справа № 462/3186/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000764 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановив:
ОСОБА_6 25.03.2015 року близько 00.40 год. на вул.Я.Мудрого, 15 у м.Львові, діючи за попередньою змовою в групі осіб, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, застосовуючи насильство, яке не було небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, зупинив разом з двома молодими чоловіками, матеріали щодо одного з яких виділено в окреме провадження, а особа іншого не встановлена, потерпілого ОСОБА_4 , який прогулювався вулицею і розмовляв по мобільному телефону. Представившись працівниками міліції, двоє з них, які підійшли ззаду, скрутили потерпілому руки за спиною, а третій, котрий був спереду, завдав йому двох ударів коліном в обличчя, заподіявши ОСОБА_4 тілесні ушкодження, після чого відкрито заволоділи мобільним телефоном потерпілого марки «iPhone 5», білого кольору, вартістю 8000 грн., чим завдали останньому матеріальної шкоди на вказану суму та з місця скоєння злочину зникли. В подальшому близько 05.00 год. ОСОБА_6 був затриманий працівниками міліції на вул.Єфремова, 22 у м.Львові і в нього виявлено мобільний телефон потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, не визнав та показав суду, що 24.03.2015 року близько 17.00 год. до нього зателефонував його товариш ОСОБА_7 і запропонував, що він заїде, щоб поговорити. Зустрівшись, вони вирішили погуляти, для чого пішли в напрямку центру міста. В парку біля ЛНУ ім.Івана Франка присіли на лавку і спілкувались. Близько 22.00-23.00 год. до нього зателефонував ОСОБА_8 і за 25 хв. приєднався до них у парку. Після цього вони всі разом пішли до оперного театру, де біля однієї з лавок ОСОБА_7 і ОСОБА_8 біля опівночі, не пізніше 01.00 год., знайшли згорток фольги, який не відкриваючи, попросили його сховати, оскільки тільки в нього були вільні кишені. В той час до них приєднався його друг ОСОБА_9 . Відтак вони посиділи в центрі ще 10-15 хв. і пішли в сторону спального району «Сихів» попри пам`ятник І.Франку і по вуличках, назви яких не пам`ятає. На вул.Єфремова до них підійшли працівники міліції, попросили паспорт, який він пред`явив. Також він надав міліціонерам згорток фольги, де вони, розвернувши, виявили мобільний телефон. Ствердив, що до того часу, ніхто з них згорток не відкривав і не знав, що там знаходиться. Наявність плям бурого кольору на його штанах пояснив тим, що він вигулював собаку, в якої на той час була тічка, або можливо вони з`явились через поріз пальця на руці. Заперечив свою причетність до вчинення злочину, який йому ставлять в вину, оскільки в ніч з 24 на 25.03.2015 року він не був на вул.Я.Мудрого у м.Львові і не вчиняв вказаних в обвинувальному акті дій.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав суду показання, що 24.03.2015 року вийшов близько 23.00 год. з будинку на вул.Я.Мудрого у м.Львові, де знімав квартиру. Прогулюючись вулицею, він розмовляв по мобільному телефону марки «iPhone 5». Після 00.30 год. на цій же вулиці біля будинку № 15 до нього підійшло троє молодих чоловіків, які представилися працівниками міліції. Двоє з них, які підійшли ззаду, скрутили йому руки, а третій спереду наніс два удари в обличчя коліном, вибив два передніх зуба, текла кров. Вони забрали вказаний телефон і втекли з місця події. Він звернувся в міліцію і разом з міліціонерами їздив по району, розшукуючи нападників. Вранці його повідомили з міліції, що знайшли телефон. Під час пред`явлення для впізнання він впевнено, без сумнівів, впізнав ОСОБА_6 і ще одного - ОСОБА_7 , як тих чоловіків, котрі із застосуванням насильства відібрали в нього телефон. Хто саме із нападників наносив удари, а хто заламував за спиною руки він не пам`ятає. Телефон йому повернули, а тому претензій до обвинуваченого в нього немає.

Свідок ОСОБА_10 , допитаний в судовому засіданні, показав суду, що станом на 25.03.2015 року працював інспектором патрульної служби БПС при ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області і заступив на патрулювання в складі автопатруля. По рації надійшла інформація про грабіж, вчинений групою осіб в Залізничному районі. На вул.Єфремова, 22 у м.Львові побачили чотирьох підозрілих молодих чоловіків, тому вирішили їх перевірити. Представившись працівниками міліції, він і ще двоє міліціонерів, попросили тих чоловіків представитись і за наявності надати документи, що посвідчують особу. У ОСОБА_6 і ОСОБА_8 він помітив на штанах бурі плями, вони пояснили, що забруднились фарбою. Після виклику слідчо-оперативної групи, при поверхневому огляді в присутності понятих у ОСОБА_6 було виявлено згорток фольги, який він запхав за пояс штанів. В тому згортку знаходився телефон «iPhone 5», який був вилучений. Також пам`ятає, що в ОСОБА_6 на руках із зовнішньої сторони, на кісточках, були почервоніння, які характерні і залишаються на шкірі внаслідок завдання удару кулаком.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дав показання, що дружить із ОСОБА_6 , якого знає 3-4 роки. 24.03.2015 року близько 23.00 год. вони зустрілись біля ЛНУ ім.Івана Франка, після чого вулицею Січових Стрільців пішли до оперного театру, де сиділи на лавці і спілкувались. В той час їх було четверо окрім нього і ОСОБА_6 були також ОСОБА_7 і ОСОБА_9 . Там же біля лавки близько 00.30 год. вони знайшли згорток, але що в ньому не знали, вирішили подивитись, коли дійдуть до спального району «Сихів».

Свідок ОСОБА_9 , будучи допитаним в судовому засіданні, показав суду, що опівночі з 24 на 25.03.2015 року до нього зателефонував з мобільного його товариш ОСОБА_6 , з яким він дружить з молодших класів школи, і запропонував прогулятися. В той час він знаходився у сестри в районі «Підзамче», а ОСОБА_6 , телефонуючи, повідомив, що спускається вулицею Городоцькою вниз до оперного театру, де вони і домовились зустрітись. При зустрічі біля оперного театру разом з ОСОБА_6 були ОСОБА_11 і ОСОБА_7 , вони присіли на одну з лавок, біля якої за деякий час ОСОБА_8 знайшов згорток фольги, який не відкривали. ОСОБА_8 дав той згорток ОСОБА_6 , який сховав собі в одяг. За кілька хвилив вони пішли в наспрямку «Сихова» і на вул.Київській їх зупинив міліцейський патруль. Ще біля оперного театру він помітив у ОСОБА_6 на правій штатині плями крові, на що останній пояснив, що можливо це з пальця, який він поранив, або від собаки, у якої тічка.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав показання, що знає ОСОБА_6 з яким раніше дружив і часто спілкувалися. Щодо подій в ніч з 24 на 25.03.2015 року не зміг чітко і послідовно щось повідомити ,почав плутатись і губитись в показаннях, відтак повідомив суду, що не може пригадати подій тієї ночі.

Згідно з протоколом огляду місця події від 25.03.2015 року (матеріали кримінального провадження, арк.7-10), місцем події є прибудинкова територія, що на вул.Я.Мудрого, 15-18 у м.Львові. На цій ділянці вулиці знаходиться проїзна частина, яка освітлюється ліхтарями, на якій видно плями бурої речовини, розміром близько 5 см.

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 25.03.2015 року та фото-таблиці до нього (матеріали кримінального провадження, арк. 12-16), на тротуарі біля будинку № 22 на вул.Єфремова у м.Львові стоять чотири молодих чоловіки, 1991-1995 рр. народження, які представились ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_6 , при цьому останній повідомив, що у нього є мобільний телефон «iPhone», білого кольору, який вони разом знайшли біля лавки неподалік оперного театру і який був замотаний у фольгу. Про те, що в згортку мобільний телефон він не знав, поки згорток в нього з-під штанів не дістали працівники міліції. Телефон виключений.

Згідно протоколу огляду предметів від 25.03.2015 року (матеріали кримінального провадження, арк.17) в приміщенні службового кабінету слідчого Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області в присутності двох понятих виявлено мобільний телефон «iPhone», білого кольору, IMEI: НОМЕР_1 . В програмі камера в збережених файлах знаходяться фотографії із зображенням ОСОБА_4 .

З даних протоколу пред`явлення особи для впізнання від 25.03.2015 року і фото-таблиці до такого (матеріали кримінального провадження, арк. 36-40) видно, що потерпілий ОСОБА_4 перед тим, як йому пред`явили особу для впізнання, повідомив, що по зовнішньому вигляду і рисах обличчя може впізнати особу, яка 25.03.2015 року його пограбувала. Після цього серед чотирьох осіб впізнав і вказав на ОСОБА_6 , пояснивши, що саме ця особа вчинила 25.03.2015 року на вул.Я.Мудрого відносно нього злочин.

Згідно даних висновку судово-медичної експертизи № 445 від 27.03.2015 року (матеріали кримінального провадження, арк. 62) у ОСОБА_4 виявлено садна на носі, синець на голові дефект коронкової частини першого зуба верхньої щелепи справа з оголенням пульпи та краєвий дефект першого зуба верхньої щелепи зліва. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета, не виключено, що від ударів ногою, могли виникнути 25.03.2015 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, інших актів законодавства. Зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З врахуванням фактичних, встановлених під час судового розгляду, обставин вчинення злочину і досліджених доказів, судом достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_4 мобільний телефон марки «iPhone 5».
Дане підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який у суді ствердив, що саме ОСОБА_6 , якого він без сумнівів впізнав, вчинив разом з двома іншими молодими чоловіками даний злочин. Показання потерпілого суд розцінює, як повні, послідовні та спроможні, і такі, що об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у справі.
Показання потерпілого, дані у суді, що в одному з трьох нападників він спізнав саме ОСОБА_6 підтверджуються також даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 25.03.2015 року з участю потерпілого.

Враховуючи, що потерпілий не був знайомі із ОСОБА_6 до подій 25.03.2015 року, не мав з ним жодних, в тому числі конфліктних, відносин, тому немає сумнівів у безсторонності ОСОБА_4 .
З огляду на викладене, в суду не виникає ніяких сумнівів щодо достовірності показань потерпілого, яків сукупності з іншими дослідженими та перевіреними судом доказами відповідають встановленим фактичним обставинам події, відтак суд не приймає доводи сторони захисту, що показання потерпілогоє недостовірними, в них наявні протиріччя, оскільки такі твердження є безпідставними і спростовуються вищенаведеним.

Також суд критично оцінює і не бере до уваги, як такі що не знайшли свого об`єктивного підтвердження, доводи обвинуваченого і його захисника, що працівники міліції вказали потерпілому в коридорі Залізничного РВ на ОСОБА_6 перед проведенням пред`явлення особи для впізнання.

Суд оцінює як послідовні і спроможні показання свідка ОСОБА_10 , з яких зокрема вбачається, що ОСОБА_6 , будучи зупиненим патрулем на вул.Єфремова, 22 у м.Львові, на запитання про походження бурих плям у нього на штанах пояснив, що він вимазався фарбою. Крім цього, згідно показань свідка ОСОБА_10 такі ж плями були і на штанах у ОСОБА_8 .

Поряд з цим, обвинувачений, даючи показання у суді, ствердив, що це були плями його крові, оскільки він поранив палець, або від собаки, у якої на той час була тічка, а отже однозначної відповіді на це запитання він суду не дав, також не надав жодних об`єктивних доказів вказаних ним версій походження крові на штанах, а показання свідка ОСОБА_9 про це не можна вважати об`єктивним підтвердженням, оскільки він також чув дві можливі причини потрапляння крові на штани від самого ОСОБА_6 . Крім цього, ні обвинувачений, ні свідки захисту не пояснили наявність таких же плям бурого кольору на штанах у ОСОБА_8 .

Суд критично оцінює показання обвинуваченого щодо невизнання ним вини у вчиненому, зокрема, що він в ніч з 24 на 25.03.2015 року не був на вул.Я.Мудрого у м.Львові і у вказаний потерпілим час вчинення злочину був з друзями біля оперного театру на пр.Свободи у м.Львові, сприймає їх як спосіб захисту обвинуваченого від пред`явленого обвинувачення та уникнення кримінальної відповідальності, оскільки це спростовуються вказаними зібраними та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами. Отже, суд вважає дані доводи обвинуваченого надуманими і такими, що направлені на уникнення відповідальності за вчинення злочину.

Щодо показань свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , даних під час судового розгляду, такі не спростовують показань потерпілого, досліджених матеріалів провадження, не породжують сумнівів щодо винуватості ОСОБА_6 .

Показання цих свідків не узгоджуються між собою щодо суттєвої обставини того, де знаходився ОСОБА_6 перед тим, як зустрівся з ОСОБА_9 біля оперного театру. Так, обвинувачений і свідок ОСОБА_8 ствердили суду що прямували від ЛНУ ім.Івана Франка до оперного театру вулицею Січових Стрільців, в той час згідно показань свідка ОСОБА_9 він дізнався від ОСОБА_6 по телефону, що той спускається вниз вулицею Городоцькою, що віддалена від вул.Січових Стрільців і в району цирку перехрещується з вул.Я.Мудрого, де було вчинено напад на потерпілого ОСОБА_4 .

Крім того, свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 є близькими друзями обвинуваченого, товаришують з ним протягом довгого часу. ОСОБА_9 повідомив суду, що в той час, коли здійснювався судовий розгляд він неодноразово спілкувався з ОСОБА_6 , в тому числі за тиждень і безпосередньо перед судовим засіданням, в якому був допитаний, а ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 , які обоє перебували під вартою, доставляв до суду конвой, в процесі чого вони спілкувалися.

Судом достовірно встановлено, що подія злочину мала місце 25.03.2015 року близько 00.40 год., в той же час згідно показань обвинуваченого він з товаришами знайшов згорток фольги з 00.00 год. до 01.00 год., з показань свідка ОСОБА_8 знахідка була близько 00.30 год., а свідок ОСОБА_9 показав, що знайшли телефон незадовго після опівночі.

Отже, показання обвинуваченого і свідків щодо обставин знахідки телефону хоча і узгоджуються між собою, проте в той час, коли вони знайшли, з їх слів, телефон, такий, як встановлено не міг знаходитись поблизу фонтану оперного театру, оскільки лише в 00.40 год. був викрадений у потерпілого на вул.Я.Мудрого, на значній віддалі від оперного театру.

Сукупність наведених обставин дає підстави для сумнівів в об`єктивності показань ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про те, що вони знайшли мобільний телефон в згортку фольги біля лавки поблизу оперного театру, до того ж ці свідки описують обставини на підтвердження позиції захисту, однак на уточнюючі питання інших учасників судового провадження щодо обставин, які могли б спростувати таку позицію, відповіді фактично не дають.

З огляду на наведене, суд розцінює показання цих свідків, як спробу допомогти пом`якшити становище обвинуваченому.

Послідовність і характер дій нападників, з показань потерпілого, дає підстави для висновку, що напад на ОСОБА_4 був вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, аналіз досліджених доказів дає підстави для висновку про те, що вина ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який не судимий в силу ст.89 КК України, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (матеріали кримінального провадження, арк.72, 75-76), неодружений, не працює, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк. 73, 74), згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг і заяв від мешканців не поступало (матеріали кримінального провадження, арк.77).

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого на останніх стадіях судового розгляду, відсутність відповідного клопотання прокурора про продовження обраного запобіжного заходу, підстав, передбачених ст.ст.176, 177 КПК України, для застосування чи продовження обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У відповідності до ст.208 КПК України ОСОБА_6 був затриманий 25.03.2015 року, ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 27.03.2015 року йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а ухвалою суду від 09.12.2015 року обвинуваченому змінено запобіжний захід на домашній арешт (матеріали кримінального провадження, арк. 51-54, 102; а.с.94).

Враховуючи, що суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, тому на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_6 слід зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25.03.2015 року по 09.12.2015 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня звернення вироку до виконання, зарахувавши при цьому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25 березня 2015 року по 09 грудня 2015 року включно, на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речовий доказ - мобільний телефон «iPhone», білого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 (матеріали кримінального провадження, арк. 19, 20), - повернути потерпілому як власнику.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1