УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,
22 серпня 2016 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .
Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 .
Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 , 20 серпня 2016 року, приблизно о 01 год. 55 хв., проходячи біля буд. АДРЕСА_2 , помітив, що в розташованому поруч торговому кіоску «Овочі та Фрукти», де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_8 , відігнуті двері. В цей час у нього виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до сховища. Реалізуючи свої злочинні наміри, діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного матеріального збагачення, ОСОБА_6 , упевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає, підійшов до кіоску «Овочі та Фрукти», та просунувши руки через грати, проник в приміщення кіоску, звідки таємно викрав належне останній майно, а саме: плоди малини, вагою 585 г, вартістю 25 гривень 40 копійок; плоди винограду, вагою 7,1 кг, вартістю 248 гривень 15 копійок; плоди голубики вагою 2,03 кг, вартістю 263 гривні 95 копійок; плоди нектарину вагою 8,8 кг, вартістю 440 гривень 00 копійок. Виконавши усі дії, які ОСОБА_6 вважав за необхідні для доведення свого злочинного умислу до кінця, останній був затриманий працівниками поліції, через що злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.
У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
20 серпня 2016 року о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_6 був затриманий.
20 серпня 2016 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту потерпілого, свідків, протоколом огляду місця події, іншими матеріалами провадження.
У клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 - тримання під вартою, у зв`язку з тим, що він може впливати на потерпілого, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджати проведенню досудового розслідування, а тому менш суворі запобіжні заходи не є достатніми для запобігання цим ризикам.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити вважав, що воно є обґрунтованим та є всі підстави для його задоволення. Підозрюваний та його захисник, проти задоволення клопотання заперечували та просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на те, що ОСОБА_6 неофіційно працює, має постійне місце проживання, матір похилого віку, яка є інвалідом ІІ групи та перебуває на його утриманні, не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно зі ст. 177 КПК України, метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Як у самому клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано до ОСОБА_6 .
Зокрема, як встановлено в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_6 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Києва, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, працюючого неофіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_6 не більше 60 днів з моменту його затримання до 20 жовтня 2016 року.
Покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
-прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;
-в період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Органу внутрішніх справ негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це слідчого.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.
Слідчий суддя: