У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1.,

суддів: ОСОБА_2. і ОСОБА_3.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 09 вересня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2014 року ОСОБА_3 засуджено за частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України (далі ‒ КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і три місяці. На підставі статті 71 КК, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 листопада 2012 року і остаточно визначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років і три місяці з конфіскацією Ѕ частини майна, яке є його власністю.

У заяві поданій до Верховного Суду України 14 липня 2016 року засуджений ОСОБА_3, відповідно до вимог статей 40012 , 40020 , 40021 Кримінально ‒ процесуального кодексу України в редакції 1960 року, порушує питання про перегляд судових рішень щодо нього, а саме вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2013 року, постановленої щодо нього за результатами перегляду вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2012 року.

Підставою для перегляду зазначених судових рішень Верховним Судом України засуджений вважає порушення судом апеляційної інстанції його права на захист, оскільки судовий розгляд у цьому суді відбувся без участі його захисника тоді як участь останнього була обов'язковою. Просить визнати незаконним рішення Апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2013 року, а вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2014 року скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Одночасно засуджений ОСОБА_3, не зазначаючи причин поважності пропуску строку, порушує питання про його поновлення для подання заяви про перегляд зазначених судових рішень щодо нього.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи заяви та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно із статтею 444 Кримінального процесуального кодексу України в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі - КПК) Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 445 КПК підставами для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є: 1) неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання); 2) неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень; 3) невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України; 4) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Вказаний вище перелік підстав для перегляду справ Верховним Судом України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У своїй заяві засуджений ОСОБА_3 не посилається на конкретні положення статті 445 КПК, якими регламентуються підстави для перегляду судових рішень Верховним Судом України, не наводить жодних обґрунтувань, які б свідчили про неоднаковість застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, натомість ставить питання про перегляд вироку та ухвали апеляційного суду щодо нього у зв'язку з недотриманням судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, всупереч вимогам статті 449 КПК, засуджений не долучив до заяви копій різних за змістом судових рішень - відповідно до підстави, з якої подається заява.

З наданих ОСОБА_3 до заяви матеріалів не вбачається, що оскаржуваний ним вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2014 року та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2013 року переглядалися судом касаційної інстанції.

Відповідно до вимог частини першої статті 446 КПК, особи, визначені у статті 425 цього Кодексу, мають право подати заяву про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 445 цього Кодексу, після його перегляду в касаційному порядку.

Отже, з огляду на положення статті 445 КПК, зазначені судові рішення не є предметом перегляду Верховним Судом України, у зв'язку із чим відсутні підстави для відкриття провадження, а відтак і для вирішення питання щодо дотримання строків подання заяви про перегляд судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що подана засудженим ОСОБА_3 заява про перегляд судових рішень є необґрунтованою, і не вбачає підстав для допуску справи щодо нього до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 445, 446, 450, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити ОСОБА_3 у допуску справи до провадження за його заявою про перегляд Верховним Судом України вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2013 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1