Дата документу Справа № 314/2742/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1043/16
Єдиний унікальний № 314/2742/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 72 ч. 5 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження відносно
засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 посилаючись на незаконність судового рішення зазначає, що суд не взяв до уваги, що він під час випробувального терміну, призначеного йому за вироком від 25.06.2012 року нових правопорушень та злочинів не вчиняв, та виконував покладені на нього судом обов`язки, а тому просить застосувати до нього положення ч. 5 ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який вважав судове рішення законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування йому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання, строку попереднього ув`язнення.

Згідно до змісту судового рішення, ОСОБА_6 був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.06.2012 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 25.02.2014 року апеляцію прокурора задоволено, вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.06.2012 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасовано та останньому призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4-х років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишено без змін. Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді підписки про невиїзд.

Засуджений звернувся до суду із клопотанням про зарахування йому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання, строку попереднього ув`язнення.

Суд відмовив у задоволенні клопотання засудженого пославшись на те, що останній був узятий під варту вже після набрання вироком законної сили.

За наслідками розгляду апеляційної скарги встановлено наступне.
Доводи засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК України, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку:

1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини;

2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.

При призначенні основного покарання, не зазначеного в частині першій цієї статті, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання.

У строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.06.2012 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 25.02.2014 року апеляцію прокурора задоволено, вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.06.2012 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасовано та останньому призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4-х років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді підписки про невиїзд (а.п. 7-10).

Після того, як вирок апеляційного суду набрав законної сили, засуджений був затриманий 11.02.2015 року на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12.01.2015 року (а.п. 11).

Враховуючи наведені вимоги закону, колегія суддів вважає, що положення ч. 5 ст. 72 КК України не можуть бути застосовані до засудженого ОСОБА_6 , оскільки строк попереднього ув`язнення у останньогопо цьому кримінальному провадженні відсутній, а його затримання, після того як вирок апеляційного суду набрав законної сили, до попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню не відноситься.

Не може бути підставою для застосування до ОСОБА_6 положень ч. 5 ст. 72 КК України і те, що він під час випробувального терміну, призначеного йому за вироком від 25.06.2012 року нових правопорушень та злочинів не вчиняв, та виконував покладені на нього судом обов`язки.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року стосовно нього без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: