АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1608/16 Справа № 203/8189/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003849, за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

В с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1700 гривень.
Позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду.
Згідно вироку, ОСОБА_7 , 01.10.2014 близько 11.10 години, перебуваючи у приміщенні під`їзду, а саме між 4 та 5 поверхом будинку АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_11 виник конфлікт, який супроводжувався нецензурною лайкою. В ході конфлікту ОСОБА_7 , маючи намір на спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, умисно наніс потерпілому ОСОБА_11 не менше двох ударів руками стиснутими у кулак та ногами в область голови та тулуба потерпілого, чим умисно спричинив ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця в надбрівній області ліворуч з переходом на внутрішній кут верхньої повіки лівого ока та нижньої повіки правого ока з переходом в виличну ділянку. Враховуючи ступінь ознак загоєння виявлених у нього тілесних ушкоджень (синці блакитно-червоного кольору з нечіткими контурами), дані медичної документації, можливо вказати, що вони утворились незадовго до його огляду та зверненням до медичного закладу, чим заподіяв останньому відповідно до даних судово-медичної експертизи №4609е від 28.11.2014, легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше ніж три тижні (21 день), на підставі п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.
У апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати судове рішення щодо ОСОБА_7 і постановити новий вирок, яким ризнчити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді 200 годин громадських робіт. Позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної в сумі 22009 грн. та моральної шкоди в сумі 10000 грн. задовольнити в повному обсязі. При цьому вказує, що вид і розмір призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 не є достатнім для виправлення засудженої особи, так як останній свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, обставин, які омякшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, не встановлено. Крім того, це злочин проти здоров,я особи, що відповідно до ст.3 Конституції України є одною з найвищих соціальних цінностей. В апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного суду в частині залишення її цивільного позову без розгляду скасувати, ухвалити новий вирок, яким задовольнити в повному обсязі цивільний позов, в обґрунтування апеляційної вимоги зазначає про те, що суду були надані належні та необхідні докази для задоволення цивільного позову в порядку ст.129 КПК України, але дані докази під час судового розгляду не були дослідженні та не взяті до уваги при ухваленні оскаржуваного вироку. За таких обставин, на думку апелянта, суд необґрунтовано та безпідставно залишив позов без розгляду, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи представника потерпілого ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, думку прокурора щодо необхідності задоволення апеляційних вимог, а також думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали, що потерпілий не позбавлений права звернутися до суду з позовом, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурор підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, а також про правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 125 КК в апеляційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання, то вони є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 65 КК при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
При вирішенні питання про призначення ОСОБА_7 покарання місцевий суд достатньою мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК належить до категорії невеликої тяжкості, особу винуватого, його відношення до скоєного, який раніше не судимий, позитивно характеризується. Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.
Таким чином, суд першої інстанції дотримався приписів статей 50, 65 КК України. Призначене покарання за своїм видом та розміром відповідає загальним засадам, є справедливим і достатнім для перевиховання та виправлення ОСОБА_7 . Підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок м`якості у колегії суддів немає.
Апеляційні доводи прокурора щодо наявності істотних порушень КПК України, допущених судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову в кримінальному провадженні, на думку колегії суддів, не позбавлені правових та фактичних підстав.
Відповідно до вимог ст.129 КПК Укрїни:
1. Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
2. У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.
3. У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

За наслідками розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 судом першої інстанції ухвалено обвинувальний вирок. В судовому розгляді приймав участь представник потерпілого ОСОБА_10 , який подавав цивільний позов про збільшення позовних вимог в інтересах ОСОБА_11 з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, вчиненим ОСОБА_7 . Цивільний позов ОСОБА_11 надійшов до суду до початку судового розгляду і був своєчасно залучений до матеріалів кримінального провадження. Зазначені обставини, з урахуванням вимог ст.129 КПК України, унеможливлювали ухвалення судом рішення щодо залишення цивільного позову потерпілого без розгляду, про що слушно вказує в своїй апеляційній скарзі прокурор. При цьому належить врахувати, що недотримання судом вимог ст.129 КПК України щодо вирішення цивільного позову істотно порушує права потерпілого і одночасно свідчить про невмотивованість та необґрунтованість оскаржуваного вироку в цій частині.
Разом з цим, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості ухвалення за апеляційними вимогами потерпілого нового вироку в цій частині, оскільки такі процесуальні повноваження не передбачені нормами ч.1 ст.420 КПК України, яка містить вичерпний перелік підстав для ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про слушність апеляційних доводів прокурора щодо необґрунтованості вироку в частині вирішення цивільного позову, що обумовлює часткове задоволення апеляційних вимог прокурора, оскільки вирок в цій частині підлягає скасуванню та призначенню нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді в чстині вирішення цивільного позову, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.
Вирок Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , в частині залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_11 скасувати і призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:
___________________ ___________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4