Справа №591/2234/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/160/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001676 від 12 березня 2015 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми Сумської області від 9 грудня 2015 року, яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець та мешканець м. Суми, раніше засуджувався: 17 жовтня 2014 року за ст.. 263 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт,

визнаний винним за ст. 389 ч.2 КК України та призначено покарання у виді 20 діб арешту.

ВСТАНОВИЛА:
Як встановив суд, 26 листопада 2014 року на виконання до кримінальної виконавчої інспекції Зарічного районного суду м. Суми надійшла копія вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.10.2014 року, згідно якого його визнано винним за ст. 263 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт.

5 грудня 2014 року від ОСОБА_8 , відповідно до ст. 36 КВК України, було відібрано підписку про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання, попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, роз`яснено правовий статус засуджених до громадських робіт, та зобов`язано, відповідно до ст. 13 КВК України, з`являтись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції Ковпаківського району м. Суми кожну 1, 2, 3, 4 середу кожного місяця. 5 грудня 2014 року ОСОБА_8 було видано направлення до КП «Зелене будівництво» в м. Суми, де він з 8 грудня 2014 року зобов`язаний був відбувати призначене судом покарання.

Незважаючи на те, що засуджений був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, ОСОБА_8 без поважних причин не з`явився 17 та 24 грудня 2014 року на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції Зарічного районного суду м. Суми, за що був письмово попереджений, та йому було роз`яснено про наслідки неявки на реєстрацію. Крім того, ОСОБА_8 12 та 19 грудня 2014 року без поважних причин не з`явився для відпрацювання громадських робіт, за що також був письмово попереджений.

Незважаючи на письмові попередження, ОСОБА_8 не з`явився на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції без поважних причин 8 січня 2015 року, за що письмово був попереджений.

Крім цього, ОСОБА_8 був 19 січня 2015 року без поважних причин відсутній по місцю відпрацювання громадських робіт та 17, 27 та 28 січня 2015 року, за що отримав письмове попередження.

Незважаючи на письмові попередження, ОСОБА_8 без поважних причин був відсутній на відпрацюванні громадських робіт 11, 12 та 20 лютого 2015 року, та 4, 6, 16 та 20 березня 2015 року.

Всього за період з 8 грудня 2014 року по 24 березня 2015 року відпрацював лише 52 години громадських робіт із встановлених йому графіком 120 годин.

Не виконуючи свої обов`язки по реєстрації у кримінально-виконавчій інспекції, та допускаючи прогули без поважних причин, ОСОБА_8 допустив порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, передбачені ст. 37 КВК України, та умисно ухилився від відбування призначеного судом покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи правильність юридичної кваліфікації ОСОБА_8 за ст. 389 ч. 2 КК України, посилається на те, що суд, призначаючи обвинуваченому покарання, не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання і призначив йому занадто суворе покарання. Так, ОСОБА_8 під час розгляду даного кримінального провадження в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, скоїв кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, на момент ухвалення вироку повністю відбув покарання у виді громадських робіт. Все це свідчить про те, що він повністю усвідомив те, що він вчинив, і він не є небезпечною особою для суспільства, а тому захисник прохає вирок суду змінити, пом`якшити ОСОБА_8 покарання і застосувати до нього вимоги ст. 104 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді про обставини кримінального правопорушення та зміст поданої апеляційної скарги, пояснення захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, та заперечував проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, як і юридична кваліфікація дій обвинуваченого, підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів, на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

За сформульованим у вироку обвинуваченням, визнаним судом доведеним, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки він ухилився від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі (громадських робіт).

Доводи захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, обвинуваченого ОСОБА_8 , його законного представника ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції про те, що суд призначив ОСОБА_8 занадто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, та не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_8 , суд, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, призначив його, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення з врахуванням ряду обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі і тих, на які посилається захисник ОСОБА_11 в апеляційній скарзі.

При цьому, суд першої інстанції, навівши у вироку обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, а також те, що він щиро розкаявся у вчиненому, скоїв правопорушення у неповнолітньому віці, навчається, повністю відбув покарання у виді громадських робіт обгрунтовано призначив покарання у виді арешту.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та перевиховання, а тому підстав для пом`якшення покарання, застосування ст. 104 КК України, тобто його звільнення від відбування покарання з випробуванням, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, не знаходить.

Колегією суддів також не встановлено істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону при розслідуванні справи та її розгляді в суді, які були б підставою для зміни або скасування судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Зарічного районного суду м. Суми Сумської області від 9 грудня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4