Справа № 464/7036/16-к
пр.№ 1-кс/464/1717/16
У Х В А Л А
29.09.2016 слідчий суддя Сихівського районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора відділу нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , старшого слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування,

встановив:
Слідчим управління ФР ГУ ДФС у Львівській області проводитися досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000019 від 24 листопада 2012, за підозрою директора ТзОВ «Ніка» () ОСОБА_6 серед іншого у заволодінні шляхом обману та зловживанням службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, чужим майном в особливо великих розмірах на суму 30000 грн., тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Із матеріалів клопотання та матеріалів кримінального провадження встановлено наступне.
Підставою для реєстрації кримінального правопорушення в ЄРДР слугували матеріали кримінальної справи №162-0075 від 05.07.1997 року щодо ухилення від сплати податків на суму 17188 грн., розкрадання колективного майна в особливо великих розмірах на суму 30000 грн. та підробці офіційних документів з метою розкрадання майна директором ТзОВ «Ніка» () ОСОБА_6 .

Досудовим розслідуванням серед іншого встановлено, що ОСОБА_6 , працюючи директором ТзОВ «Ніка» і будучи службовою особою, в березні 1997 року умисно з корисливих мотивів, вступивши в злочинну змову з невстановленими в ході слідства особами, що створили фіктивні підприємства ПП «Укртехзбут» та ПП «Техторгагро» за попередньою змовою групою осіб, зловживаючи своїм службовим становищем як директор підприємства, шляхом обману та зловживанням довірою вчинила привласнення колективного майна в особливо великих розмірах.

Так, 19 березня 1997 року ОСОБА_6 з метою розкрадання колективного майна оформила кредитний договір №8-97, а 21 березня 1997 року договір застави № 53АС-97 між ТзОВ «Ніка» та Миколаївським відділенням Львівського Головного регіонального управління Українського акціонерно-комерційного промислово-інвестиційного банку. Оформляючи даний кредитний договір та договір застави ОСОБА_6 подала в Миколаївське відділення Промінвестбанку неправдиву інформацію про те, що в якості заставленого майна виступатимуть автомобільні шини, загальною вартістю 73 470 грн., власником яких є ТзОВ «Ніка» та які зберігаються на складі, що знаходиться в м. Миколаєві Львівської області по вулиці Лисенка, 37, представивши в банк накладну № 0299 від 18.12.1996 року про купівлю вказаних шин у ПП «Укртехзбут» м. Києва, хоча фактично ОСОБА_6 вищевказані автомобільні шини не отримувала, а на вищевказаному складі знаходилися автомобільні шини іншої марки, в іншій кількості та ціні, отримані ОСОБА_6 по накладній №81 від 14.03.1997 року на підставі контракту від 10.03.1997 року, укладеного між ТзОВ «Ніка» та фіктивним ПП «Техторгагро». Отримавши за вищевказаних обставин кредит в розмірі 30000 грн., незаконно обернула на користь третіх осіб, а саме 24.03.1997 перерахувала такі на рахунок фіктивного підприємства „Лорізон, та в подальшому особи, які створили вказане фіктивне підприємство, після отримання цих коштів привласнили їх, 25.03.1997 закрили вказаний рахунок, припинивши діяльність підприємства, та зникли.

В ході досудового розслідування здійснено серед іншого наступні процесуальні дії та ухвалено рішення.

05.08.1997 винесено постанову про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.148-5 КК України (в редакції КК України 1960 року).

28.06.1998 винесено постанову про перекваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_6 із ст.148-5 ч.2 КК України на ст.86-1 КК України (в редакції КК України 1960 року).

29.07.1998 винесено постанову про оголошення розшуку обвинуваченої ОСОБА_6 та обрання запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд;

28.06.1998 винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченої ОСОБА_6 за ст.ст.86-1, ч.2 ст.172 КК України (в редакції КК України 1960 року);

18.08.1998 винесено постанову про обрання засобу запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді підписки про невиїзд;

22.12.1998 винесено постанову про оголошення розшуку обвинуваченої ОСОБА_6 ;

15.05.1999 складено обвинувальний висновок, затверджено прокурором;

20.05.1999 винесено постанову про обрання засобу запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді підписки про не виїзд.

09.06.1999 складено обвинувальний висновок, кримінальну справу скеровано в Миколаївський районний суд Львівської області для розгляду по суті.

25.06.1999 Миколаївським районним судом Львівської області об`єднано кримінальні справи відносно ОСОБА_6

01.10.1999 Миколаївським районним судом Львівської області оголошено в розшук ОСОБА_6 та останній змінено міру запобіжного заходу на тримання під вартою.

04.01.2000 ОСОБА_6 оголошено в міждержавний розшук.
16.02.2000 кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 Миколаївським районним судом Львівської області скеровано для додаткового розслідування, оскільки остання не з`являлась у судові засідання та була оголошена у міждержавний розшук.

07.03.2000 винесена постанова про зупинення попереднього слідства та оголошення розшуку ОСОБА_6

28.07.2001 винесена постанова про зупинення попереднього слідства та оголошення розшуку ОСОБА_6

17.04.2002 винесено постанову про перекваліфікацію складу злочинів в кримінальній справі №162-0075 по обвинуваченню ОСОБА_6 з ст.ст. в редакції 1960 року 148-2 ч.2, 173, ч.1 86-1, 172 ч.2 на ст.ст. ч.1 ст.212, ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України.

17.04.2012 винесена постанова про притягнення в якості обвинуваченої ОСОБА_6

22.04.2002 винесена постанова про оголошення розшуку обвинуваченої та зупинення попереднього слідства.

24.11.2012 внесено відомості до ЄРДР.

30.11.2012 внесено підозру ОСОБА_6 за ч.5 ст.191 КК України.

В подальшому, органом досудового розслідування 25.08.2016 підозрювану ОСОБА_6 оголошено у розшук та 25.08.2016 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено.

Органом досудового розслідування обгрунтовано підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, наступними, зібраними у кримінальному провадженні, доказами:

- 11.08.1997 допитана як свідок ОСОБА_6 повідомила, що взяла кредит в Українському акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку в розмірі 30 000 грн. з метою купівлі пиломатеріалів, гроші зобов`язувалась повернути протягом двох місяців;

- 15.08.1997 допитаний як свідок водій ВАТ «Миколаївське АТП-24665» ОСОБА_7 повідомив, що їздив в м.Київ за вказівкою ОСОБА_6 разом із працівником спецпідрозділу охорони «Титан», та невстановленим мужчиною за автомобільними колесами, які перевіз в м.Львів, походження вказаних коліс та супровідні документи на вантаж не отримував;

- 23.10.1997 допитана як свідок ОСОБА_8 повідомила, що її чоловік загубив паспорт, він ніколи не був засновником та керівником ПП «Укртехзбут», вказане підприємство їй та її чоловіку не відоме, так як і ОСОБА_6 ;

- 16.11.1997 допитаний як свідок головний державний податковий інспектор ГПА Мінського району м.Києва ОСОБА_9 повідомила що здійснювала облік діяльності ПП «Укртехзбут», підприємство не звітувалось, податків не сплачувало;

- 23.01.1998 допитана як свідок ОСОБА_10 повідомила що працювала неофіційно завскладом в ОСОБА_6 , про кредит в розмірі 30 000 грн. їй нічого не відомо, пред`явлені їй накладні про видачу автомобільних коліс містять не її підписи в графі „видали;

- 28.01.1998 допитаний як свідок юрисконсульт Миколаївського відділення Промінвест Банку ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_6 взяла кредит в банку в розмірі 30000 грн. під заставу автомобільних коліс, які після їх огляду відрізнялись за своїми характеристиками від вказаних у документах ТзОВ «Ніка»;

- 02.02.1998 допитаний як свідок засновник ТзОВ «Клен» ОСОБА_12 повідомив що є власником пилорами на якій ОСОБА_6 виготовляла для себе бруски із дерева, походження лісоматеріалів йому не відоме, так як передав в оренду пилораму ОСОБА_13 ;

- 02.02.1998 допитаний як свідок директор МПП «Воля-М» ОСОБА_13 повідомив що уклав усну домовленість із ОСОБА_6 про обмін автомобільних коліс на лісоматеріали, лісоматеріали він брав по бартеру із Сколівського лісгоспу в обмін на колеса, ОСОБА_6 дала неправдиві покази про поставку нею лісоматеріалів на пилораму, та не виконала своїх зобов`язань;

- 02.02.1998 допитаний як свідок командир окремої роти міліції спеціального призначення «Титан» ОСОБА_14 - повідомив що було укладено договір про забезпечення охорони при перевезенні вантажу з м.Києва в м.Миколаїв Львівської області, відповідно до якого ОСОБА_6 сплатила визначену суму за послуги охорони, та їй у вказаний час та дату було виділено працівника спецпідрозділу для охорони;

- 02.02.1998 допитаний як свідок заступник командира окремої роти міліції спеціального призначення «Титан» ОСОБА_15 - повідомив що придбав у ОСОБА_6 вісім коліс по ціні 360 грн. за всі, жодних документів та накладних щодо їх купівлі не підписував;

- 02.02.1998 допитаний як свідок заступник командира взводу окремої роти міліції спеціального призначення «Титан» ОСОБА_16 - повідомив що їздив з метою охорони вантажу в м.Київ, де було загружено автомобільні шини, які були перевезені на склад АТП-24665 в м.Миколаїв Львівської області, щодо походження коліс та наявності супровідних документів на них йому нічого не відомо;

- 14.03.1998 допитаний як свідок студент Житомирського СПТУ-15 ОСОБА_17 повідомив що ОСОБА_6 йому не знайома, керівником жодних підприємств, в тому числі ПП «Лорізон» не був;

- 13.03.1998 допитаний як свідок ОСОБА_18 - повідомив що втратив паспорт, ПП «Техторгагро» не реєстрував та жодного відношення до нього не має, ОСОБА_6 йому не знайома;

- 18.08.1998 допитана як обвинувачена ОСОБА_6 визнала повністю вину у інкримінованих їй злочинах;

- 18.08.1998 винесено постанову про обрання засобу запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді підписки про невиїзд;

- 19.08.1998 додатково допитана як обвинувачена ОСОБА_6 повідомила що взяла кредит у банку у розмірі 30 000 грн., які перерахувала на ПП «Лорізон», оскільки її змусили «рекетири»;

- 30.10.1998 допитаний як свідок ОСОБА_19 повідомив що від імені ПП«Техторгагро» заключив з ОСОБА_6 контракт на реалізацію автомобільних шин, ОСОБА_6 за колеса не розрахувалась, частину коліс в неї забрав та реалізував, інші кошти вона не повернула, з керівниками ПП «Техторгагро» особисто не знайомий, спілкувався із ними в телефонному режимі, де і отримав інформацію про місце зберігання автомобільних коліс в м.Києві;

- 10.11.1998 допитаний як свідок начальник відділу Миколаївського відділення Промінвестбанку ОСОБА_20 повідомила що під заставу автомобільних шин банк видав ОСОБА_6 кредит у розмірі 30 000 грн., кредит ОСОБА_6 не повернуто, в жодних відносинах із нею не перебуває.

24.03.2011 отримано інформацію з компетентних органів Російської Федерації відповідно до яких ОСОБА_6 в 2002 році перебувала в м.Санкт-Петербург у свого знайомого ОСОБА_21 , після отримання від нього певних коштів місцезнаходження останньої йому не відоме.

В ході розшуку підозрювана ОСОБА_6 неодноразово викликались до органів досудового розслідування, однак жодного разу не прибула.

В ході виконання доручень слідчого, наданих оперативним підрозділам Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області в порядку ст.ст. 40 та 41 КПК України щодо встановлення місцезнаходження підозрюваної і вручення їй повісток про виклик до слідчого, одержано інформацію про те, що:

- допитано дочку ОСОБА_6 ОСОБА_22 , яка повідомила, що зв`язків із матір`ю не підтримує, сусіди не бачили останню близько десяти років, а підозрювана згідно одержаної оперативної інформації переховується на території Російської Федерації;

- 20.10.2003, 27.10.2003, 21.12.2005,10.04.2006, 30.01.2012, 29.11.2012, 14.12.2012, 23.05.2013, 15.09.2015, 25.05.2016 з МГВПМ Стрийської ОДПІ та Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області надійшла інформація, що місце перебування розшукуваної не встановлено, ОСОБА_6 оголошена в міждержавний розшук, встановлено мобільні номери родичів підозрюваної, аналізом телефонних розмов зв`язків із ОСОБА_6 не встановлено, відповідно до отриманих пояснень від родичів і сусідів місцезнаходження ОСОБА_6 не відоме, відповідно до проведених заходів щодо розшуку ОСОБА_6 на території Російської Федерації, встановлено що у 2002 році вона проживала спільно з ОСОБА_23 у м.Санкт-Петербург, після чого позичала у нього невелику суму грошей та зникла, опитано батьків ОСОБА_6 - ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , про місцезнаходження останньої їм нічого не відомо, вже довгий час не бачили її та не підтримували з нею контактів;

- 22.04.2008, 09.11.2015, 31.08.2016 отримано інформацію з Державної прикордонної служби України, відповідно до якої відсутні факти перетину державного кордону ОСОБА_6 .

Повістка про виклик підозрюваної ОСОБА_6 на 12.09.2016 опубліковано на офіційному веб-сайті ГУ ДФС у Львівській області, яка на виклик у визначений час не прибула.

Вищенаведене підтверджується інформуваннями оперативного підрозділу, інформацією з веб-сайту ГУ ДФС у Львівській області.

У вересні 2016 року слідчим управління ФР ГУ ДФС у Львівській області на офіційному сайті ГУ ДФС у Львівській області розміщено оголошення про розшук ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Таким чином, підозрювана ОСОБА_6 за період її розшуку, упродовж шістнадцяти років, жодного разу не прибула за викликом до органу досудового розслідування, хоча була належним чином повідомлена у передбачений законом спосіб. Вищенаведене дає підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 переховується від органу слідства з метою ухилитись від кримінальної відповідальності.

У зв`язку з цим, орган досудового розслідування вважає, що наведене вище дає підстави для здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000019 від 24.11.2012 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

Прокурор відділу нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , старший слідчий з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Львівські області ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали із вказаних в такому підстав.

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, вказав, що суб`єкт злочину, передбаченого ст. 86-1 КК України (1960 р.) є загальним, а суб`єктом злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, у даному випадку є службова особа. Зазначив, що здійснення спеціального досудового розслідування суперечитиме духу КПК України в частині змін, внесених Законом України від 07.10.2014, якими доповнено КПК України Главою 24-1 „Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень. Зазначив, що вищевказаним зоконом внесено до КПК України зміни з метою невідворотності покарання за окремі злочини проти основ національної безпеки, громадської безпеки та корупційні злочини, однак станом на час вчинення інкримінованих ОСОБА_6 діянь, а саме на 1997 рік, такі діяння не вважалися корупційними. Просив в задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь в розгляді клопотання, оглянувши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Порядок надання слідчим суддею дозволу на проведення спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень врегульовано главою 24-1 КПК України та п. п 20-1 Перехідних положень КПК України.

Так, тимчасово, до 15 квітня 2017 року, положення глави 24-1 "Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень" застосовуються із такими особливостями: спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ст. ст. 109, 110, 110-2, 111, 112, 113,114, 114-1, 115, ч. ч. 2-5 статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), ст.ст. 209, 258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364,365, 368, 368-2, 379, 400, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 446, 447 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук, чи який понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук, чи які понад шість місяців переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно яких наявні фактичні дані, що вони перебувають за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, та вони розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цьому абзаці, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000019 від 24.11.2012 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Відповідно до вимог ст. 297-4 КПК України під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Встановлено, що до набрання чинності КК України(2001 р.) дії ОСОБА_6 було кваліфіковано за ст. 86-1 КК України (1960 р.), яка передбачала відповідальність за розкрадання державного або колективного майна, вчиненого в особливо великих розмірах, незалежно від способу розкрадання. При цьому, відповідно до примітки ст. 81 КК України (1960 р.) у статті 86-1 цього Кодексу розкрадання державного або колективного майна визнається вчиненим в особливо великих розмірах, якщо воно вчинено однією особою чи групою осіб на суму, що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує мінімальний розмір заробітної плати, встановлений законодавством України.

Враховуючи наведене, сума в 30000 грн. станом на 1997 рік є особливо великим розміром в розумінні ст. 86-1 КК України (1960 р.).

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статті 58 Конституції України, статей 6, 81 Кримінального кодексу України (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) положення абзаців другого і третього примітки до статті 81 Кримінального кодексу України є нормами-дефініціями для кримінально-правових норм, які встановлюють кримінальну відповідальність за розкрадання державного або колективного майна у великих та особливо великих розмірах. Ці розміри розкрадання визначаються на підставі критеріїв, встановлених абзацами другим і третім примітки до статті 81 цього Кодексу з урахуванням мінімального розміру заробітної плати, встановленого законодавством, чинним на момент закінчення або припинення злочину. Встановлення нормативно-правовими актами іншого мінімального розміру заробітної плати не тягне за собою зміни кваліфікуючих ознак злочинів, передбачених частинами четвертими статей 81, 82, 84, частиною третьою статті 83, частиною другою статті 86 та статтею 86-1 цього Кодексу. Положення частини другої статті 6 Кримінального кодексу України щодо зворотної дії закону в часі на ці випадки не поширюється, і кримінальні справи не повинні переглядатись, якщо інше не передбачено законом.

Перекваліфікація дій ОСОБА_6 з ст. 86-1 КК України (1960 р.) здійснена у зв`язку з набранням чинності КК України (2001 р.) на ч.5 ст. 191 КК України.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, рішення Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182). Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій відповідно до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Враховуючи здобуту в ході досудового розслідування інформацію та факти вважаю, що наявністі достатні докази для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, а саме у вчиненні за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману та зловживанням службовим становищем заволодіння чужим майном, зокрема коштами у розмірі 30000 грн., що є особливо великим розміром станом на 1997 рік, обернувши їх на користь третіх осіб.

Доводи захисника щодо неможливості здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , оскільки остання в 1997 році не могла вчинити корупційне правопорушення, не свідчать про неможливість задоволення клопотання.

Так, в ході розгляду встановлено, що дії ОСОБА_6 перекваліфіковано зі ст. 86-1 КК України (1960 р.) на ч.5 ст. 191 КК України у зв`язку з набранням чинності КК України (2001 р.). 31.10.2014 набрав чинності Закон України „Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо невідворотності покарання за окремі злочини проти основ національної безпеки, громадської безпеки та корупційні злочини, яким КПК України доповнено главою 24-1 „Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Згідно з положеннями ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні серед іншого щодо злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем).

Враховуючи те, що жодних винятків при вирішенні питання щодо здійснення спеціального досудового розслідування щодо злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, крім вчинення такого службовою особою шляхом зловживання своїм службовим становищем, КПК України та іншими Законами України не встановлено, зібраними у кримінальному провадженні матеріалами підтверджено, що особа переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності понад шістнадцять років та стосовно такої наявні фактичні дані, що остання перебуває за межами України, підстави для відмови у задоволенні клопотання відсутні.

Керуючись статтями 297-1, 297-3, 297-4 КПК України,
ухвалив:
Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення у кримінальному провадженні №0000019 від 24.11.2012 спеціального досудового розслідування відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вільва Олександрійського району Пермської область Російської Федерації, судимості не має, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Миколаївським РВУ МВС України у Львівській області 14.07.1999, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про здійснення спеціального досудового розслідування.

Ухвала не може бути оскаржена, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1