АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1673/16-к Номер провадження 11-кп/786/533/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
17 червня 2016 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 при секретарі ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 27 квітня 2016 року ухвалила рішення про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду Полтавської області від 27.04.2016 року про відмову у задоволенні подання про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким - без зміни.
Не погоджуючись з доводами рішення колегії суддів висловлюю свою окрему думку.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Згідно ч.3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Виходячи з наведеної норми чинного закону вбачається, що особам, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, невідбута частина призначеного покарання може бути замінена судом, при умові відбуття озасудженим відповідної частини призначеного вироком суду покарання, на будь-яке більш м`яке покарання виходячи з даних про поведінку засудженого.
При цьому суд виходить не з даних, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, як це передбачено вимогами ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення, а з даних про те, що засуджений став на шлях виправлення.
Прийшовши до висновку, що засуджений став на шлях виправлення, суд, незалежно від вимог, вказаних у клопотанні, визначає вид більш м`якого покарання, а після цього призначає строк цього визначеного більш м`якого покарання в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, який не повинен перевищувати невідбутого строку покарання, визначеного судом.
Таким чином, вважаю, що колегія суддів пришла до невірного висновку, що клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини покарання на більш м`яке у виді виправних робіт не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
На момент розгляду клопотання та апеляційної скарги засуджений ОСОБА_8 , відбув 2/3 частини призначеного покарання, позитивно характеризується за місцем відбування покарання, що підтверджується характеристиками адміністрації колонії від 28.03. 2016 року та 12.06.2016 року, за сумлінне ставлення до праці достроково знімаються накладені раніше стягнення, з 2013 року по даний час має 7 заохочень, що в сукупності свідчить про позитивні зрушення в його поведінці та ставлення до праці, і як наслідок свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 не повно виправився, а став на шлях виправлення.
За таких обставин висловлю свою окрему думку та вважаю, що апеляцію захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 можливо задовольнити частково, ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава скасувати та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_8 замінити невідбуту частину призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а саме у виді обмеження волі на строк 3 роки.
Суддя-доповідач ОСОБА_2 .