Справа № 305/1225/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.03.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 ,
Розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2016 року,
в с т а н о в и в :
Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 04 серпня 2014 року близько 21.00 години, знаходячись біля огорожі будинку №45 по вул.Леніна в с.С.Водяне Рахівського району, умисно наніс удар металевим профілем в область голови ОСОБА_6 , після чого останній руками прикрив своє обличчя, а ОСОБА_7 в цей час наніс йому другий удар вказаним предметом в область обличчя та рук. Своїми діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: синця з ссадном правої щоки, забою м`яких тканин голови в лівій скроневій ділянці, забійно-рваної рани 1-го пальця лівої кісті, звиху нігтьової фаланги 1-го пальця лівої кісті, які згідно висновку експерта №329 від 15.08.2014 року кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Ухвала суду мотивована тим, що інкриміноване ОСОБА_9 кримінальне правопорушення у відповідності до ст. 477 КПК України відноситься до приватного обвинувачення, а потерпілий, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду кримінального провадження, в судове засідання повторно не з`явився. При таких обставинах, суд з посиланням на ч.6 ст. 340 КПК України дійшов висновку про те, що неявка потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання без поважних причин, в даному кримінальному провадженні прирівнюється до його відмови від обвинувачення і має наслідком закриття кримінального провадження.
В апеляційній скарзі потерпілий просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Вважає ухвалу незаконною, посилаючись на те, що його представник адвокат ОСОБА_10 завчасно повідомив про причину неявки в судове засідання та клопотав про відкладення судового розгляду на інший термін. Також вказує, що від підтримання обвинувачення в суді він не відмовлявся, а тому суд першої інстанції не мав підстав для закриття кримінального провадження у відповідності до вимог ст..340 КПК України та залишення його цивільного позову без розгляду. Одночасно потерпілій ОСОБА_6 порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 21.01.2016 року з тих підстав, що такий пропустив з поважних причин, так як її копію отримав тільки 29.01.2016 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора про обгрунтованість поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, судова колегія вважає, що строк апеляційного оскарження, виходячи зі змісту ч.3 ст.395 КПК України, ОСОБА_6 не порушений, а його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, згідно ст.412 КПК України є такі порушення цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, яке відповідно до ст.477 КПК України здійснюється у формі приватного обвинувачення.
Потерпілим у даному кримінальному провадженню визнаний ОСОБА_6 , який у підготовчому судовому засіданні 07 жовтня 2015 року приймав безпосередню участь і разом з прокурором просив призначити дану справу до судового розгляду.
В подальшому, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , призначались судові засідання, зокрема, 23.10.2015р., 11.11.2015 р., 24.11.2015р., 08.12.2015 р., розгляд трьох останніх з яких відкладався у зв`язку із задоволенням судом першої інстанції клопотань представника потерпілого ОСОБА_10 про відкладення розгляду цього кримінального провадження, у зв`язку із його зайнятістю в інших судових процесах.
Відомостей про належне повідомлення потерпілого ОСОБА_6 та його представника - ОСОБА_10 про дату судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 21.01.2016 року матеріали судової справи не містять.
Разом з тим, 21.01.2016 року о 10 год. 04 хв. до Рахівського районного суду від представника потерпілого ОСОБА_10 надійшла факсограма з копотанням про відкладення розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі.
Враховуючи викладене, покликання суду першої інстанції на повторне неприбуття потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання, який був викликаний в установленому порядку, без поважних причин, суперечить наявним в судових матеріалах доказам.
За приписами ч.6 ст. 340 КПК України повторне неприбуття в судове засідання потерпілого, який був викликаний у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом у інший спосіб), без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття після настання обставин, передбачених у частинах другій і третій цієї статті, прирівнюється до його відмови від обвинувачення і має наслідком закриття кримінального провадження за відповідним обвинуваченням.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в даному випадку, прокурор ОСОБА_11 не відмовлявся від підтримання державного обвинувачення, а потерпілий ОСОБА_8 просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду та розглянути його по суті.
Відкладення судових засідань з різних причин, в тому числі у зв`язку з неявкою потерпілого, представник якого повідомляв суд про причини своєї неявки, не може розцінюватись як відмова потерпілого від обвинувачення, яке підтримує прокурор, не зважаючи на його форму (державне чи приватне).

Таким чином, закриття судом кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України, з підстав передбачених ч.6 ст. 340 КПК України, являє собою порушення, передбачених ст..56 КПК України, процесуальних прав потерпілого, оскільки прокурор не відмовлявся від підтримання державного обвинувачення, а потерпілий ОСОБА_6 не давав згоду на його підтримання в суді, а тому суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги потерпілого про незаконність та безпідставність закриття кримінального провадженні є обґрунтованими і такими, що знайшли своє об`єктивне підтвердження під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала Рахівського районного суду від 21.01.2016 року скасуванню з призначенням нового судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000674, яке внесене до ЄРДР 07.08.2014 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - скасувати, матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд до того ж суду.

Ухвалу касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: