Справа № 308/9295/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.09.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження №11-сс/777291/16 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_8 від 14 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку 17.08.2016 року за адресою АДРЕСА_1 , в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000120 від 29.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-3 ч. 4 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_10 ,
ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_6 , захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладенні арешту на майно. Вимоги апеляційної скарги адвокат обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 не погоджується з ухвалою слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 1841 гривень, оскільки таке рішення є необґрунтованим та істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону. В клопотанні слідчого та під час розгляду клопотання слідчим суддею, не встановлено, що кошти від ОСОБА_11 отримувала ОСОБА_6 , не встановлено, що вона такі кошти від ОСОБА_11 вимагала, та що вилучені від неї кошти ідентифікуються як такі, що були передані їй, чи ОСОБА_7 , ОСОБА_11 . Слідчий суддя під час розгляду клопотання не перевірив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України ОСОБА_6 та не дослідив докази, якими ця підозра обґрунтовується. Користуючись на праві іншого з подружжя автомобілем, на який накладено арешт, ОСОБА_6 не погоджується також з висновками слідчого судді про вмотивованість клопотання в частині накладення арешту на автомобіль та викладаючи зміст ч. 6 ст. 100 КПК України, вказує, що жодних даних про те, що автомобіль марки «DAEWOO-Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 , зберіг на собі сліди вчиненого діяння матеріали поданого клопотання не містять, не зазначено в чому полягає необхідність позбавлення ОСОБА_6 права користування вказаним автомобілем, оскільки такий не підпадає під поняття «предмет злочину», є засобом для пересування, та не міститься в клопотанні обґрунтування того, чим потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як позбавлення права користування транспортним засобом та свідоцтвом про його реєстрацію.

В апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_7 , захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладенні арешту на майно. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що жодних даних про те, що автомобіль марки «DAEWOO-Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 , зберіг на собі сліди вчиненого діяння матеріали поданого клопотання не містять, не зазначено також в клопотанні в чому полягає необхідність позбавлення ОСОБА_7 права користування вказаним автомобілем, оскільки такий не підпадає під поняття «предмет злочину», є засобом для пересування, та не міститься в клопотанні обґрунтування того, чим потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як позбавлення права користування транспортним засобом та свідоцтвом про його реєстрацію. З огляду на вищевказане позбавлення права користування зазначеним автомобілем є необґрунтованим.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_10 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку 17.08.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у розмірі 1841 гривень, які були вилучені за спільним місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з позбавленням права розпорядження; транспортний засіб марки «DAEWOO-Matiz», червоно кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яке перебуває у власності ОСОБА_7 у вигляді позбавлення права користування та відчуження; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 у вигляді позбавлення права користування.

Після доповіді суддею-доповідачем змісту оскарженої ухвали, доводів, викладених в апеляційних скаргах, були вислухані:

- адвокат ОСОБА_5 , яка підтримала доводи та вимоги апеляційних скарг та просила їх задовольнити, пояснивши, що в апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_7 нею допущена технічна описка при написанні його імені, помилково вказано « ОСОБА_12 »;

- прокурор ОСОБА_9 та слідчий ОСОБА_10 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг адвоката і просили залишити їх без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Слідчий ОСОБА_10 пояснив, що транспортний засіб, на який накладено арешт, оглянуто та обшукано, про що складено відповідні протоколи, слідів вчинення кримінального правопорушення не знайдено, а тому необхідності тримання транспортного засобу на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів під час досудового слідства не має.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення адвоката, прокурора та слідчого, вивчивши матеріали провадження №11-сс/777/291/16 (справа №308/9295/16-к) і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

В провадженні ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000120 від 29.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-3 ч. 4 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 29.07.2016 року до ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 про те, що до СУ ГУНП в Закарпатській області звернувся із заявою громадянин ОСОБА_11 щодо вимагання та наміру отримання від нього за попередньою змовою групою осіб неправомірної вигоди в сумі 8000 гривень працівниками ПАТ «Закарпаттяобленерго», а саме ОСОБА_6 , яка працює на посаді заступника начальника юридичного відділу ПАТ «Закарпаттяобленерго» та ОСОБА_7 , працюючим на посаді інженера ІІ категорії сектору проектування групи проектування та супроводу приєднань відділу капітального будівництва ПАТ «Закарпаттяобленерго», які перебувають у сімейних відносинах, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 20.11.2013 року, а також записом у паспорті громадянина України, за сприяння з використанням свого службового становища у закритті складеного відносно заявника протоколу порушення правил користування електричною енергією та несплати за цим протоколом штрафу в сумі 100000 гривень.
02.08.2016 року ОСОБА_11 допитаний в якості свідка показав, що 01.08.2016 року близько 18 години під час зустрічі в попередньо домовленому місці неподалік культосвітнього училища в м. Ужгороді, та 02.08.2016 року близько 18 години в попередньо домовлено місці біля ТЦ «Сільпо», із ОСОБА_7 , який приїхав на автомобілі марки «DAEWOO-Matiz», червоно кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 продемонстрував йому протокол про порушення правил користування електричної енергією складений відносно ОСОБА_11 , сума штрафу по якому становить 100000 гривень, та повідомив, що в разі якщо ОСОБА_11 не оплатить йому суму в розмірі 8000 гривень, ПАТ «Закарпаттяобленерго» подасть до суду щодо зобов`язання та стягнення з ОСОБА_11 суми штрафу.
04.08.2016 року близько 22 години перебуваючи на попередньо обумовленому місці на автобусній зупинці неподалік культосвітнього училища в м. Ужгороді ОСОБА_11 зустрівся із ОСОБА_7 , який приїхав на автомобілі марки «DAEWOO-Matiz», червоно кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , якому передав частину раніше обумовленої суми в якості неправомірної вигоди в сумі 2000 гривень та 05.08.2016 року близько 17 години передав за тих же обставин ще частину в розмірі 4000 гривень.
В подальшому, 11.08.2016 року ОСОБА_11 в приміщенні центру надання послуг ПАТ «Закарпаттяобленерго» отримав копію протоколу№76/08/2016 від 08.08.2016 про списання акту про порушення ПКЕЕ від 06.08.2013 №104629 та нарахування по даному акту не проводити.

17.08.2016 року за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду було проведено обшук за місцем реєстрації ОСОБА_6 і місцем фактичного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1841 гривні, та цього ж дня за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду було проведено обшук транспортного засобу, який знаходився за вищевказаною адресою, марки «DAEWOO-Matiz», державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованого на ОСОБА_7 , який було вилучено та поміщено на спец майданчик Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, а також вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

В клопотанні слідчий просив накласти арешт на вилучені грошові кошти та безпосередньо автомобіль, враховуючи, що ОСОБА_7 отримав в якості неправомірної вигоди від ОСОБА_11 грошові кошти на загальну суму 6000 гривень, а також те, що санкцією ст. 368-3 ч. 4 КК України передбачено конфіскацію майна, з метою забезпечення відшкодування збитків ОСОБА_11 та забезпечення виконання покарання у частині конфіскації майна.

Крім того, вказаний автомобіль ОСОБА_7 під час вчинення кримінального правопорушення, тобто отримання грошових коштів в якості неправомірної вигоди, використовував для зустрічей з ОСОБА_11 , пересувався на вказаному автомобілі, був ідентифікований за вказаним транспортним засобом (тобто транспортний засіб був засобом вчинення злочину) і відповідно має значення речового доказу згідно ст. 98 КПК України, а також з метою запобігання вчинення ним аналогічних кримінальних правопорушень із використанням даного транспортного засобу.

Задоволення клопотання про накладення арешту на майно в ухвалі слідчого судді мотивовано тим, що в клопотанні слідчим наведено правові підстави для арешту грошових коштів з метою забезпечення відшкодування завданого збитку ОСОБА_11 та арешту транспортного засобу, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, беручи до уваги, що такі відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, є предметом кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим.

При судовому розгляді клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Проте, приймаючи рішення про накладення арешту на транспортний засіб марки «DAEWOO-Matiz», державний номерний знак НОМЕР_1 , слідчий суддя не в повній мірі дослідив усі обставини справи.

Статтею 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч. 1).

Частиною 2 цієї статті встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Як вбачається з матеріалів клопотання, транспортний засіб марки «DAEWOO-Matiz», державний номерний знак НОМЕР_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

В клопотанні про арешт майна старший слідчий СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 посилається на те, ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_11 в якості неправомірної вигоди 6000 гривень, та враховуючи, що санкція ст. 368-3 ч. 4 КК України передбачає конфіскацію майна, а тому арешт грошових коштів і автомобіля є необхідним з метою забезпечення відшкодування збитків та забезпечення виконання покарання в частині конфіскації майна, а також накладення арешту на транспортний засіб, на якому пересувався ОСОБА_7 під час вчинення кримінального правопорушення та був ідентифікований за цим транспортним засобом, є необхідним оскільки транспортний засіб був засобом вчинення злочину і має значення речового доказу у справі.

Проте, під час апеляційного розгляду слідчий ОСОБА_10 вказав, що транспортний засіб марки «DAEWOO-Matiz», державний номерний знак НОМЕР_1 , оглянуто та обшукано, про що складено відповідні протоколи, слідів вчинення кримінального правопорушення не знайдено, а тому необхідності тримання транспортного засобу на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів під час досудового слідства не має.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що оскільки автомобіль марки «DAEWOO-Matiz», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , то на такий може бути накладено арешт з метою забезпечення можливої конфіскації майна чи відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Враховуючи вимоги КПК України щодо розумності та співмірність обмеження прав власника майна завданням кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що транспортний засіб підлягає арешту із забороною законному володільцю ОСОБА_7 розпоряджатися цим майном без позбавлення права користування.

Арешт на транспортний засіб, який відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, слід допустити саме в такий спосіб з метою забезпечення збереження цього речового доказу, який підлягає передачі ОСОБА_7 на відповідальне зберігання.

Крім того, враховуючи те, що викладені обставини дають підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-3 ч. 4 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про накладення арешту на грошові кошти в сумі 1841 гривень, що вилучені під час обшуку за місцем їх проживання, з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_8 від 14 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000120 від 29.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-3 ч. 4 КК України, скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час обшуку майно грошові кошти в сумі 1841 (одна тисяча вісімсот сорок одна) гривень та на транспортний засіб марки «DAEWOO-Matiz», державний номерний знак НОМЕР_1 з позбавленням права на розпорядження цим майном.

Транспортний засіб марки «DAEWOO-Matiz», державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 передати власнику ОСОБА_7 на відповідальне зберігання з правом користування цим транспортним засобом.

Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .