Справа № 161/5410/16-к
Провадження № 1-кс/161/1997/16
У Х В А Л А
П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А
м. Луцьк 25 квітня 2016 року
В ході проведення слідчих та розшукових дій було встановлено, що 16.11.2015 року службові особи Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, зловживаючи своїм службовим становищем в інтересах третіх осіб, провели незаконну реєстрацію припинення права власності ПАТ «Західінкомбанк» на 86/100 (1226,7 м.кв.) приміщення у АДРЕСА_1 , та зареєстрували право власності на даний об`єкт нерухомого майна за ПП «Ірома», чим завдано тяжких наслідків державі в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто спричинено матеріальних збитків, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян.
Враховуючи те, що вище вказане адміністративне приміщення має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та може бути використаним у процесі подальшого досудового розслідування та судового розгляду, для підтвердження факту вчинення злочину, а також не накладання арешту на нерухоме майно приміщення по АДРЕСА_1 , може призвести до настання інших наслідків незаконного відчуження на користь третіх осіб та завдання збитків державі в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тому слідчий звернувся із даним клопотанням.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, які підтримали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання про арешт майна слід задовольнити.
Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Так, згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу
Крім того, слідчий суддя вправі накласти арешт на майно у вигляді речей, якщо вони відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України лише під час судового провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,
Копію ухвали слідчому, прокурору, вручити негайно, а зацікавлені особі надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1