АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/3799/16-к Головуючий суддя І інстанції Корекян
Провадження № 11-сс/790/541/16 Суддя доповідач ОСОБА_1
Категорія: В порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 березня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Червонозаводського відділення поліції Комінтернівського відділу поліції ГУНП в Харкфвській області в межах кримінального провадження. Внесеного до ЄРДР за № 0000687 від 24 березня 2016 року, про застосуваннґ запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання пд. Вартою в межах строку досудового розслідування до 24 травня 2016 року.

Як зазначено в ухвалі, СВ Червонозаводського відділення Комінтернівського відділу поліції ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000687 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

25 березня 2016 року ОСОБА_6 оголошено підозру за ч. 2 ст. 186 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, з якої вбачається що він не погоджується з ухвалою слідчого судді і вважає ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року незаконною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З апеляційної скарги вбачається, що по суті апелянт ОСОБА_6 вважає ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року незаконною з тих підстав що слідчий суддя не взяла до уваги те, що в нього мати інвалід другої групи та те, що він не погоджується з пред`явленою підозрую оскільки вказує що не скоював злочину.

Крім того, з апеляції ОСОБА_6 вбачається що він вважає дії поліції, а саме оперативних співробітників поліції та слідчого неправомірними, покази підписав внаслідок застосування до нього недозволених методів досудового розслідування.Телефон йому поклали в кишеню, впізнання проведено незаконно.Крім того, співробітники поліції забрали в нього гроші в сумі 1500 гривень.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України; наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою ( а.с.1-3).

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про :

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК ;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України (а.с.42,43). З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Доводи апелянта щодо необґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, є неспроможними.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об*єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов*язана мати докази, достатні для пред*явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов*язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред*явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Наявність у ОСОБА_6 матері пенсійного - інваліда, як на те посилаються апелянт, що документально не підтверджено, суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшує та на правильність висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою не впливає.

Слідчий суддя врахував край негативну репутацію підозрюваного який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

За викладених обставин у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов*язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м*яких запобіжних заходів до ОСОБА_6 є недостатнім.

Керуючись положеннями ч.4 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності обставин, передбачених п.2 ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст.177 та 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Судова колегія зазначає що при викладенні апеляційних вимог необхідно враховувати також які процессуальні рішення має право винести апеляційний суд у відповідності до ч.3 ст.407 КПК України.

Між тим, судова колегія, на яку чинне законодавство не покладає функцій органів досудового розслідування, враховуючи посилання ОСОБА_6 на застосування до нього недозволених методів досудового розслідування співробітниками поліції вважає необхідним доручити прокурору Харківської області провести перевірку в порядку ст. 206 КПК України щодо доводів підозрюваного ОСОБА_6 про застосування до нього недозволених методів досудового розслідування у кримінальному провадженні з боку співробітників поліції.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року щодо застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Доручити прокурору Харківської області провести перевірку в порядку ст. 206 КПК України щодо доводів підозрюваного ОСОБА_6 про застосування до нього недозволених методів досудового розслідування у кримінальному провадженні з боку співробітників поліції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: