"19" серпня 2016 р. Справа № 363/2462/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2016року колегія суддів Вишгородського районного суду Київської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000729 від 29.06.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Вишгородського районного суду Київської області від прокурора прокуратури Вишгородського району Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000729 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначив, що справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області, підстав для її зупинення чи закриття немає, підстав для повернення обвинувального акту також не вбачається.

Захисники у підготовчому судовому засіданні заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Зазначили, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам ст.291 КПК України, а саме обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, таким чином дане кримінальне провадження не може бути призначено до розгляду, а обвинувальний акт повинен бути повернутий прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку своїх захисників.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно п. 13 ч. 1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України. Частини 5 та 7 п. 2 ст.291 КПК України передбачають, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України з зазначенням, встановленого відповідно до вимог даного КПК України розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України вказує на те, що прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений обвинувальний акт не містить у собі сформульованого ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а наводить лише фактичні обставини, які встановлені під час досудового розслідування та правову кваліфікацію.
Виклад фактичних обставин не може одночасно вважатись і підміняти собою формулювання обвинувачення, як помилково дійшов слідчий, яким складено обвинувальний акт та прокурор, який його погоджував і підписував.
Як вбачається з обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_8 інкримінується вчинення розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб, із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, що зазнала нападу, і в результаті якого останній заволодів ювелірними виробами, що належить потерпілій ОСОБА_9 .. При цьому, виходячи із змісту наданого суду обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прокурором не були виконані належним чином, оскільки не розкрито об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, зокрема в обвинувальному акті відсутні будь-які дані про проведення експертиза для встановлення розміру шкоди, спричиненої потерпілим.
На підставі положень ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Відповідно до роз`яснень пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення злочину, визначається лише вартістю цього майна, яке виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.
Згідно п.6 ч.2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Оскільки доказів щодо визначення вартості викраденого майна (вироби із золота) у реєстрі матеріалів досудового розслідування не міститься, колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування не було з`ясовано усіх обставин, що мають значення для кримінального провадження, а саме не досліджено об`єкт скоєння злочину.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року звернув увагу на вказівку у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції щодо необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п. 79 рішення у справі «Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 року).
Також, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п. 52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п. 58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п. 34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).
Крім того, колегія суддів зазначає, що однією з кваліфікуючих ознак розбійного нападу, яка зазначена в обвинувальному акті, є напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій). Проте, в тексті обвинувального акту не зазначено про наявність у потерпілих будь-яких тілесних ушкоджень, а також не встановлено, що саме конкретні тілесні ушкодження визнано у встановленому порядку небезпечними для життя та здоров`я потерпілого. Дослідженням реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено відсутність в переліку процесуальних дій, які були проведені в ході досудового розслідування, постанови про призначення судово-медичної експертизи щодо встановлення наявності та характеру тілесних ушкоджень у потерпілих, а також відсутнє посилання на відповідний висновок судово-медичної експертизи.
Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що кримінальне правопорушення було вчинено із застосуванням предметів, схожими на ножі. Разом з тим в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутня постанова про призначення криміналістичної експертизи щодо встановлення відношення згаданого предмету до холодної зброї, та відповідного висновку експерта. Також, реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до обвинувального акту, складений з порушенням норм КПК, а саме:не містить даних щодо внесення відомостей до ЄРДР.
Відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного колегія суддів вважає за необхідне повернути прокурору обвинувальний акт по кримінальному провадженню 0000729 від 29.06.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, оскільки він не відповідає вимогам до нього, викладеним у ст. 291 КПК України та не встановлення розміру шкоди завданої кримінальним правопорушенням, обґрунтування винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 неналежними та недопустимими доказами, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.291, 314-317, 372 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000729 від 29.06.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3