АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1503/16 Справа № 191/2804/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року, про відмову в умовно-достроковому звільненні, постановлену щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого,
за участю: прокурора ОСОБА_7
у режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року, просить її скасувати та застосувати до нього положення ст. 81 КК України, оскільки він щиро розкаюється у скоєному злочині і став на шлях виправлення, так як за час перебування у виправній колонії має одне заохочення за сумлінне ставлення до праці та стягнень не має. Окрім того, його вдома чекає жінка з дитиною, та він бажає бути їм корисним.
Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення.
Суд, відмовляючи в задоволенні подання, послався на те, що ОСОБА_6 засуджений за тяжкий злочин, вину у скоєному визнає, проте розкаюється не щиро, відбув 2/3 частини строку призначеного йому покарання, за час відбування покарання має 3 стягнення, заохочень не має, характеризується незадовільно, на даний час не працевлаштований і бажання працювати не виявляє, до виконання робіт з благоустрою установи не залучався, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, у зв`язку з чим, на думку суду, засуджений не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення та до нього не можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який прохав ухвалу суду скасувати та застосувати до нього положення ст. 81 КК України, прокурора, який заперечував проти цього, дослідивши доводи скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови суду у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Як вбачається з наданих матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджено вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2011 року за ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків у відповідності до ст. 76 КК України. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2012 року звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки скасовано та направлено засудженого у місця позбавлення волі для відбування покарання строком на 4 роки.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Зі змісту наведених положень законодавства вбачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
З матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув заяву ОСОБА_6 , дослідив необхідні матеріали провадження і дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_6 за весь період відбування покарання в Синельниківській виправній колонії №94 УДПСУ у Дніпропетровській області має три стягнення у виді суворої догани, заохочень не має, характеризувався незадовільно, не працевлаштований, до виконання робіт з благоустрою виправної колонії не залучався та до виконання передбачених законом вимог персоналу виправної колонії ставиться не завжди сумлінно.
Беручи до уваги, що за вироком суду ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку призначеного покарання; водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчинених злочинів, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів дійшла висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для зміни або скасування рішення місцевого суду в ході апеляційного перегляду не встановлено.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4