Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/591/16-к
УХВАЛА
Іменем України

16.05.2016 м. Долинська

Слідчий суддя Долинського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , старшого слідчого СВ Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , розглянув скаргу потерпілої ОСОБА_4 на рішення слідчого у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 12 березня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді з цією скаргою на рішення слідчого у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 12 березня 2016 року, посилаючись на те, що цього дня СВ Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України.

28 квітня 2016 року представником потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заявлено клопотання про призначення у кримінальному провадженні судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , оскільки подією від 12 березня 2016 року йому спричинені тілесні ушкодження.

28 квітня 2016 року до Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 подано заяву про залучення до цього кримінального провадження як потерпілого.

Постановою слідчого СВ Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 від 29 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні та, про призначення судово-медичної експертизи нанесених йому тілесних ушкоджень, з тих підстав, що ОСОБА_6 не звертався до Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області із заявою про отримання тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 зазначає, що вищезазначене рішення слідчого підлягає скасуванню із зобов`язанням слідчого визнати ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні та призначення щодо нього судово-медичної експертизи.

У судове засідання потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 не з`явились, були повідомлені про місце та час розгляду цього кримінального провадження за зазначеною ними у цій скарзі електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, представник потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , надіслав до суду заяву про розгляд скарги за їх відсутності, просить скаргу задовольнити.

Згідно вимог, що містяться у змісті скарги, потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 просять провести розгляд кримінального провадження за їх відсутності.

Старший слідчий СВ Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти скарги, вважає скаргу необґрунтованою, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали провадження за скаргою, а також матеріали кримінального, що стосуються вирішення питання обґрунтованості цієї скарги, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 12 березня 2016 року відповідно до заяви ОСОБА_4 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування № 0000190 за кримінально-правовою кваліфікацією злочину ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно змісту ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 має процесуальний статус потерпілої у кримінальному провадженні № 0000190 від 12 березня 2016 року.

28 квітня 2016 року представник потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернувся до старшого слідчого Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 про, зокрема, залучення до кримінального провадження як потерпілого ОСОБА_6 та призначити щодо нього судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень.

Цього ж дня, тобто 28 квітня 2016 року, ОСОБА_6 подав старшому слідчому Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 заяву про залучення його як потерпілого до кримінального провадження № 0000190 від 12 березня 2016 року.

Постановою старшого слідчого Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 від 29 квітня 2016 року відмовлено представникові потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в залученні до кримінального провадження як потерпілого ОСОБА_6 та призначення щодо нього судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень.

За змістом п. п. 5, 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Як убачається зі змісту цієї скарги потерпілої ОСОБА_4 , саме з підстави, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України подано цю скаргу, тобто на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Главою 20 КПК України визначено вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій, а також види таких дій.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до Глави 20 КПК України слідчими розшуковими діями є: допит; пред`явлення особи для впізнання; пред`явлення речей для впізнання; пред`явлення трупа для впізнання; проведення огляду (місцевості, приміщення, речей, документів); проведення слідчого експерименту; проведення огляду трупа; проведення освідування особи; проведення огляду трупа, пов`язаного з ексгумацією; проведення експертизи; проникнення до житла чи іншого володіння особи; проведення обшуку. За загальним правилом останніх дві слідчі (розшукові) дії проводяться на підставі ухвали слідчого судді, однак із цього правила є виняток.

Змістом ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права. Слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

З огляду на вищезазначене, можливо дійти висновку, що слідчий у кримінальному провадженні зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

Аналізуючи зміст вищезазначених правил кримінального процесуального закону, можливо також стверджувати, що обов`язком слідчого звернутися до експерта для проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень не щодо будь-якої особи, а виключно щодо сторони кримінального провадження, а конкретно щодо особи якій злочинними діяннями завдано тілесних ушкоджень та яка має у кримінальному провадженні статус потерпілого.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 КПК України, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок. Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).

Згідно п. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, зокрема передбачених ст. 125 (умисне легке тілесне ушкодження) КК України.

З матеріалів кримінального провадження, а також змісту скарги ОСОБА_4 видно, що ОСОБА_6 не звертався до Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області із заявою про вчинення щодо нього злочину, передбаченого відповідною частиною ст. 125 КК України, відповідно досудове розслідування за ознаками цієї кримінальної дії не розпочиналось.

Оскільки з приводу нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень досудове розслідування кримінального провадження не здійснюється, відповідно у слідчого немає підстав для призначення щодо нього в іншому кримінального провадженні експертизи про встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

Статтею 303 КПК України визначено рішення, дії та бездіяльність слідчого або прокурора, що можуть бути оскарженні на досудовому провадженні. Положення цієї статті не надають право потерпілому оскаржувати на досудовому розслідуванні рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим іншої особи, яка не має такого статусу у кримінальному провадженні, оскільки право реалізувати оскарження таких дій надано виключно особі, якій відмовлено у визнанні потерпілим (п. 5 ч. ч. 1 ст. 303 КПК України).

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення цієї скарги ОСОБА_4 на рішення слідчого у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 12 березня 2016 року, а відтак в її задоволенні слід відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Оскільки у цій справі не була предметом розгляду скарга на постанову про закриття кримінального провадження, відповідно ця ухвала слідчого судді не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_4 на рішення слідчого у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 12 березня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1