Справа № 414/58/16-к
Провадження № 11-кп/782/81/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши 05 травня 2016 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 16 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кремінна Луганської області, громадянку України, з неповною середньою освітою, незаміжню, має на утриманні двох малолітніх дітей, яка не працює, не судиму, мешкає по АДРЕСА_1

засуджено:
за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців

ВСТАНОВИЛА
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винною в тому, що вона у стані алкогольного сп`яніння 10 листопада 2015 року о 23.00 годині, перебуваючи в кухні квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих відносин під час сварки, діючи умисно за допомогою кухонного ножа, який вона взяла зі столу, завдала один удар в ліву руку ОСОБА_8 , який також знаходився в стані алкогольного сп`яніння, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани задньої поверхні лівого передпліччя, та один удар ножем у живіт потерпілого, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітини ліворуч з пошкодженням серця, від якого той помер на місці.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченої просить вирок змінити, призначивши ОСОБА_6 більш м`яке покарання. Вважає, що суд під час розгляду справи та постановлення вироку допустив однобічність та неповноту судового слідства, при ньому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі обвинуваченої. Обвинувачена не визнала свою вину, пояснивши обставини, при яких нанесла тілесні ушкодження потерпілому, зазначивши, що вона захищалася і вбивати його не хотіла. Нанесення двох ударів не пам`ятає у силу сп`яніння. На думку захисника, висновки суду першої інстанції щодо наявності лише однієї обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченої не відповідають дійсності. Обвинувачена дуже жалкує та винить себе в тому, що нею було вчинено вбивство рідної їй людини. Вона активно сприяла розкриттю злочину на досудовому слідстві. Обвинувачена під час сварки з ОСОБА_9 перебувала у стані сильної емоційної напруги, що необхідно враховувати при призначенні покарання. Також судом першої інстанції не було враховано, що на утриманні обвинуваченої знаходиться двоє малолітніх дітей.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- захисник і обвинувачена, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на її доводи;

- прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність та обґрунтованість вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, обвинуваченої та прокурора, вивчивши матеріали провадження, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона є обґрунтованою, з таких підстав.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочину, а також кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 115 КК України є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так при судовому розгляді обвинувачена ОСОБА_6 пояснила, що умислу на вбивство не мала, оскільки захищалась. Нанесення двох ударів не пам`ятає, через сп`яніння.

Колегія суддів, вважає, що ці показання обвинуваченої в частині заперечення наявності умислу на позбавлення життя за відсутності кваліфікуючих ознак, є безґрунтовними, оскільки суперечать фактичним даним, які встановлені судом першої інстанції, спростовуються показаннями потерпілої, свідків, висновками експертиз і фактичними даними, які містіться в протоколах слідчих дій.

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку показання потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які безпосередньо давали показання в судовому засіданні, про обставини сварки між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , в ході якої остання нанесла смертельні поранення ОСОБА_8 .

Ці показання узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи від 11.12.2015 року щодо наявності тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_8 , від яких настала смерть останнього.

Суд належним чином проаналізував зазначені докази, дав їм правильну оцінку і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства за відсутності кваліфікуючих ознак цього злочину та підстав для кваліфікації цього злочину за статтями 116 чи 118 КК України.

Зокрема, про відсутність пом`якшуючих обставин, що дають підстави для кваліфікації цього злочину за статтями 116 чи 118 КК України свідчить те, що як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_6 знаходилися у стані алкогольного сп`яніння під час сварки. При цьому під час медичного огляду не виявлено легких тілесних ушкоджень чи слідів побоїв у ОСОБА_6 , що свідчить про те, що ситуація не складала реальної загрози здоров`ю чи життю обвинуваченої.

Цим обставинам суд першої інстанції дав вірну оцінку і правильно встановив, що фактичні дані цього кримінального провадження свідчать про умисне противоправне спричинення смерті іншій людині, отже злочин правильно кваліфікований за ч. 1 ст. 115 КК України.

При цьому доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного обвинуваченій покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок його суворості, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції формально вказав, що враховує ступень тяжкості злочину, особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

При призначенні обвинуваченій покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України необхідно враховувати ступень тяжкості злочину та обставини цього злочину, а саме вчинення злочину обвинуваченою у відповідь на неправомірні дії потерпілого. Також необхідно зважати на особу винної, яка фактично визнала вину, шкодувала з приводу позбавлення життя близької їй людини, з якими склалися фактичні шлюбні відносини, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні двох малолітніх дітей, 2007 та 2009 років народження, має тяжкі захворювання В 20.0 IV клінічна стадія, ОИТБ (2016р.), вірусний гепатит "С", орофарингеальный кандидоз, вчинила злочину в стані вагітності.

Колегія суддів вважає, що ці обставини необхідно вважати такими, які пом`якшують покарання, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, з урахуванням особи обвинуваченої, а також за відсутності даних, які б характеризували її з негативної сторони, є підставою для застосування ст. 69 КК України та призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Разом із тим, враховуючи особу винної, яка визнала вину, розкаялась з приводу позбавлення життя близької їй людини, з якими склалися фактичні шлюбні відносини, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні двох малолітніх дітей, 2007 та 2009 років народження, має тяжкі захворювання В 20.0 IV клінічна стадія, ОИТБ (2016 р.), вірусний гепатит "С", орофарингеальный кандидоз, а також те що вона перебуває в стані вагітності, колегія суддів вважає, що є підстави для застосування до обвинуваченої ст. 79 КК України.

Призначаючи обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років за особливо тяжкий злочин, колегія суддів вважає необхідним звільнити її від відбування покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами та покласти на неї обов`язки, передбачені у п.п. 2, 3 ст. 76 КК України.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. ст. 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити, а вирок Кремінського районного суду Луганської області від 16 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити, застосувавши ст. 69 КК України, пом`якшити їй покарання за ч. 1 ст. 115 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю і пологами.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3