Справа № 589/5711/13-к
Провадження № 1-кп/589/26/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" січня 2014 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Шостка кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 травня 2013 року за №0001169, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

- у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 164, частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 на виконання постанови Шосткинського міського суду від 22 серпня 2003 року повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

У період часу з 2003 по 2013 роки ОСОБА_4 ніде офіційно не працював, на облік як безробітний до Шосткинського міськрайцентру зайнятості населення не ставав, ніяких заходів для того, щоб працевлаштуватися не приймав, жив за рахунок випадкових заробітків, без офіційного оформлення працював та отримував дохід.

З метою ухилення від сплати аліментів ОСОБА_4 не повідомив державного виконавця про отримані ним доходи, що свідчить про його небажання влаштуватися на роботу та виплачувати встановлені судом кошти на утримання неповнолітнього сина. Таким чином, загальна сума заборгованості з виплати аліментів за період часу з серпня 2003 року по червень 2013 року склала 20770 грн. 80 коп.

Крім того ОСОБА_4 на підставі рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 липня 2013 року повинен сплатити на користь ОСОБА_5 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 198 879 грн. 61 коп.

Однак, як зазначалося вище, в період часу з 2003 по 2013 роки ОСОБА_4 жив за рахунок випадкових заробітків, без офіційного влаштування працював та отримував дохід, тим самим ухиляючись від його фіксування.

Тому ОСОБА_4 не повідомив державного виконавця про отримані ним доходи, що свідчить про його небажання сплачувати на користь ОСОБА_5 неустойку (пеню) в розмірі 198 879 грн. 61 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, підтвердив факт ухилення від сплати встановлених судовим рішенням аліментів і умисного невиконання рішення суду про стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, обіцяв не вчиняти такого у подальшому, допомагати сину.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що останні невеликі суми обвинувачений сплатив у лютому 2013 року, просила суворо його не карати.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) та за ч.1ст.382 КК України як умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд визнає згідно зі ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання: повне визнання обвинуваченим своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України суд не знаходить.

При призначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.164 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а ч.1 ст.382 КК України середньої тяжкості.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, пом`якшуючу покарання обставину та особу обвинуваченого, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції ч.1 ст.164 КК України у виді обмеження волі, а за ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі. Однак, на думку суду, виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без відбування такого покарання із встановленням необхідного та достатнього випробування, яке буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину і особі винного.

Врахувати, що запобіжний захід не обирався, судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.164, ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.164 КК України 1 (один) рік обмеження волі;

за ч.1 ст.382 КК України 1 (один) року позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з визначенням іспитового строку 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1