Справа № 200/1729/16-к
Провадження № 1-кс/200/1223/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2016 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпропетровську клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту з майна, -
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням, у якому прохає скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2015 року.
Відповідно до заяви представників підприємств ТОВ «АМСТОР», ТОВ «Торгівельний будинок «АМСТОР», Об`єднанню «Донецькопродтогр», ТОВ «Транс-буд» ОСОБА_6 в ході проведення інвентаризації на даних підприємствах виявлено, що транспортні засоби, які було зареєстровано на підприємствах групи «Амстор», відсутні на транспортних майданчиках та інших місцях зберігання, їх місцезнаходження не відомо. Поряд з цим зазначено, що після зміни керівництва підприємств 30.12.2014 р., свідоцтва про реєстрації даних транспортних засобів не були передано новому керівництву, у зв`язку з чим існують підстави вважати, що незастосування заборони розпорядження та використання автотранспортних засобів може призвести до зникнення або втрати відповідного рухомого майна та перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що вказані об`єкти можуть бути відчужені.
На даний час відпала потреба у застосуванні заборони на розпорядження та використання транспортного засобу, який належить ОСОБА_4 , виходячи з наступного.
На момент винесення оскаржуваної ухвали діяла стара редакція ст. 170 КПК України, а з 11.12.15 року ст.170 КПК України викладено в іншій редакції. ОСОБА_4 є добросовісним набувачем на зазначений вище транспортний засіб, оскільки придбав його за оплатним договором купівлі-продажу транспортного засобу. Право власності ОСОБА_4 на вказаний транспортний засіб підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , а отже таке майно в аспекті ч. 6 ст.170 КПК України (в ред. станом на 23.12.15) не може бути арештованим, а арештоване підлягає звільненню з-під арешту.
На даний час транспортний засіб не використовується, із-за природніх катаклізмів приходять у непридатність, відбувається їх псування, приходять у непридатність агрегати, акумулятори, колеса, не проводиться технічний огляд. Окрім цього, вказана заборона розпоряджатись та використовувати зазначені транспортні засоби призводить до того, що фактично власник техніки позбавлений можливості (обмежений) належним чином використовувати її у свої підприємницькій діяльності. Наклавши заборону на розпорядження та використання транспортного засобу ОСОБА_4 слідчий суддя фактично зупинив підприємницьку діяльність товариства???, порушивши вимоги ч.4 ст.173 КПК України.
ОСОБА_4 не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про те, що кримінальним правопорушенням кому-небудь завдана шкода, а також дані про те, що по справі заявлявся цивільний позов.
Тобто, на даний час відпала потреба у застосуванні заборони на розпорядження та використання транспортними засобами, належними на праві власності ОСОБА_4 , накладеної ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ ОСОБА_7 від 03.06.15, а отже така заборона підлягає скасуванню відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, 2 ч. 1 ст. 174 КПК України.
В судовому засіданні адвокат клопотання підтримав, просив задовольнити, прокурор ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували.
Розглянувши клопотання доходжу наступного висновку.
Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_4 , з 27.01.2015 року ОСОБА_4 є власником транспортного засобу TOYOTA CAMRY 2.4, д/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .
Що стосується заборони на користування транспортним засобом, то такий спосіб обтяження майна з огляду на фабулу кримінального правопорушення, не можна визнати доцільним та сумісним з положеннями п.п.4,5 ч.2 ст.173 КПК України, а також ч.4 ст.173 КПК України, крім цього слідчим суддею не було встановлено порядок виконання ухвали суду про накладення арешту на майно в частині заборони на його користування, що призвело до фактичного невиконання ухвали слідством в цій частині.
За таких обставин, клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з майна слід визнати частково обґрунтованим, задовольнивши в частині скасування заборони на користування майном.
На підставі викладеного та керуючись ст.174 КПК України, -
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту з майна задовольнити частково.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1