Справа №295/3830/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(на підставі угоди)

07.04.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000923 від 01.07.2015 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , офіційно не працює, неодружений, дітей не має, раніше судимого:
- 09.11.2007 р. Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 309 ч. 1 КК України на 2 роки позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком 1 рік;
- 29.01.2008 Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 309 ч. 2, 307 ч. 2, 70, 71 КК України на 5 років 9 місяців позбавлення волі;
- 08.04.2015 Житомирським районним судом Житомирської області за ст.ст. 15 ч. 2, 186 ч. 1 КК України на 4 місяці арешту, звільнений по відбуттю покарання;
по обвинуваченню за ст. 185 ч. 2 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої сторони ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 по обвинуваченню за ст. 185 ч. 2 КК України та угода про примирення, укладена між представником потерпілої сторони ОСОБА_5 та обвинуваченим.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 03.02.2016 року близько 18 години 15 хвилин перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «ЮСК Україна», що по вул. Київській, 77, в м. Житомирі, побачивши зліва дитяче крісло, у нього виник раптовий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить вказаному товариству, а саме дитячого крісла.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_6 , з метою викрадення майна, пересвідчившись, що за ним із сторонніх осіб ніхто не спостерігає та його дії залишаються таємними, викрав дитяче крісло FASTER, артикул 3637638, вартістю 268 грн. 31 коп.. Після ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Відповідно до угоди про примирення, обвинувачений визнав свою винуватість за вказаною в обвинувальному акті статті кримінального кодексу, відшкодував спричинену шкоду, було визначено та узгоджено вид та розмір покарання у вигляді2 років обмеження волі, з застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком 1 рік та покладення обов`язків, відповідно до пп. 2-4 ст. 76 КК України.

Представник потерпілої сторони, обвинувачений просили затвердити вказану угоду.

Прокурор висловив думку про затвердження угоди, оскільки її умови відповідають вимогам закону.

Суд з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: на мовчання, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника; право на допит під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачу клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд вважає, що укладена угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, умови угоди не суперечать вимогам кодексу (зокрема в частині кваліфікації дій), умови відповідають інтересам суспільства; не порушують прав, свобод чи інтересів інших громадян або осіб; укладені обвинуваченим добровільно, а тому затверджує угоду про примирення.

Речові докази, цивільний позов відсутні. Запобіжний захід не обирався. Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст.ст. 374, 394, 473-475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення між представником потерпілої сторони ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 , укладену 29.02.2016 р. по кримінальному провадженню № 0000923 від 05.02.2016 р., по обвинуваченню ОСОБА_9 за ст. 185 ч. 2 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим за ст. 185 ч. 2 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку виконає покладені обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати без дозволу кримінально-виконавчої інспекції на постійне місце проживання за межі України, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до апеляційного суду Житомирської області:

обвинуваченим, потерпілою стороною виключно з підстав призначення покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди,

прокурором виключно з підстав: затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1