Дата документу Справа № 320/2043/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/2043/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1205/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.336 КК України
УХВАЛА
9 серпня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001578 від 07.04.2015, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Мелітополі Запорізької області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 .

За матеріалами кримінального провадження, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 звернувся до суду з апеляційною скаргою на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.05.2016, яким ОСОБА_6 засуджено за ст.336 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України в період випробування покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання або місця роботи;

- періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишений без змін, у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Вважає що обставини яку суд визнав як таку, що пом`якшує покарання «щире каяття» фактично відсутня. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ст.336 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він, будучи придатним до військової служби за віком та станом здоров`я, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.04.2015 року, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , отримав повістку про призов за мобілізацією, що підтверджується розпискою № 00000085 та актом про відмову отримання повістки з мобілізації від 02.04.2015 року, тим самим належним чином повідомлений про необхідність прибуття о 7 годині 30 хвилин 03.04.2015 року за місцем розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою відправки в команду № НОМЕР_1 , для подальшого несення служби у період проведення часткової мобілізації згідно указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року №15/2015, однак 03.04.2015 року о 07 годині 30 хвилин за викликом у зв`язку з призовом на військову службу за мобілізацією до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, належним чином про причини не прибуття не повідомив, таким чином умисно ухилився від призову за мобілізацією.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити вирок суду без змін; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у скоєнні зазначеного у вироку злочину та кваліфікація його дій за ст. 336 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а відтак, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України у разі якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів при1шла до висновку, що доводи прокурора про безпідставне звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, не ґрунтуються на вимогах закону. .

При призначенні покарання обвинуваченому суд виконав вимоги ст. 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання.

Так суд врахував, що ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також цілком обґрунтовано визнав за обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений також щиро розкаявся у скоєному: визнав свою провину, висловив свою позицію з приводу вчиненого, що спростовує доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність щирого каяття обвинуваченого.

У зв`язку з вищенаведеним колегія суддів вважає, що особі, яка вчинила злочин, обґрунтовано призначено покарання з випробуванням, яке необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Підстав для скасування вирку, чи його зміни колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.05.2016, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4