Дата документу Справа № 336/1506/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/542/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/1506/15-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 119 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, мешкає у АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 119 ч.1 КК України, повернуто прокурору Запорізької місцевої прокуратури №1 Запорізької області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 в частині зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою залишено без задоволення.

ВСТАНОВИЛА:
повертаючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 суд у своїй ухвалі зазначив, що в обвинувальному акті відсутній повний, докладний та зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, що безумовно перешкоджає здійсненню обвинуваченим ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення, а також порушує права потерпілої сторони, яка вказує на наявність підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 121 ч. 2 Кримінального кодексу України.

В апеляційній скарзі прокурор вважає що винесена судом першої інстанції ухвала від 25.01.2016 року в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст.370 КПК України, оскільки прийнята не на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та не наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що в обвинувальному акті зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч.2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства. У своїх висновках суд не вказав, які саме права потерпілої сторони порушуються та які підставі для кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 121 Кримінального кодексу України.

Суд повертаючи прокурору обвинувальний акт зі стадії підготовчого судового засідання, вдався до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, тим самим вийшовши за межі своїх повноважень у підготовчому судовому засіданні та істотно порушивши вимоги КПК України, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2016 про повернення прокурору обвинувального акту, складеного відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 119 КК України - скасувати у зв`язку з незаконністю та необґрунтованістю, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В запереченнях на апеляційну скаргу, потерпіла ОСОБА_10 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2016 року без змін.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, представника потерпілої, який просив залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні вбивства через необережність за ст. 119 ч.1 КК України за наступних обставин.

07.12.2014 року приблизно о 21 годині ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля магазину «Сім`я», розташованого за адресою: м.Запоріжжя, бул. Вітчизняний, 15-А, в ході раптово виниклого конфлікту із раніше незнайомим ОСОБА_11 , у відповідь на намагання потерпілого нанести йому удари, не бажаючи настання смерті потерпілого, діючи протиправно, реалізуючи раптово виниклий умисел на заподіяння фізичного болю потерпілому, наніс ножем в область лівого стегна ОСОБА_11 кілька ударів, чим спричинив останньому одиночне колото-різане наскрізне поранення лівого стегна з пошкодженням стегнової артерії з локалізацією кожної рани на задній поверхні лівого стегна, яке має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходиться у причинному зв`язку зі смертю; три колото-різані поранення лівої сідничної області та лівого стегна та різане поранення грудної клітини.

Зазначені поранення у ОСОБА_11 небезпечні для життя, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю. Ведуче значення в розвитку крововтрати мають рани, внаслідок яких пошкоджена ліва стегнова артерія.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 є колото-різане наскрізне поранення лівого стегна з пошкодженням лівої стегнової артерії, яке ускладнилось розвитком масивної крововтрати.

Необережність за версією сторони обвинувачення була у формі злочинної недбалості, а саме зазначено, що ОСОБА_8 не передбачав можливості настання смерті потерпілого внаслідок завдання йому ударів ножем, хоча повинен був і міг передбачити, діючи з більшою обачливістю.

В обвинувальному акті вказано, що формою вини є необережність у формі злочинної недбалості, між тим як в обвинувальному акті не зазначено чому, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_8 , наносячи потерпілому кілька ударів ножем, не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого.

Також в обвинувальному акті не вказані мотиви скоєння ОСОБА_8 злочину, у якому він обвинувачується.

В обвинувальному акті не зазначене точне місце скоєння злочину (вказано лише, що злочин вчинений біля магазину, але де саме не зазначено), а також відсутній докладний опис способу вчинення злочину, а саме не описаний спосіб та механізм нанесення ударів загиблому ОСОБА_12 , оскільки не вказано скільки саме ударів наніс обвинувачений потерпілому, яким чином та як він тримав ніж, в які саме частини тіла наносились удари та їх точна кількість, з якого положення по відношенню до потерпілого наносились удари та як саме.

Так, відповідно до обвинувачення ОСОБА_8 наніс ОСОБА_12 декілька ударів ножем в область лівого стегна.

Однак, такий спосіб та механізм нанесення ударів, описаний стороною обвинувачення, суперечить тілесним ушкодження, про спричинення яких діями ОСОБА_8 вказує сторона обвинувачення.

Так, не зрозуміло, яким чином, наносячи декілька ударів в область лише лівого стегна потерпілого ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_12 три колото-різаних поранення лівої сідничної області та різане поранення грудної клітини.

При цьому в обвинувальному акті не зазначено скільки ж точно з трьох колото-різаних поранень було у лівій сідничній області, скільки в області лівого стегна, а скільки в області грудної клітини.

Також стороною обвинувачення не розмежовано які саме поранення є причиною смерті ОСОБА_11 , а якщо до таких віднесено лише одне поранення, то не зрозуміло яким чином стороною обвинувачення кваліфіковані інші тілесні ушкодження, у спричиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , та чи перебувають вони у причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_11

Всупереч вимогам КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування здебільшого відсутнє зазначення часу проведення процесуальної дії, а у деяких випадках відсутня навіть дата вчинення процесуальної дії.

Колегія суддів вважає, що вказівки суду щодо невідповідності обвинувального акту відносно ОСОБА_8 вимогам ст. 291 КПК України, не суперечать нормі вказаного закону, а підстави, на які послався суд першої інстанції у своїй ухвалі, перешкоджають розгляду обвинувачення щодо ОСОБА_8 в судовому засіданні, оскільки такі обставини свідчать про неконкретність обвинувачення, тобто перешкоджають реалізації права на захист обвинуваченого.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані обґрунтованими, а тому ухвала суду не підлягає скасуванню за підстав, наведених в сказі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 119 ч.1 КК України, повернуто прокурору Запорізької місцевої прокуратури №1 Запорізької області як такий, що не відповідає вимогам КПК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4