Провадження №1-кп/751/17/16

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2016 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді ОСОБА_1
прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_3 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_7 , ОСОБА_8
в с т а н о в и в :
25.05.2011 року, близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись в будинку № 27 по вул. Красносільського у м. Чернігові, в ході конфлікту, який виник на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, схопив правою рукою за волосся ОСОБА_3 та вдарив головою об стіну, в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку середнього ступеню тяжкості, у вигляді правобічної пірамідної недостатності, розсіяної органічної неврологічної симптоматики та синдром внутрішньої гіпертензії, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 261 від 14.11.2012 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я понад 21 добу.
Згідно із постановою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.11.2012 року , кримінальна справа за скаргою ОСОБА_3 в порядку ст.. 27 КПК України , по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні злочину , передбаченого ч.2 ст. 125 КК України закрита у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного злочину , матеріали кримінальної справи направлені прокурору м. Чернігова для організації проведення досудового слідства , оскільки в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст.. 122 КК України ( а.с. 125-131).
Відповідно до п.10 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, 2012 року, кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, розглядаються судом згідно з положеннями цього Кодексу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не визнав. Пояснив, що із ОСОБА_3 він вів бізнес та разом проживали в його квартирі з 1998 по 2004 рік , а потім в житловому будинку за адресою : АДРЕСА_2 , що разом купили. 25.05.2011 року, зранку , він стояв на кухні біля плити та варив їсти . Прийшла ОСОБА_9 , яка є матір`ю ОСОБА_3 та почала розмову про ключі від гаража. Коли він починав щось відповідати, ОСОБА_3 ударяла його по потилиці. Він перейшов в другу кімнату , сів за комп`ютер . За ним прийшла ОСОБА_9 , яка сіла перед столом , а ОСОБА_3 стала біля вікна. ОСОБА_9 стала задавати питання, а ОСОБА_3 знову почала давати по потилиці. Тоді він пішов в коридор, щоб звідти зайти в спальню , переодягнутись та піти з дому. Коли проходив мимо ОСОБА_3 , вона почала битись і він схопив її за руку . ОСОБА_3 щось крикнула, після чого її мати взяла його за футболку. Тілесних ушкоджень він ОСОБА_3 не наносив, захищаючись тільки підняв руку.
Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні показала , що із 1998 року вона із ОСОБА_5 вела спільний бізнес та разом проживали. 25.05.2011 року до неї прийшла мати ОСОБА_9 . ОСОБА_5 сидів за комп`ютером , вони із матір`ю зайшли в кімнату , просили щоб він віддав ключі від гаража, що придбаний за материні гроші. Він сказав , що в нього їх немає , після чого почались суперечки . Вона словесно захищала матір. Коли ОСОБА_5 схопився з-за столу, вона почала втікати, але він наздогнав її в коридорі , схопив за волосся та вдарив об стіну, вона впала на стіну, потім труби та підлогу. ОСОБА_5 зайшов у свою кімнату , перевдягнувся та втік із двору. З підлоги вона піднялася , вибігла на вулицю , викликала працівників міліції та швидку допомогу, оскільки було погано матері, за себе в цей час не переживала.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала , що 25.05.2011 року вона прийшла до дочки, оскільки в цей день було 6 місяців після смерті чоловіка. Вона сказала ОСОБА_5 щоб віддав ключі від гаража. Він відповів, що ніяких ключів не було і не віддасть. Після чого вони почали сваритись. ОСОБА_5 схопився з-за столу і побіг до дочки , яка була в дверях , між кабінетом та прихожою. Самого удару вона не бачила, бо була у ОСОБА_5 за спиною. Підскочила до нього , взяла його за кофту , після чого він відпустив дочку і вона впала на підлогу.
Крім показань потерпілої та свідка , які є джерелами доказів , вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України підтверджується документами та висновками експертиз , які досліджені в судовому засіданні.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 18.02.2015 року та ілюстративних таблиць до нього, потерпіла ОСОБА_3 продемонструвала своє точне місце знаходження 25.05.2011 року в коридорі буд. № 27 по вул. Красносільського в м. Чернігові, в якому ОСОБА_5 з великою силою смикнувши її за волосся, розвернув корпус її тіла та вдарив в стіну лівою частиною обличчя та голови, а також своє точне місце знаходження після завданого їй удару ОСОБА_5 в стіну лівою частиною обличчя та голови, де вона знаходилась сповзши по стіні та вдарившись ліктями (а.с. 61-71).
Цього ж числа , 18.02.2015 року слідчий експеримент проведений із свідком ОСОБА_9 , яка показала місце спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_3 . Безпосередньо як наносились удари свідок продемонструвати не змогла , повідомила що момент , коли ОСОБА_5 в коридорі наносив удари дочці вона не бачила, лише чула звук удару об стіну. Також, свідок продемонструвала місце знаходження потерпілої на підлозі коридору , після спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ( а.с. 72-80).
Згідно висновку експерта № 261 від 14.11.2012 року, у ОСОБА_3 мають місце тілесні ушкодження у вигляді наслідків закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку середнього ступеню важкості у вигляді правобічної пірамідної недостатності, розсіяної органічної неврологічної симптоматики та синдром внутрішньої гіпертензії, які являються наслідками травм яка мала місце 25.05.2011 року і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. Садно правого ліктьового суглобу кваліфікується як легке тілесне ушкодження і могло утворитись також 25.05.2011 року від дії тупих предметів або від ударів об такі. Вище вказані тілесні ушкодження могли утворитись за обставин указаних в матеріалах справи. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень протилежних анатомічних ділянках, утворення їх комплексу внаслідок одноразового падіння, вважають практично неможливим (а.с. 93-99).
Згідно висновку експерта № 114 від 15.05.2015 року, у ОСОБА_3 , станом на 14.11.2012 року мались наслідки закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку середнього ступеня тяжкості у вигляді правобічної пірамідної недостатності, розсіяної органічної неврологічної симптоматики з синдромом внутрішньо-черепної гіпертензії, які є наслідком травми, що мала місце 25.02.2011 року. Крім того в неї малось садно ділянки правого ліктьового суглобу, що також могло утворитись в строк 25.02.2011 року. Комісія експертів вважає можливим утворення всього описаного вище комплексу тілесних ушкоджень, за обставин, на які вказує ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту 18.02.2015 року, а саме: «…нападник ОСОБА_5 тримаючи її за волосся на грунті раптово виниклих неприязних відносин з великою силою смикнувши її за волосся розвернув корпус її тіла та вдарив її об стіну лівою частиною обличчя та голови… після завданого їй удару ОСОБА_5 , вона сповзла по стіні та вдарилась ліктями…» Враховуючи те, що згідно фото таблиць, які ілюструють проведення слідчого експерименту 18.02.2015 року, ймовірний нападник тримає потерпілу правою рукою за волосся, і відповідно цією рукою б`є головою потерпілої о стіну, вважають цілком можливим саме такий механізм заподіяння описаних вище тілесних ушкоджень потерпілим, навіть за наявності у нього фізичних вад лівої руки. (а.с.82-88).
В судовому засіданні експерт ОСОБА_10 показав, що в резолютивній частині висновку № 114 від 15.05.2015 року була допущена описка в тому, що травма в потерпілої утворилась 25.02.2011 року, про що свідчить інформація зазначена в описовій та мотивувальній частині висновку експерта .Крім того показав , що дана експертиза проводилась на підставі медичної документації, яка була у попередніх висновках експертів та матеріалів кримінального провадження. Питання щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень перед експертами не ставилось.
Оскільки , експертами при проведенні експертизи використовувались об`єктивні дані медичної документації , зазначеної у висновку експерта № 261 від 14.11.2012 року та висновку експерта № 198 від 02.09.2011року ( а.с.121-124), суд визнає висновок № 198 від 02.09.2011року як доказ. Однак, не може визнати результати даного висновку, оскільки висновок зроблено ще до того , як потерпіла проходила обстеження та лікування, що слідує із висновків експертів № 261 від 14.11.2012 року та № 114 від 15.05.2015 року.
Суд не бере до уваги показів обвинуваченого ОСОБА_5 в тій частині, що він умисно не наносив ударів ОСОБА_3 , він захищався , оскільки це не знайшло об"єктивного підтвердження в судовому засіданні, і судом встановлено , що ОСОБА_5 умисно вдарив ОСОБА_3 і тільки після того , як свідок ОСОБА_9 потягнула його за футболку, відпустив потерпілу. Його покази суд розцінює, як такі, що дані ним з метою ухилитися від відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.
Підстав не довіряти показанням потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_9 у суду немає, оскільки вони узгоджуються між собою та письмовими доказами.
Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, які суд оцінює з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідно процесуального рішення, дають суду підстави зробити висновок, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового слідства правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України , як умисне нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середньої тяжкості , тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я понад двадцять одну добу.
Відповідно до ст. 65 КК України , суд призначає покарання особі, у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Вирішуючи питання про призначення покарання, обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує : ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення , а саме : обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення середнього ступеню тяжкості проти здоров`я людини ; з моменту вчинення правопорушення пройшов значний термін. Крім того , суд враховує обставини за яких обвинувачений вчинив правопорушення та позицію потерпілої щодо покарання обвинуваченого. Також, суд враховує особу обвинуваченого , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; на протязі року не притягувався до адміністративної відповідальності, не відшкодував шкоду потерпілій .
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено .
Обставинами , що пом`якшує покарання є те, що обвинувачений є інвалідом 3 групи і має право на пільги , встановлені для ветеранів війни інвалідів війни.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого , відсутність обставин, що обтяжуть покарання та обставину , що пом`якшує покарання , суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою органами кримінально-виконавчої інспекції за місцем його проживання, а тому застосовує до нього покарання у виді обмеження волі , зі звільненням від його відбування з випробуванням відповідно до ст.75 КК України.
Цивільний позов , судові витрати та речові докази у провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 94, 368-371, 373-376, 395 КПК України, суд
Засудив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 року , не вчинить нове правопорушення.
На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-
виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтись для реєстрації до кримінально- виконавчої інспекції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області , через Новозаводський районний суд м. Чернігова, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку . Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1