У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2016 року смт. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі головуючого ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000343 по обвинуваченню ОСОБА_5 та угоду про примирення,
В С Т А Н О В И В:
12.02.2016 року до суду надійшов обвинувальний акт та угода про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 за ст. 124 КК України.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 вчинив умисний злочин за слідуючих обставин. 07 грудня 2015 року у період з 14 до 16 години під час сварки зі своїм сином ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 у АДРЕСА_1 , потерпілий ОСОБА_7 наніс своєму батькові ОСОБА_5 декілька ударів по тулубу кулаком правої руки. Після цього ОСОБА_5 кулаком правої руки вдарив сина в обличчя від чого той впав на землю і у подальшому йому наніс в голову не менше 12 ударів. У подальшому у цей же день, але у проміжок часу між 15 та 16 годинами, ОСОБА_7 на вулиці поряд з місцем свого проживання наніс батькові 2 удари правою рукою в живіт, після цього схопив батька за шию та почав його душити у результаті вказаного згідно висновку експерта № 457 від 09.12.2015 року наніс тілесні ушкодження у вигляді синців по боковій поверхні шиї зліва, лівого передпліччя, тилу лівої кисті, садна 2-го та 4-го пальця лівої кисті. Після цього ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, сприйнявши дії ОСОБА_7 як реальну загрозу своєму життю, захищаючись від протиправних посягань потерпілого звалив останнього на землю та маючи реальну можливість покинути місце події, здійснюючи захист, який явно не відповідає обстановці, наніс 2 удари носком лівої ноги в область голови справа, а саме поблизу ділянки вуха та скроні. У результаті всіх вище перелічених дій за даними висновку експерта № 330-Д1 від 05.02.2016 року смерть ОСОБА_7 настала внаслідок 14 травматичних діянь в ділянку голови і відносно до живої особи, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх спричинення, а у даному випадку спричинили смерть потерпілого.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 124 КК України.
08 лютого 2016 року між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 укладено угоду про примирення за вищевказаною кваліфікацією.
У судовому засіданні всі учасники процесу вважають, що угода відповідає нормам закону та має бути затвердженою судом.
Суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, вважає, що угода затвердженню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або про відмову в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Згідно ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди , якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди та умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Як вбачається з обвинувального акту та угоди, на досудовому слідстві дана неправильна правова оцінка і кваліфікація дій обвинуваченого. Зміст пред`явленого обвинувачення не у повній мірі відповідає кваліфікації визначеній ст. 124 КК України. За змістом обвинувального акту зазначено, що потерпілому було нанесено не менше як 14 ударів у голову і разом з тим, дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ст. 124 КК України без урахування норм ч.1 та ч.3 ст. 36 КК України якою визначено, що дії обвинувачено повинні полягати у захисті від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння шкоди тому хто посягає. Виклад обвинувачення, саме таким шляхом як зазначено у обвинувальному акті свідчать, що правова кваліфікація кримінального правопорушення є неправильною.

Умови угоди про примирення не відповідають вимогам ст.471 КПК України з огляду на вищенаведене.
Окрім того, за змістом угоди вказано, що обвинувачений під час вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вказана обставина як обтяжуюча вину взагалі не відображена у обвинувальному акті.
При визначенні міри покарання сторони пропонують застосувати положення ст. 69 КК України та пропонують перейти до більш м`якого покарання, яке не передбачено санкцією ст.124 КК України при цьому вказавши не існуючу пом`якшуючу вину обставину, як добровільне відшкодування завданих збитків. При цьому вказане не підтверджено як змістом обвинувального акту, так і змістом угоди про примирення. Крім того, при з`ясуванні питання у обвинуваченого чи визнає він свою вину за ст. 124 КК України ОСОБА_5 ствердної відповіді не дав, що позбавляє суд можливості прийняти рішення у рамках складеної сторонами угоди. Окрім того, позитивних характеристик, як зазначено у угоді, суду надано не було. За даних обставин суд вважає, що покарання яке визначили сторони у вигляді 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та суперечить загальним засадам призначення покарання відповідно до ст. 65 КК України.
Оскільки зміст угоди не відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, слід відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
На підставі викладеного та керуючись ст.471, ч.7 ст.474 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Відмовити в затвердженні угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000343 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст. 124 КК України та повернути кримінальне провадження прокурору Лубенської місцевої прокуратури для продовження досудового розслідування.
Ухвала відповідно до ч.4 ст. 314 КПК України у апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1