УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст.176 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 25 серпня 2016 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_7
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.3 КК України, за наступних обставин.
22.08.2016 року близько 13 год. 50 хв. ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, проникли до квартири АДРЕСА_1 , де проживав знайомий ОСОБА_9 - ОСОБА_10 та здійснили на нього напад з метою заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, і заволоділи майном
_________________________________________________________________________________________
Категорія: ст.176 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
належним ОСОБА_10 , чим спричинили останньому матеріального збитку на загальну суму 6000 грн.
22.08.2016 року ОСОБА_7 затримано о 23 год. 00 хв. за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.3 КК України.
23.08.2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні вищевказаного злочину.
25.08.2016 року слідчий СВ Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 25.08. 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання цілодобово за адресою: АДРЕСА_2 .
Вирішено ОСОБА_7 негайно доставити до місця проживання.
Визначено строк дії ухвали тривалістю 2 місяці до 20.10.2016 року.
Суд умотивував своє рішення тим, що відповідно до п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для застосування запобіжного ув`язнення.
Слідчий суддя вважає, що обвинуваченням доведено обгрунтованість підозри та наявність ризику, але не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, то відповідно є підстави до застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя врахував тяжкість покарання, вразі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, особу підозрюваного, його вік, те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання в м. Житомирі, на утримані має неповнолітню доньку, неофіційно працює, раніше не судимий.
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді триманням під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави відповідно до ст.183 ч.4 п.1 КПК України.
Апелянт зазначає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , слідчим суддею не надано належної оцінки обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, не взято до уваги докази вини останнього. Безпідставним є посилання суду на те, що підозрюваний неофіційно працевлаштований, оскільки відсутні документи в матеріалах, які б підтверджували даний факт. Також апелянт вказав, що відсутні докази і про утримання підозрюваним неповнолітньої доньки.
Прокурор вказав, що незважаючи на те, що слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність ризику можливість впливати на потерпілого, але, разом з тим, застосував відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Апелянт зазначив, що підозрюваний, намагаючись уникнути відповідальності, вини не визнав, а тому, на думку прокурора, більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить належного виконання останнім своїх процесуальних обов`язків.
Також вказав, що слідчим суддею помилково сприйнято норми ст.5 Конвенції Європейського суду з прав людини, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, який слідчий суддя вважає «незначним ступенем, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення».
В запереченні захисник підозрюваного просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду щодо ОСОБА_7 без зміни.
Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового провадження, перевіривши ухвалу суду в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей та інші.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного впливати на потерпілого, враховуючи місце проживання останніх.
Разом з тим, ні слідчим в клопотанні про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні в апеляційній скарзі прокурора не доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику. Твердження прокурора про те, що підозрюваний намагаючись уникнути покарання, не визнав вину у скоєному, не може свідчити, що обраний підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечить належного виконання останнім своїх процесуальних обов`язків.
На думку колегії суддів, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту, суд першої інстанції оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України і врахував те, що сторона обвинувачення не довела обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.
Інші доводи апеляційної скарги прокурора також не спростовують висновки суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із рішенням місцевого суду про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного, у відповідності до положень ч.4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 422 КПК України колегія суддів,-
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 25 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
Судді: