АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 668/1773/14-к
Номер провадження 11-кп/791/291/16 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника
потерпілого ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006283, щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка, Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працює директором ЧФ «Баланс», одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, в силу ст. 89 КК України не судимий,-
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України,

за апеляційними скаргами зі змінами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 02.03.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_10 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

За ч.1 ст..296 КК України виправдано.

Звільнений від відбування покарання на підставі п. «в» ч.1 ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Запобіжний захід до набрання вироком чинності не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_10 :

- на користь держави в особі Херсонської обласної клінічної лікарні витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_8 2565,53 грн.;

- на користь потерпілого ОСОБА_8 2698,18 грн. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної;

- на користь держави судові витрати за проведення експертиз ГУ ДКСУ в Херсонській області 110,7 грн., ГУ ДКСУ в Миколаївській області 2647,8 грн.

Вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним і засуджений за те, що 06 грудня 2013 року о 10:30 годині, знаходячись в приміщенні кафе «Гранат», розташованому за адресою: м.Херсон, площа Привокзальна,1 в ході виниклого конфлікту, переслідуючи прямий умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , умисно наніс не менше трьох ударів рукою в обличчя та трьох ударів ногою по тілу потерпілого, внаслідок чого спричинив останньому згідно висновку експерта № 274 від 12.12.2014 року тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку легкого ступеню, забійної рани лівої половини лобної області з подапоневротичною гематомою, забійної рани у внутрішнього кінця лівої брови, крововиливів на віках обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Такі дії ОСОБА_10 судом кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, досудовим слідством ОСОБА_10 пред`явлена підозра також у тому, що він, 06.12.2013 року близько 10.00 год. знаходячись в громадську місці, у приміщенні кафе «Гранат», розташованому за адресою: м.Херсон, площа Привокзальна,1, умисно, безпричинно, використовуючи незначний привід у вигляді спровокованого ним же конфлікту з ОСОБА_8 на підґрунті виконання головним державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ в м.Херсоні ОСОБА_11 своїх функціональних обов`язків, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, а саме: нецензурною лайкою в бік ОСОБА_8 , а також нанесенні останньому не менше трьох ударів рукою в обличчя та трьох ударів ногою по тілу ОСОБА_8 , внаслідок чого останній отримав відповідно до висновку експерта №1982 від 09.01.2014 року середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я, проявивши тим самим явну неповагу до суспільства та проігнорувавши загальноприйняті норми моралі та поведінки.

Такі дії ОСОБА_10 досудовим слідством кваліфіковані за ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Судом першої інстанції ОСОБА_10 за ч.1 ст.296 КК України виправдано за недоведеністю обвинувачення.

В апеляційних скаргах:

- зі змінами прокурор вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Посилається на протиріччя між судово - медичними експертизами та безпідставно відхилене клопотання потерпілого про призначення комісійної судово-медичної експертизи та допиту судово-медичного експерта у суді, необґрунтоване виправдання ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України, безпідставність кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.2 ст.125 КК України та неправильного застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».

Просить скасувати вирок суду та постановити новий, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 296 КК України та призначити покарання за ч.1 ст.122 КК України у вигляді двох років обмеження волі, за ч.1 ст.296 КК України у вигляді одного року шести місяців обмеження волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді двох років обмеження волі.

- потерпілий ОСОБА_8 не погоджується з постановленим вироком у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого за ст.125 ч.2 КК України і безпідставним виправданням за ст.296 ч.1 КК України, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на протиріччя між судово - медичними експертизами та не усунення цих протиріч судом першої інстанції, безпідставне відхилення клопотання про виклик експерта. Просить скасувати вирок суду та постановити новий, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 296, ч.3 ст.296 КК України призначити відповідне покарання та задовольнити заявлений цивільний позов у повному обсязі.

- обвинувачений ОСОБА_10 не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини у вчиненому злочині і правильності кваліфікації його дій вважає вказаний вирок незаконним і необґрунтованим в частині вирішення цивільних позовів та розподілу судових витрат.

Посилається на те, що заявлені позови подані з порушенням вимог законодавства. Просить вирок суду змінити, позов прокурора Суворовського району м.Херсона до ОСОБА_10 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування залишити без розгляду. Стягнути з нього на користь потерпілого ОСОБА_8 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 1904,73 грн. Позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_10 в частині відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду. Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про стягнення з ОСОБА_10 судових витрат на проведення експертиз на користь держави в особі ГУ ДКСУ в Миколаївській області 2647,8 грн.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора зі змінами та апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 та не підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого; потерпілого ОСОБА_8 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу потерпілого та прокурора зі змінами і не погодилися з апеляційною скаргою обвинуваченого; обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та не погодилися з апеляційними скаргами прокурора та потерпілого; в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_10 , в якому прохав суворо не карати, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія судді вважає, що апеляційні скарги прокурора зі змінами, потерпілого, обвинуваченого підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст.94 КПК України.

Цих вимог судом не дотримано.

Так, відповідно до ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, в мотивувальній частині вироку належить зазначити: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно зі ст.337 ч.1 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно зі ст.291 ч.2 п.5 КПК України, обвинувальний акт, серед інших відомостей, має містити формулювання обвинувачення, адже відповідно до ч.3 ст.42 КПК України обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Між тим, суд першої інстанції, при проведенні провадження згідно зі ст. 314 КПК України, залишив поза увагою, що процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні злочину, і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Зокрема, п.5 ч.2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин вчиненого злочину з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Судовий розгляд може проводитися тільки стосовно того обвинуваченого і тільки по тому обвинуваченню, яке сформульоване та викладене в обвинувальному акті, що є суттєвою гарантією справедливого розгляду та вирішення справи і права забезпечення обвинуваченого на захист.

Відповідно до положень п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Проте, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, у них міститься обвинувальний акт /а.п. 2-6, т.3/, який не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, як того вимагає п.5 ст. 291 КПК України.

Натомість, у вказаному обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 , в порушення вимог кримінального процесуального закону, викладено тільки зміст підозри у вчиненні злочинів, із зазначенням в правовій кваліфікації, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочинів за ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України, що не підтверджує доведеність його винуватості на стадії досудового розслідування, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

У вступній частині вироку суду першої інстанції вказано, що розглянуто матеріали кримінального провадження за підозрою ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КПК України (т.3 а.п. 189), чим підтвердив, що обвинувальний акт був не за обвинуваченням, а за підозрою.

Разом з тим, відсутність висунутого та сформульованого, відповідно до вимог КПК України, обвинувачення, із врахуванням положень ч.1 ст. 337 КПК України, унеможливлює ухвалення судового рішення по суті судом першої інстанції.

Вказані порушення закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення в частині засудження ОСОБА_10 за ст..125 ч.2 КК України та виправдання за ст.296 ч.1 КК України.

Враховуючи наявність недоліків обвинувального акту, апеляційний суд позбавлений можливості розглянути зазначене кримінальне провадження по суті та не вправі ухвалити новий вирок. Дослідження судом за власною ініціативою доказів, які б підтверджували або спростовували певні обставини справи, - порушуватиме загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.7 ч.1 п.3, п.15 КПК України, зокрема: рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів ч 2 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції не має права наперед вирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, оскільки ці питання належить вирішити при новому розгляді судом першої інстанції, під час якого слід усунути вищезазначені порушення вимог кримінального процесуального закону, перевірити доводи, на які посилаються учасники судового розгляду в своїх скаргах і постановити обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам закону.

У зв`язку з тим, що відповідно до Указу Президента України від 19 січня 2016 року №15/2016 ліквідовано Суворовський районний суд м.Херсона та створено Херсонський міський суд Херсонської області тому новий судовий розгляд має бути призначений в Херсонському міському суді Херсонської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404; 405; 407; 412; ч.1 ст. 415; 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора зі змінами, потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 02 березня 2015 року щодо ОСОБА_10 в кримінальному проваджені №0006283 скасувати, і призначити новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання, в Херсонському міському суді Херсонської області.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2