Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/2511/16-к
Провадження № 1-в/644/932/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

При секретарі ОСОБА_2 ,

За участю прокурора ОСОБА_3 ,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засіданні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова клопотання засудженого ОСОБА_4 щодо застосування амністії, -

ВСТАНОВИВ:
Засудженим ОСОБА_4 до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова подано відповідне клопотання про застосування амністії. В обґрунтування клопотання зазначено, що в 2009 році у нього виявлене тяжке та небезпечне захворювання, що входить до переліку хвороб, що є підставою для надання матеріалів для звільнення від відбуття покарання, а саме туберкульоз легенів. За фактом виявленого захворювання він проходив курс протитуберкульозного лікування в МОТБ при Жовтневій ВК-17 Харківської області. Також він має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одного з батьків, що є пенсіонером. З урахуванням цього просив відповідно до вимог ст.86 КК України застосувати до нього вимоги Закону України «Про амністію» в 2014 році від 08.04.2014 року із змінами від 06.08.2014 року.

На момент розгляду заяви засуджений відбуває покарання в ХВК №43.

В судове засідання засуджений, представник ХВК №43 не з`явились. Засудженим подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи, зміст клопотання, встановив наступне.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відбуває покарання за вироком Борівського районного суду Харківської області від 23 березня 2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 17.12.2015 року вирок Борівського районного суду Харківської області від 23.03.2015 року залишений без змін.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11.02.2016 року було зараховано у строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням вимог ч.5 ст.72 КК України термін попереднього ув`язнення з 23.12.2013 року по 17.12.2015 року. Дата закінчення строку відбуття покарання 29.12.2016 року.

Відповідно до вимог ст.3 Закону України «Про амністію у 2014 році» визначено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Статтею 4 цього Закону визначено, що окрім осіб, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1, 2 і 3 цього Закону, звільнити осіб: а) засуджених вперше за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання; б) засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше шести років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше двох третин призначеного строку основного покарання. Відповідно до вимог п.п.в, г, є ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» визначено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; осіб, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року № 3/6; осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей. Засуджений відповідно до копії довідки Обласного протитуберкульозного диспансеру №4 від 13.02.2014 року, що наявна в матеріалах особової справи, перебував на диспансерному обліку з приводу фіброзу та множинних туберкулом в/д правої легені категорія 5 групи 5.1, в епідоточенні безпечний та в умовах ІВС утримуватись може, є батьком малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Суду також надано копію пенсійного посвідчення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є матір`ю засудженого ОСОБА_4 , та копію свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , внаслідок чого змінено прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ». Статтею 8 даного Закону зазначено, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" . Відповідно до вимог ст.1 Закону України « Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року №392/96-ВР амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону. Відповідно до вимог п.в ст.4 зазначеного Закону передбачено, що амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії. Із змісту вироку вбачається, що на момент засудження ОСОБА_4 вже був раніше судимий 09.07.2002 року Солом`янським районним судом м.Києва за ч.3 ст.289 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 6 років позбавлення волі та 17.11.2006 року на підставі постанови Полтавського районного суду Полтавської області був звільнений умово-достроково від відбування невідбутої частини покарання на строк 1 рік 4 місяці 29 днів. Відповідно до вимог ч.4 ст.12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років. За ч.3 ст.289 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, а за ч.1 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тобто, обидва злочини є тяжкими. З урахуванням досліджених матеріалів особової справи, суд вважає, що підстав для застосування амністії не вбачається. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537-539 КПК України, Законом України «Про амністію у 2014 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року №392/96-ВР, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 щодо застосування амністії, залишити без задоволення.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1