постановлення вироку Козелецьким районним судом Чернігівської області від 08.06.2016 року, тому призначаючи остаточну міру покарання слід керуватися положеннями ч.4 ст. 70 КК України.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження в тому числі і запобіжні заходи не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч..2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, до призначеного покарання, шляхом часткового складання, приєднати покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 червня 2016 року у виді 6 (шести місяців) позбавлення волі і остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести ) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 07 липня 2016 року з дня винесення ухвали Деснянським районним судом м. Чернігова про тимчасове залишення обвинуваченого в Чернігівському слідчому ізоляторі.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 12 березня 2016 року по 08 червня 2016 року включно, з 09 червня 2016 року по 06 липня 2016 року включно, з 07 липня 2016 року по 31 жовтня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1