УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/4162/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.286 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №274/4162/15-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.12.2015 р. щодо
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 05.04.2011 р. Бердичівським міськрайонним судом за ст.ст.185 ч.3, 71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі. 02.09.2013 року ухвалою Лубенського міськрайонного суду Рівненської області звільненого від подальшого відбування покарання умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 20 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок суду першої інстанції, знаходячи призначене судом покарання занадто суворим і невідповідним тяжкості правопорушення та його особі, та відповідно просить призначити йому більш м`яке покарання. Просить належно врахувати те, що він щиро розкаявся та повністю визнав вину, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризуюся добре за відсутності скарг стосовно його до правоохоронних органів, його молодий вік та прагнення змінити своє життя. Одночасно гарантує, що хоче та буде ставати на шлях виправлення, і хоча був раніше судимий, однак ці злочини вчинив через свій зовсім юний вік, а зараз вже подорослішав та ніколи вже не допустить таких помилок. Підсумовуючи наведене, просить застосувати до нього положення ст.69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.286 КК України.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05.04.2011 р., остаточно призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обчислено з моменту приведення вироку до виконання.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишено попередній - у виді домашнього арешту.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави, в особі НДЕКЦ при ГУ НП України в Житомирській області 835,63 грн. процесуальних витрат, та, в особі КНДІСЕ МЮ України, 3072 грн. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.
Питання про речові докази вирішено відповідно до норм ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за умисні корисливі злочини, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, вчинив новий злочин.
Так, 27.09.2014 р. близько 00 год. 45 хв. ОСОБА_8 , грубо порушуючи вимоги п.2.1 «а», п.2.9 «а», 31.1, 31.4.5 «б» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, керував технічно несправним автомобілем «Citroen Вег1іпgо», р.н. НОМЕР_1 , в якому було пошкоджене заднє ліве колесо, що він під час руху міг об`єктивно виявити по характерному шуму шини та по розгойдуванню транспортного засобу, рухався по правій смузі проїзної частини вул. Житомирської в м.Бердичеві в напрямку пл.Сідлецької.
Поблизу будинку №99 вказаної вулиці ОСОБА_8 , в порушення вимог п.п.1.5, 2.3«б» Правил дорожнього руху України, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, ігноруючи вимоги п.12.4 цих Правил, перевищив встановлену максимальну допустиму швидкість руху транспортного засобу в населеному пункті, виїхав за межі проїзної частини, де здійснив зіткнення з металевою огорожею та деревом.
В результаті даної дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля «Citroen Вег1іпgо», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді розриву барабанних перетинок з права та зліва, перелому лівої ключиці, перелому дзьобоподібного відростку лівої лопатки, переломів 4, 5 ребер зліва, забою лобної частки 1 ст. та правої тім`яної 2 ст., перелому лівого соскоподібного відростка, травматичного розходження потилично-соскоподібного шва справа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №298 від 27.08.2015 р. відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.
Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п.1.5, 2.3«а», 2.3«б», 2.9«а», 12.1, 12.4, 31.1 Правил дорожнього руку України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 доводи про те, що йому призначено надмірно суворе та явно несправедливе покарання не можна визнати обґрунтованими.
Вирішуючи питання призначення покарання, суд першої інстанції виходив з вимог ст.65 КК України, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого та з урахуванням всіх обставин провадження.
Так, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
При цьому, суд першої інстанції у вироку в повній мірі врахував обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність та тяжкість, обставини, що як пом`якшують, так і обтяжують покарання обвинуваченого.
Викладені в апеляційній скарзі доводи на пом`якшення покарання, а так само і докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема те, що він не працює, має постійне місце проживання, не одружений, характеризується за місцем проживання посередньо, раніше судимий і вчинив нове кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті правопорушення (що є обставинами, які пом`якшують покарання), вчинення останнім правопорушення в стані алкогольного сп`яніння (що є обставиною, яка обтяжує покарання), достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є мінімальним за розміром, передбаченим санкцією ч.2 ст.286 КК України та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, що на переконання колегії суддів є справедливим і відповідним меті покарання.
Вище наведені обставини в своїй сукупності виключають застосування при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання положень ст.69 КК України.
За таких обставин, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни з мотивів викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого - відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.12.2015 р. без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді :