Провадження № 1-кс/161/3984/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 02 вересня 2016 року Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, яке було вилучене 04.08.2016 року під час обшуку складського приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , та яке належить ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме - 60 пляшок по 0,5 л «Первак» з МАП, 18 пляшок по 0,5 л «Закарпатський» з МАП, 2 пляшки по 0,5 л. «Айпетрі» з МАП, 6 пляшок по 0,5 л «Шабський» з МАП, 2 пляшки по 0,5 л «VS Шабо» з МАП, 12 пляшок «Советское» з МАП, 8 пляшок «Артемівське» з МАП, 5 пляшок по 0,5 л «Зелена Марка» з МАП,4 пляшки по 0,25 л «Старий Кахеті» з МАП, 12 пляшок вина «Алазанська долина» з МАП, 145 пляшок по 0,5 л «Пшенична» з МАП, 450 паперових ємкостей з вином «Крепкое Белое» з МАП, 2 накладних, що були вилучені 04.08.2016 року під час проведення обшуку складського приміщення, що в АДРЕСА_1 .
Клопотання мотивує тим, що у провадженні СУ ГУНП у Волинській області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені 03.04.2015 року до ЄРДР за №0000148, за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.199 КК України.

Оскільки, вилучені під час проведення обшуку 04.08.2016 року у складських приміщеннях, що в АДРЕСА_2 , 2 речі, відповідають критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, так як використовувались як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, а також набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, постановою слідчого від 05.08.2016 року вони визнані речовими доказами у справі, а тому, на підставі ст.170-171 КПК України, звернувся з даним клопотанням.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, які підтримали клопотання, приходжу до висновку, що в клопотанні про арешт майна слід відмовити.

Частина 2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Так, згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Таким чином, нормами вказаної статті визначено коло суб`єктів, яких суд може тимчасово позбавити можливості відчужувати певне майно, користуватись та розпоряджатись ним, до яких належать, зокрема, підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Встановлено, що вище зазначене майно належить ОСОБА_5 , однак останньому підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.199 КК України, пред`явлено не було, хоча кримінальне провадження зареєстроване ще 03.04.2016 року.
Також враховуючи також те, що слідчим не надано доказів того, що незастосування заборон на використання та розпорядження таким майном може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, також не надано доказів того, що накладення арешту не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, тому в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1