АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/6926/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/508/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2016р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі, дистанційно, в режимі відео конференції, кримінальне провадження, внесене 11.07.2013р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00005345 відносно:
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

м.Золотоноша Черкаської області,

зареєстрованої та проживаючої у

АДРЕСА_1 ,

не працюючої, з вищою освітою, заміжньої,

маючої 2-ох малолітніх синів: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не судимої

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172, ч.1 ст.366 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області, на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016р.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9
обвинувачена ОСОБА_10
захисник обвинуваченої ОСОБА_11
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду, ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.172, ч.1 ст.366 КК України, і призначено покарання:
- за ч.1 ст.366 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тис. чотириста) грн., з позбавленням права займати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій щодо приймання та звільнення працівників строком на 1р.;

- за ч.1 ст.172 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тис.) грн., з позбавленням права займати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій щодо приймання та звільнення працівників строком на 1р.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначено покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тис.) грн., з позбавленням права займати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій щодо приймання та звільнення працівників строком на 1р.

На підставі п.«в» ч.1 ст.1, ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році»,обвинувачена звільнена від відбування основного та додаткового покарання.

Вирішено питання по речовим доказам.
За обставин встановлених судом і детально наведених у вироку, ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні злочину за наступних обставин.
ОСОБА_10 , перебуваючи згідно розпорядження міського голови м.Нікополя Дніпропетровської області №447К від 07.11.2012р. з 08.11.2012р. на посаді в.о. начальника комунального підприємства «Міське паркове господарство» НМР, а згідно розпорядження міського голови №198 К від 13.06.2013р., перебуваючи з 13.06.2013р. на посаді начальника комунального підприємства «Міське паркове господарство» НМР, керуючись в своїй діяльності статутом підприємства та контрактом, займаючи посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто являючись службовою особою, склала та видала завідомо неправдиві офіційні документи за наступних обставин.

Відповідно до статуту КП «Міське паркове господарство» НМР, затвердженого Нікопольською міською радою рішенням від 25.11.2011р. №132-13/6 ОСОБА_10 :

-розпоряджається коштами та майном підприємства відповідно до чинного законодавства та статуту (п/пункт 4 п.4.8);

-організовує ведення бухгалтерського оперативного обліку та статистичних звітів ( п/пункт 8 п.4.8).

Крім того, відповідно до контракту №7/13 від 13.06.2013р., укладеного між міським головою м.Нікополь та ОСОБА_10 , на останню покладено обов`язок забезпечення своєчасного нарахування і сплати податків, платежів та обов`язкових внесків до бюджету, позабюджетних та інших фондів (п/пункт д) п.2.1.

Так, ОСОБА_10 , будучи службовою особою, перебуваючи на своєму робочому місці, за адресою АДРЕСА_2 , видала наказ №90/к від 26.11.2012р. про прийом на роботу на посаду головного бухгалтера КП «Міське паркове господарство» НМР, згідно штатного розпису, ОСОБА_12 .

В цей же день видала наказ №6/п про сумісництво посад, згідно якого, доручила головному бухгалтеру КП «Міське паркове господарство» НМР ОСОБА_12 , в порядку сумісництва посад, виконання обов`язків інспектора по кадрам.

В січні 2013р., в ході особистого конфлікту, ОСОБА_10 , усно повідомила ОСОБА_12 про те, що остання звільнена з КП «Міське паркове господарство», при цьому не виконавши жодної дії, передбаченої законом для її звільнення, а саме не видавши відповідного наказу про звільнення та не внісши відповідного запису до трудової книжки.

Так, ОСОБА_10 , будучи службовою особою, перебуваючи на своєму робочому місці за адресою АДРЕСА_2 , в січні 2013р., достовірно знаючи, що ОСОБА_12 офіційно не звільнена з КП «Міське паркове господарство», внесла в таблицю №5 (відомості про трудові відносини осіб), у звіті за січень 2013р. про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до органів Пенсійного фонду України, за формою № Д4, завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_12 09.01.2013р. звільнена з КП «Міське паркове господарство» НМР на підставі ст.36 п.1 КЗпПУ. після чого, завіривши зазначений офіційний документ власним підписом та печаткою КП «Міське паркове господарство», 15.02.2013р. надала вказаний офіційний документ до управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі.

Продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи злочинний умисел, направлений на видачу завідомо неправдивих офіційних документів, продовжуючи обліковувати ОСОБА_12 в табелях обліку робочого часу КП «Міське паркове господарство», ОСОБА_13 , у звіті за лютий 2013р., про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до органів Пенсійного фонду України, за формою № Д4, умисно не вказувала ОСОБА_12 , як працівника КП «Міське паркове господарства» НМР, що призвело до відсутності відрахувань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на вказану особу.

Після чого, завіривши зазначений офіційний документ власним підписом та печаткою КП «Міське паркове господарство», надала вказаний офіційний документ до управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі.

Продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи злочинний умисел, направлений на видачу завідомо неправдивих офіційних документів, продовжуючи обліковувати ОСОБА_12 в табелях обліку робочого часу КП «Міське паркове господарство», ОСОБА_13 , у звіті за березень 2013р., про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, за формою № Д4, умисно не вказувала ОСОБА_12 , як працівника КП «Міське паркове господарства» НМР, що призвело до відсутності відрахувань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на вказану особу.

Після чого, завіривши зазначений офіційний документ власним підписом та печаткою КП «Міське паркове господарство», надала вказаний офіційний документ до управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі.

Продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи злочинний умисел, направлений на видачу завідомо неправдивих офіційних документів, продовжуючи обліковувати ОСОБА_12 в табелях обліку робочого часу КП «Міське паркове господарство», ОСОБА_13 , у звіті за квітень 2013р., про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, за формою № Д4, умисно не вказувала ОСОБА_12 , як працівника КП «Міське паркове господарства» НМР, що призвело до відсутності відрахувань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на вказану особу.

Після чого, завіривши зазначений офіційний документ власним підписом та печаткою КП «Міське паркове господарство», надала вказаний офіційний документ до управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі.

Продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи злочинний умисел, направлений на видачу завідомо неправдивих офіційних документів, продовжуючи обліковувати ОСОБА_12 в табелях обліку робочого часу КП «Міське паркове господарство», ОСОБА_13 , у звіті за травень 2013р., про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, за формою № Д4, умисно не вказувала ОСОБА_12 , як працівника КП «Міське паркове господарства» НМР, що призвело до відсутності відрахувань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на вказану особу.

Після чого, завіривши зазначений офіційний документ власним підписом та печаткою КП «Міське паркове господарство», надала вказаний офіційний документ до управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі.

Продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи злочинний умисел, направлений на видачу завідомо неправдивих офіційних документів, продовжуючи обліковувати ОСОБА_12 в табелях обліку робочого часу КП «Міське паркове господарство», ОСОБА_13 , у звіті за червень 2013р., про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, за формою № Д4, умисно не вказувала ОСОБА_12 , як працівника КП «Міське паркове господарства» НМР,що призвело до відсутнрсті відрахувань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на вказану особу. Після чого, завіривши зазначений офіційний документ власним підписом та печаткою КП «Міське паркове господарство», надала вказаний офіційний документ до управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі.

Продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи злочинний умисел, направлений на видачу завідомо неправдивих офіційних документів, продовжуючи обліковувати ОСОБА_12 в табелях обліку робочого часу КП «Міське паркове господарство», ОСОБА_13 , у звіті за липень 2013р., про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, за формою № Д4, умисно не вказувала ОСОБА_12 як працівника КП «Міське паркове господарства» НМР, що призвело до відсутності відрахувань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на вказану особу.

Після чого, завіривши зазначений офіційний документ власним підписом та печаткою КП «Міське паркове господарство», надала вказаний офіційний документ до управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі.

Продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи злочинний умисел, направлений на видачу завідомо неправдивих офіційних документів, продовжуючи обліковувати ОСОБА_12 в табелях обліку робочого часу КП «Міське паркове господарство», ОСОБА_13 у звіті за серпень 2013р., про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, умисно не вказувала ОСОБА_12 як працівника КП «Міське паркове господарства» НМР, що призвело до відсутності відрахувань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на вказану особу.

Після чого, завіривши зазначений офіційний документ власним підписом та печаткою КП «Міське паркове господарство», надала вказаний офіційний документ до управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі.

Продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи злочинний умисел, направлений на видачу завідомо неправдивих офіційних документів, продовжуючи обліковувати ОСОБА_12 в табелях обліку робочого часу КП «Міське паркове господарство», ОСОБА_13 , у звіті за вересень 2013р. про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, умисно не вказувала ОСОБА_12 , як працівника КП «Міське паркове господарства» НМР, що призвело до відсутності відрахувань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на вказану особу.

Після чого, завіривши зазначений офіційний документ власним підписом та печаткою КП «Міське паркове господарство», надала вказаний офіційний документ до управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі.

Продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи злочинний умисел, направлений на видачу завідомо неправдивих офіційних документів, продовжуючи обліковувати ОСОБА_12 в табелях обліку робочого часу КП «Міське паркове господарство», ОСОБА_13 у звіті за жовтень 2013р. про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, умисно не вказувала ОСОБА_12 як працівника КП «Міське паркове господарства» НМР, що призвело до відсутності відрахувань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на вказану особу.

Після чого, завіривши зазначений офіційний документ власним підписом та печаткою КП «Міське паркове господарство», надала вказаний офіційний документ до управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі.

Крім того, ОСОБА_13 , займаючи посаду директора КП «Міське паркове господарство» НМР, керуючись в своїй діяльності статутом підприємства та контрактом, займаючи посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських функцій, тобто являючись службовою особою, вчинила грубе порушення законодавства про працю, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_13 , в січні 2013р., в ході особистого конфлікту з ОСОБА_12 , усно повідомила останню про те, що вона звільнена з КП «Міське паркове господарство», при цьому не виконавши жодної дії, передбаченої законом для її звільнення, а саме не видавши відповідного наказу про звільнення та не внісши відповідного запису до трудової книжки.

Після чого, ОСОБА_13 , будучи службовою особою, перебуваючи на своєму робочому місці за адресою АДРЕСА_2 , в січні 2013р., достовірно знаючи, що ОСОБА_12 офіційно не звільнена з КП «Міське паркове господарство», внесла в таблицю №5 (відомості про трудові відносини осіб) у звіті за січень 2013р. про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, за формою № Д4, завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_12 09.01.2013 року звільнена з КП «Міське паркове господарство» НМР на підставі ст.36 п.1 КЗпПУ, після чого завіривши зазначений офіційний документ власним підписом та печаткою КП «Міське паркове господарство», 15.02.2013р. надала вказаний офіційний документ до управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі.

Продовжуючи свої злочинні дії, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_12 не була звільнена з КП «Міське паркове господарство» НМР, грубо порушуючи вимоги ст. 253 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, ст.254 КЗпП України, відповідно до якої основними джерелами коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування є внески власників підприємств, установ, організацій або уповноважених ними органів чи фізичної особи, працівників, п.2 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове держане соціальне страхування», відповідно до якого платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, в період з січня по жовтень 2013р., подавала до Управління Пенсійного фонду України завідомо неправдиві звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, в яких умисно не вказувала ОСОБА_12 , як працівника підприємства, відповідно не перераховуючи у вказаний період суми єдиного внеску на загальнообов`язкове держане соціальне страхування, що призвело до втрати ОСОБА_12 страхового стажу за вказаний період.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області, просить скасувати вирок суду відносно ОСОБА_6 , в частині призначення додаткового покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_10 вважати засудженою за ч.1 ст.366 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій щодо приймання та звільнення працівників, строком на 1р.; за ч.1 ст.172 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій щодо приймання та звільнення працівників, строком на 2р.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій щодо приймання та звільнення працівників, строком на 2р.
На підставі п.«в» ч.1 ст.1, ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнити ОСОБА_10 від відбування основного та додаткового покарання.

Заступник прокурора, обгрунтовуючи апеляційну скару, просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд першої інстанції при призначенні обвинуваченій покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, застосував закон, який не підлягав застосуванню, чим порушив вимоги п.2 ч.1 ст.413 КПК України, що є безумовною підставою для скасування вироку.
При цьому, прокурор вказує, що суд першої інстанції за скоєння різних злочинів, передбачених різними статтями і частинами статті Особливої частини кримінального Закону, призначивши обвинуваченій додаткове покарання одного виду і розміру, при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України, обрав шлях поглинення покарань, не врахувавши, що однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) кримінального кодексу України.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, підтримала апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області, просила колегію суддів задовольнити її в повному обсязі, скасувати вирок суду відносно ОСОБА_6 в частині призначення додаткового покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_10 вважати засудженою за ч.1 ст.366 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій щодо приймання та звільнення працівників, строком на 1р.; за ч.1 ст.172 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій щодо приймання та звільнення працівників, строком на 2р.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій щодо приймання та звільнення працівників, строком на 2р.
На підставі п.«в» ч.1 ст.1, ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнити ОСОБА_10 від відбування основного та додаткового покарання.

Обвинувачена ОСОБА_10 та її захисник ОСОБА_11 , кожен окремо, в судовому засіданні апеляційного суду, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу, без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, обвинуваченої і її захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами наявними у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не ніким не оскаржуються.
Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
У разі необхідності застосування більш суворого покарання, суд апеляційної інстанції, відповідно п.2 ч.1 ст.420 КПК України, скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.
Колегія суддів вважає доводи прокурора законними такими, що підлягають задоволенню.
Колегія суддів встановила, що суд першої інстанції за вчинення обвинуваченою двох злочинів, призначив їй за видом і розміром однакове додаткове покарання, в мінімальних межах строку, передбаченого для такого виду покарань, і при цьому при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України, застосував принцип поглинення, а не повного або часткового складання призначених додаткових покарань, що суперечить нормам кримінального закону, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке тягне за собою скасування судового рішення судом апеляційної інстанції(ар.пр.150, т.6).
У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», звернуто увагу на те, що однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей кримінального Кодексу.
У п.22 зазначеної постанови, також звернуто увагу на те, що, коли за кожен із двох або більше злочинів нарівні з основним покаранням призначається й додаткове покарання одного виду, остаточний його строк чи розмір при частковому або повному складанні не може бути більшим за максимальний строк чи розмір, передбачений для такого виду покарань Загальною частиною кримінального кодексу України.
Виходячи з норм ч.1 ст.55 КК України, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, як додаткове покарання, може бути призначене на строк від одного до трьох років.
Враховуючи, що суд першої інстанції, ухвалив вирок з порушенням вимог ст.ст.50, 55, 65 КК України, призначивши м`яке покарання, виходячи з вимог ст.ст.413, п.2 ч.1 ст.420 КПК України, рішення суду, в частині призначеного додаткового покарання підлягає скасуванню та ухваленню свого вироку, у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_10 покарання, колегія суддів, керуючись ст.65 КК України, враховує, ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які згідно ст.12 КК України відноситься злочинів невеликої тяжкості, її особу, що вона раніше не судима ( ар.пр.153, т.3), не перебуває під наглядом у лікарів нарколога та психіатра (ар.пр.151-152, т.3), позитивно характеризується за місцем мешкання (ар.пр.187 т.3), має на утриманні двох неповнолітніх синів: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ар.пр.39, 40, т.6), а також відсутність тяжких наслідків.
Обставиною яка пом`якшує покарання колегія суддів визнає часткове визнання вини, відсутність тяжких наслідків і обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи вище зазначені обставини, кожне окремо і в їх сукупності, колегія суддів, вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у виді штрафу, в розмірі визначеному судом, як за ч.1 ст.172, так і за ч.1 ст.366 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення праваобіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій щодо приймання та звільнення працівників, збільшивши строк додаткового покарання, призначеного судом першої інстанції за ч.1 ст.172 КК України на 1р.

На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нею нових кримінальних правопорушень.
Беручи до уваги, те, що обвинувачена ОСОБА_10 має на утриманні двох малолітніх синів ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вона підлягає звільненню від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки злочини, за які вона підлягає засудженню не є тяжкими, у неї відсутні обставини, зазначені в ст.8 вказаного Закону, і вона бажає, хоча, і не визнає себе винною за ч.1 ст.172 КК України, щоб до неї були застосовані положення цього Закону.
При цьому зазначений Закон не вимагає обов`язкового визнання вини обвинуваченою.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 413, п.2 ч.1 ст.420, 374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області - задовольнити.
Скасувати вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016р. яким ОСОБА_6 , засуджено за ч.1 ст.172, ч.1 ст.366 КК України в частині призначеного за ч.1 ст.172 КК України додаткового покарання.
Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.1 ст.366 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій щодо приймання та звільнення працівників, строком на 1р.; за ч.1 ст.172 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій щодо приймання та звільнення працівників, строком на 2р.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій щодо приймання та звільнення працівників, строком на 2р.
На підставі п.«в» ч.1 ст.1, ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнити ОСОБА_10 від відбування основного та додаткового покарання.

В іншій частині вирок залишити без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_10 не застосовувався.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
У відповідності до вимог ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно вручити засудженій та прокурору.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3