Справа № 737/469/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/863/2016
Категорія - ч.1 ст.185 КК УкраїниДоповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника кримінальної поліції у справах дітей Куликівського

відділення поліції Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області

ОСОБА_7 ,

захисника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000170 за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка м. Чернігів, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , освіта базова загальна середня, учениця Куликівського професійного аграрного ліцею, незаміжня, раніше не судима,

засуджена за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт терміном 100 (сто) годин.

Призначено майстра виробничого навчання Куликівського професійного аграрного ліцею ОСОБА_11 громадським вихователем неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_12 .

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що неповнолітня обвинувачена ОСОБА_12 , 06 травня 2015 року, о 12.00 годині, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрала гаманець з грошима в сумі 1050 гривень, що належали ОСОБА_13 .

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченої, доведеність її вини, просив змінити вирок місцевого суду, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і неправильним застосуванням кримінального закону, та виключити з мотивувальної частини вироку посилання на протокол одночасного допиту осіб від 23.05.2016 року; виключити з резолютивної частини вироку рішення про призначення майстра виробничого навчання Куликівського професійного аграрного ліцею ОСОБА_11 громадським вихователем неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_12 . В обґрунтування скарги зазначив, що місцевим судом було порушено принцип безпосередності дослідження показань, передбачений ст.23 КПК України, оскільки в мотивувальній частині вироку мається посилання на протокол одночасного допиту осіб від 23.05.2016 року, як на доказ вини обвинуваченої. Проте, такі показання були отримані під час досудового розслідування, і надавалися вони слідчому, а не суду. Крім того, на думку прокурора, місцевим судом при призначенні неповнолітній обвинуваченій покарання порушено вимоги ст.98 КК України, так як окрім покарання у виді громадських робіт, додатково призначено громадського вихователя, що не передбачено ні в санкції вказаної статті, ні загальними положеннями призначення покарань неповнолітнім.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; представника кримінальної поліції у справах дітей, котрий погодився з позицією прокурора; захисника, який просив апеляційну скаргу задовольнити частково; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, та кваліфікація її дій ніким з учасників процесу не оспорюється.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Проте, вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції не дотримано.

Згідно ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 ст.95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Як убачається зі змісту вироку Куликівського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2016 року (а.к.п.123), місцевий суд послався, як на доказ вини неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_12 , на протокол одночасного допиту від 23 травня 2016 року між неповнолітньою підозрюваною ОСОБА_12 та свідком ОСОБА_14 (а.к.п.45-47).

Враховуючи, що одночасні показання неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_14 надавалися слідчому, а не суду, посилання у вироку на вказаний протокол одночасного допиту є незаконним, а тому підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку.

Крім того, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом ст.103 КК України, при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

При призначенні покарання ОСОБА_12 суд з достатньою повнотою врахував особу обвинуваченої, визнання нею своєї вини, щире каяття, неповнолітній вік, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення їй покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт.

Статтею 98 КК України передбачений вичерпний перелік як основних, так і додаткових видів покарань, які можуть бути застосовані до неповнолітніх обвинувачених.

При цьому, призначення неповнолітньому обвинуваченому громадського вихователя передбачене ст.ст.104, 105 КК України, і такий вихователь може бути передбачений за рішенням суду лише у випадку звільнення неповнолітнього обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Однак, місцевий суд призначив неповнолітній ОСОБА_12 громадського вихователя майстра виробничого навчання Куликівського професійного аграрного ліцею ОСОБА_11 , що суперечить указаним вимогам закону, а тому також підлягає виключенню з вироку.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду зміні в частині призначеного ОСОБА_12 покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2016 року щодо ОСОБА_12 змінити в частині призначеного їй покарання.

Вважати ОСОБА_12 засудженою за ч.1 ст.185 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції.

Виключити з резолютивної частини вироку Куликівського районного суду від 15 червня 2016 року рішення про призначення майстра виробничого навчання Куликівського професійного аграрного ліцею ОСОБА_11 громадським вихователем неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_12 .

Виключити з мотивувальної частини вироку Куликівського районного суду від 15 червня 2016 року щодо ОСОБА_12 посилання на протокол одночасного допиту осіб від 23.05.2016 року.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4