УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у кримінальному провадженні № 220 150 000 000 002 02 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балаклея Смілянського району Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого начальником відділу розробки технічних засобів ТОВ НВФ «Криптон», раніше не судимого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.163, ч.2 ст.359 КК України -

в с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене у встановленому законом порядку клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 07.06.2016 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.2 ст.28, ч.2 ст.163, ч.2 ст.359 КК України, а саме у порушенні таємниці телефонних розмов, що передаються засобами зв`язку, з використанням спеціальних засобів, призначених для негласного зняття інформації, за попередньою змовою групою осіб; у незаконному використанні спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, за попередньою змовою групою осіб.

На переконання слідчого, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, існують ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Посилаючись на вказане, слідчий вважає, що інші запобіжні заходи не спроможні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави розміром вісімдесят розмірів мінімальної заробітної плати.

Прокурор підтримав доводи клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді застави, вважаючи, що зазначені ризики слідчим є реальними.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечували проти застосування запобіжного заходу, посилаючись на необґрунтованість підозри та відсутність доказів на підтвердження ризиків.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри пред`явленої 07.06.2016 ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.163, ч.2 ст.359 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, сукупність яких є достатньою для висновку про її обґрунтованість. Такими даними є протокол вилучення речей і документів, протокол огляду, протоколи допиту свідків та потерпілих, яких у сукупності достатньо для висновків про обґрунтованість підозри.

Слід зауважити, що законодавець на даній стадії не вимагає більш ретельного вивчення та аналізу доказів, як того потребує під час розгляду кримінального провадження по суті, з метою встановлення винуватості чи невинуватості особи.

В даному випадку достатньо лише даних, які вказують на наявність ознак такого злочину та обґрунтованість підозри.

Таким чином, підозра ОСОБА_5 в достатній мірі є обґрунтованою.

В той же час, застосування запобіжного заходу має відбуватися при доведеності та обґрунтованості сукупності даних, таких як наявність доказів на підтвердження хоча б одного із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий та прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів доданих до кримінального провадження, слідчим не надано доказів на підтвердження ризиків, означених у клопотанні, таких даних не було наведено й прокурором у судовому засіданні.

При цьому ризик переховування обвинуваченого не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому.

Навпаки, той факт, що підозрюваний самостійно з`явився до правоохоронних органів для дачі показань, а також після оголошення йому про підозру самостійно прибув до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу спростовує припущення слідчого.

Дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, має місце реєстрації та постійне місце проживання в м. Києві, одружений, є батьком двох неповнолітніх дітей , працює, має військове звання, має численну кількість нагород та відзнак, свідчить на користь останнього та вказує на наявність усталених соціальних зв`язків, що в свою чергу є стримуючим фактором та може вважатися запорукою та певною гарантією для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Сукупність даних про особу обвинуваченого на переконання суду фактично нівелює можливість або ймовірне існування ризиків, обумовлених слідчим.

З огляду на зазначене, приходжу до висновку, що недоведеність сукупності обставин, передбачених п.2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України вказують на те, що відносно ОСОБА_5 при таких обставинах взагалі не може бути обраний запобіжний захід у вигляді застави.

Зважаючи на вищевикладене, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання.

У відповідності до ч.3 ст.194 КПК України підозрюваного слід зобов`язати прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду.

Щодо зазначення слідчим у клопотанні конкретного розміру застави, який вимагається в призначенні підозрюваному, то слід відмітити, що у відповідності до принципу законності, обумовленому ст.9 КПК України то під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, окрім того, вказані особи повинні діяти у межах наданих повноважень.
У відповідності до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного. Таким чином, конкретна вказівка на розмір застави у клопотанні з яким звертається слідчий та в наступному погоджується прокурором суперечить вимогам кримінального процесуального закону.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 179, 182, 194, 196, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
У задоволенні клопотаннястаршого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_6 відмовити.

Зобовязати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1