АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 627/972/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/953/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мурафа, Краснокутського району, Харківської області, громадянин України, українець, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

засуджений за ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Як встановив суд, 14 червня 2015 року приблизно в 00 годин 10 хвилин ОСОБА_9 перебував біля мосту, що розташований по вул. Харківській в с. Мурафа Краснокутського району Харківскьої області. В той же час, в тому ж місці проходила ОСОБА_7 .

ОСОБА_9 побачив її і в нього виник раптовий умисел на статевий зв`язок з ОСОБА_7 .

Далі Бідило діючи навмисно, протиправно, застосовуючи фізичну силу для подолання опору потерпілої та подавлення її волі, з метою вступу з нею в статевий зв`язок, затягнув ОСОБА_7 до придорожніх кущів.

Продовжуючи свої насильницькі дії відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 став зривати з неї верхній одяг та, застосовуючи фізичну силу, намагався утримати потерпілу у зручному для себе положенні, причинивши їй тілесні ушкодження у вигляді садна на шиї, синців в області нижньої щелепи, синців в області верхньої і нижньої губи, синців на нижніх кінцівках. Зазначені тілесні ушкодження кваліфікуються, як тілесні ушкодження, що підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №15-КК/32 від 16 червня 2015 року.

Однак, ОСОБА_9 з причин, що не залежали від його волі, не здійснив всіх дій, які вважав би необхідними для доведення злочину до кінця, в зв`язку з тим, що був затриманий на місті події свідком ОСОБА_10 після чого залишив місце події.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції посилаючись на те, що суд одностороннє підійшов до розгляду кримінального провадження.

Так, обвинувачений зазначив, що згідно заяви потерпілої 14.06.2015 року близько 00 годин ОСОБА_9 наніс їй тілесні ушкодження, збив з ніг, жодних даних про зґвалтування в її заяві немає. Також обвинувачений зазначив, що судом першої інстанції не прийняті до уваги його покази, в яких він зазначив, що потерпіла сама почала чіплятися до нього, після чого він її відштовхнув.

На думку обвинуваченого до показів свідка ОСОБА_10 необхідно ставитись критично, оскільки він є другом сім`ї потерпілої,а також зазначив, що суд в порушення ст.370 КПК України не надано жодної оцінки показам свідка ОСОБА_11 , а лише вказано, що вони аналогічні показав ОСОБА_10 .

Окрім того, на думку обвинуваченого, вирок ґрунтується лише на показах потерпілої ОСОБА_7 , її чоловіка та друга сім`ї ОСОБА_10 , які не узгоджуються з іншими доказами по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, думку прокурора та потерпілої ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_9 , вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України, за вказаних обставинах у вироку відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі і досліджених у судовому засіданні доказах.

Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України є правильною.

Так, потерпіла ОСОБА_7 , пояснила, що 14 червня 2015 року у вечірній час вона перебувала в кафе в с. Мурафа. Близько півночі вийшла з приміщення кафе та направилась додому. Проходячи поблизу містка, розташованого по вул. Харківській в с. Мурафа, почула, що за нею хтось іде. Прискоривши кроки, намагалася як можна далі відійти від чоловіка, що ішов позаду. Однак, він наздогнав її та затягнув до прилеглих до дороги кущів, де почав зривати з неї верхній одяг, намагався утримати її у зручному для здійснення статевого акту положенні. При цьому наносив їй удари руками в обличчя та інших частинах тіла, зірвав з неї бюстгальтер, та порвав футболку.

Здійснюючи опір, вона впізнала в нападникові ОСОБА_9 свого односельця. Просила його припинити дії, на що він не реагував, намагаючись роздягнути її та здійснити статевий акт. В той момент, коли опір потерпілої та її волю вже було практично подолано, автівка, що проїжджала по дорозі зупинилась та чоловік, який вийшов з неї, припинив дії ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 14 червня 2015 року приблизно о півночі, він їхав на службовому автомобілі по вулиці Харківській в с. Мурафа разом з ОСОБА_11 . В світлі фар побачив, що біля дороги між собою боролись чоловік та жінка. Зупинив автомобіль та підійшов до них та впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . У ОСОБА_7 був розірваний верхній одяг. Вона пояснила, що на неї напав ОСОБА_9 та намагався її зґвалтувати. У ОСОБА_9 були приспущені брюки.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що 14 червня 2015 року вона перебуваючи на посаді слідчого СВ Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області, в складі чергової групи виїжджала для проведення огляду місця події. Ділянка розташована біля мосту там був знайдений бюстгальтер, що належить ОСОБА_7 , золотий ланцюжок та сережку.

Свідок ОСОБА_13 , пояснив, що 13 червня 2015 року його дружина разом з подругою відпочивали в кафе с. Мурафа. 14 червня 2015 року йому зателефонував ОСОБА_10 та попросив його приїхати до центру с. Мурафа. Коли він приїхав у вказане місце, то побачив свою дружину в розірваному та забрудненому одязі. Вона повідомила йому, що ОСОБА_9 хотів її зґвалтувати.

Окрім того, вина ОСОБА_9 у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України підтверджується також іншими доказами.

Так, згідно протоколу огляду місця події від 14 червня 2015 року, на місці скоєння злочину виявлено та вилучено речі потерпілої ОСОБА_7 , а саме ювелірні вироби та бюстгальтер, який пошкоджений розірвані защіпки.

Висновком судово-медичної експертизи №32-КК /15 від 16 червня 2015 року, в якому зазначено, що у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження, а саме: садна на шиї, синці в області нижньої шелепи, синці на губах, а також на внутрішній поверхні правого стегна в верхній третині два крововиливи неправильної овальної форми синьо-фіолетового кольору розмірами від 1х1см. до 1,5х1см., в середній третині правого стегна по внутрішній поверхні крововилив синьо-фіолетового кольору розмірами 1х1. В проекції правого тазостегнового суглоба виявлений крововилив овальної форми синє-фіолетового кольору розмірами 3х3см. В середній треті правого стегна по зовнішній поверхні крововилив округлої форми синьо-фіолетового кольору розмірами 2х2см. По зовнішній поверхні правого стегна в нижній його третині виявлений крововилив овальної форми синьо-фіолетового кольору розмірами 1х1см. В проекції правого колінного суглобу крововилив овальної форми, синьо-фіолетового кольору розмірами 2х1см. В нижній третині лівого стегна по внутрішній поверхні ссадно лінійної форми розмірами 3х0,2см., покрита червоною коркою, яка лежить нижче рівня шкіри. По задній поверхні правої голені в середній її третині крововилив овальної форми, синьо-фіолетового кольору розмірами 1,5х1см.

Вказані тілесні ушкодження утворились: садна від ударно-ковзаючої дії, синці від ударної дії тупих предметів, з обмеженою поверхнею, що травмує, індивідуальні особливості яких не знайшли свого відображення в характері ушкоджень, але такими предметами могли бути руки людини та залізний ланцюг. По ступеню тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , на який вона вказувала під час проведення з нею допиту, в цілому не суперечить судово-медичним даним по механізму виникнення у неї тілесних ушкоджень.

Доводи обвинуваченого щодо того, що вирок ґрунтується лише на показах потерпілої ОСОБА_7 , її чоловіка та друга сім`ї ОСОБА_10 , які не узгоджуються з іншими доказами по справі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки покази всіх свідків є логічними та послідовними, а також узгоджуються з іншими доказами по справі.

Посилання в апеляційній скарзі, що судом у вироку не наведені покази свідка ОСОБА_11 , а є посилання, що свідок ОСОБА_11 дав аналогічні покази, показам свідка ОСОБА_10 , то це стиль викладення суддею вироку суду і порушень колегія суддів не вбачає.

За таких обставин посилання обвинуваченого на те, що потерпіла сама до нього чіплялася, а він її лише відштовхнув, а також що в заяві потерпілої немає даних про зґвалтування, то вони позбавлені підстав, оскільки, як вбачається із зазначеної судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 встановлені характерні чисельні тілесні ушкодження на стегнах, як зовнішній так і внутрішній поверхнях тазостегнового суглоба, розірваний ліфчик, що свідчить про те, що ОСОБА_9 скоїв замах на зґвалтування потерпілої, що підтверджується зазначеними доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Посилання апелянта, що свідок ОСОБА_10 є другом сім`ї потерпілої, а тому до його показів необхідно ставитися критично, то вони також позбавлені підстав, оскільки ця обставина, не знайшла свого підтвердження ні в ході розгляду справи в суді першої інстанції, ні при розгляді апеляції обвинуваченого. Більш того, потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_10 не є другом її сім`ї, а є односельцем, якого вона знає, бо вони живуть в одному селі. Сам ОСОБА_10 , також впізнав ОСОБА_9 на місці скоєння злочину, про що він повідомив слідство.

Окрім того, як вбачається зі звукозапису судових засідань та журналів судових засідань, обвинувачений ОСОБА_9 відмовився надавати пояснення суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, це його право, яким він скористався, у зв`язку з чим, суд першої інстанції був позбавлений можливості дослідити його покази.

Незважаючи на таку його заяву в ході судового розгляду, головуючий після допиту потерпілої, кожного свідка запитував у ОСОБА_9 чи є в нього запитання до цих осіб, на що обвинувачений відповідав, що запитань не має. Після того, як головуючий поставив на обговорення учасників судового розгляду питання про можливість закінчення з`ясування обставин та перевірку їх доказами, на запитання головуючого обвинувачений ОСОБА_9 відповів, що він не заперечує проти закінчення з`ясування обставин та перевірку їх доказами. Окрім того йому було надано слово у судових дебатах і останнє слово, якими він скористався, пославшись на свою невинуватість у скоєні злочину.

Згідно ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження були відомі обвинуваченому ще до ухвалення вироку, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений права дослідити його покази та надати їм оцінку, оскільки вони не були досліджені судом першої інстанції.

Призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України є законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, оскільки по справі не встановлено жодних порушень кримінального та кримінального процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий:
Судді: