АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1956/16-к Номер провадження 11-кп/786/898/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ПРО ЗАЛИШЕННЯ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ БЕЗ РУХУ
07 жовтня 2016 року м. Полтава

Я, суддя-доповідач колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , який брав участь у даному кримінальному провадженні, на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 серпня 2016 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваним вироком суду визнані винуватими та засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен, за ч.2 ст.125, ст.75 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Постановлено стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 , солідарно, моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій прохає змінити вирок суду та ухвалити ухвалу, якою визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити кожномуз них покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам, що визначені законом, до форми і змісту апеляційної скарги, приходжу до висновку про необхідність залишити її без руху, виходячи з такого.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. При цьому прохання апелянта повинно бути сформульоване з урахування того, які рішення суд апеляційної інстанції вправі ухвалити за результатами розгляду відповідно до вимог ст.407 КПК України і не містити суперечностей.

Як вбачається з мотивувальної частини апеляційної скарги, прокурор не погоджується з вироком у зв`язку з безпідставним звільненням обвинувачених від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та просить призначити реальне покарання.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Таким чином, вимога прокурора про призначення обвинуваченим реального покарання в зв`язку з неправильним застосуванням пожень ст.75 КК України шляхом зміни вироку суду першої інстанції, суперечить наведеним вимогам закону і унеможливлює прийняття рішення апеляційним судом.
Крім того, прокурор просить призначити обвинуваченим покарання у виді громадських робіт, тобто більш м`яке покарання, але взагалі не мотивує таке своє прохання, лише зазначає що така позиція була у сторони обвинувачення в дебатах.
З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора не відповідає вимогам ст.396 КПК України, а тому скаржнику необхідно усунути вказані її недоліки, врахувавши при цьому приписи ч.4 ст.403 КПК України.

Отже, апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ч.1 ст.399 КПК України,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 серпня 2016 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання ним копії цієї ухвали.

Суддя-доповідач ОСОБА_2