УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/707/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 82 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 березня 2016 року, -
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 березня 2016 року на підставі ст. 82 КК України, ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за безпідставністю.
В ухвалі суду зазначено, що засуджений ОСОБА_7 звернувся з заявою, в якій просив замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, а саме на обмеження волі. Посилався на те, що протягом часу відбування покарання визнав вину у вчиненні злочину, працював близько чотирьох років, але останні 6 місяців не працює. Також закінчив училище, отримав спеціальності, заохочувався.
Судом встановлено, що за час відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 11 раз заохочувався, проте допускав порушення вимог режиму тримання, за що 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Вимог режиму тримання дотримується під контролем адміністрації установи. Засуджений на виробництві установи не працевлаштований, вину у скоєному злочині визнав повністю, а згідно вироку визнав частково. Представник адміністрації виправної колонії охарактеризував засудженого посередньо. Адміністрація виправної колонії вважає, що засуджений не став на шлях виправлення. Прокурор також заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 .
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання не став на шлях виправлення, а тому відносно нього не може бути застосована заміна невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду як необґрунтовану, замінити йому невідбуту частину строку покарання більш м`яким. Вважає, що до нього можуть бути застосовані положення ст. 82 КК України. Зазначає, що не працює тому, що адміністрація БВК (№70) не пропонує йому роботи. Крім того, вказує, що всі стягнення які були на нього накладені погашені.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи №274/707/16-к, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Так, приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.
Відповідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджено 04.02.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 187 ч.3 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок строку: 28.08.2010 року. Кінець строку: 28.08.2018 року.
Згідно характеристики адміністрації БВК (№70) на засудженого ОСОБА_7 , останній не став на шлях виправлення, оскільки дотримується встановлених вимог режиму тримання під контролем адміністрації (а.с 11).
Відповідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_7 останній 11 раз заохочувався, 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності останній раз 04.06.2015 року (а.с. 12), що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення.
Згідно положень ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише за умови, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Наведене є обов`язковою передумовою для заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, поряд із передбаченими у ч.4 ст. 82 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.
Апеляційний суд вважає, що наведені дані про особу ОСОБА_7 не дають підстав для висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення та не можуть слугувати підставою для застосування щодо останнього положень ст. 82 КК України.
Також, апеляційний суд відмічає, що для застосування щодо засудженого положень ст. 82 КК України необхідно враховувати його поведінку за весь період відбування покарання.
Тому, доводи засудженого ОСОБА_7 про погашення наявних у нього стягнень апеляційний суд вважає безпідставними.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з рішенням місцевого суду про відмову в задоволенні вказаної заяви засудженого ОСОБА_7 за безпідставністю.
На підставі викладеного, ухвалу суду щодо ОСОБА_7 законна та обґрунтована і підстав для її скасування не має.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 березня 2016 року щодо нього - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: