УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст.186 ч.2, ст.. 187 ч.4 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_10
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Скоморохи, Житомирського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначено покарання - 4 роки позбавлення волі.
На підставі статей 75 та 76 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання з іспитовии строком 2 роки. Зобов`язано засудженого повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати без дозволу кримінально-виконавчої інспекції на постійне місце проживання за межі України, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_2 , працюючого артистом оркестру в КЗ «Палац культури» в м. Житомирі, не одруженого, раніше не судимого,
визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 187 ч. 4 КК України та призначено покарання:
-за ст. 186 ч. 2 КК України - 4 роки позбавлення волі,
-за ст. 187 ч. 4 КК України з застосуванням ст. 69 КК України - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі статей 75 та 76 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки. Зобов`язано засудженого повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати без дозволу кримінально-виконавчої інспекції на постійне місце проживання за межі України, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Житомира, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого АДРЕСА_3 раніше не судимого,
визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 187 ч. 4 КК України та призначено покарання:
-за ст. 186 ч. 2 КК України - 5 років позбавлення волі,
-за ст. 187 ч. 4 КК України з застосуванням ст. 69, 102 КК України - 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим у виді 7 років позбавлення волі.
Запобіжний захід - тримання під вартою - залишено засудженому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу.
Зараховано в строк відбуття покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України час знаходження під вартою з 17.08.2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільні позови задоволено.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь департаменту фінансів Житомирської ОДА шкоду в розмірі 4232,41 грн. - сума за перебування потерпілого ОСОБА_12 на стаціонарному лікуванні в обласній клінічній лікарні ім. О.Ф.Гербачевсього Житомирської обласної ради за період з 17 по 30 червня 2015 р..
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_13 на відшкодування моральної шкоди 3000 грн., на відшкодування матеріальної шкоди 2500 грн.
Зобов`язано потерпілого після відшкодування матеріальної шкоди повернути ОСОБА_7 та ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Нокіа 5250».
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_12 на відшкодування моральної шкоди 200 000 грн.
Речові докази - мобільні телефони, наручний годинник, аудіо-колонки - повернуто власникам.
Відповідно до вироку суду 25.02.2015 року близько 2 години 30 хвилин за попередньою змовою з метою вчинення пограбування будь-якої особи ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перебували поблизу будинку № 18 А, де побачили раніше не знайомого їм ОСОБА_13 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, згідно розподілу ролей, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 підбігли до ОСОБА_13 та по черзі нанесли останньому по декілька ударів ногами по тулубу від чого останній впав на землю обличчям вниз. У подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_7 нанесли ще по декілька ударів ногами по тулубу ОСОБА_13 . ОСОБА_9 , користуючись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_13 , дістав з кишень одягу останнього мобільний телефон марки «Nokia 101» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон марки «Nokia 5250» в корпусі чорного кольору, паспорт громадянина України та посвідчення постраждалого від аварії на Чорнобильській АЕС, видані на ім`я ОСОБА_13 , та утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину зникли і в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого групою осіб, відкрито викрали чуже майно, що належить ОСОБА_13 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia 101» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕI НОМЕР_2 , вартістю 250 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Лайф», яка матеріальної вартості для потерпілого не становить, мобільний телефон марки «Nokia 5250» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_3 , вартістю 1500 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар», яка матеріальної вартості для потерпілого не становить, чим заподіяли потерпілому майнової шкоди на загальну суму 1750 грн.
15.06.2015 близько 2 години з метою вчинення пограбування будь-якої особи за попередньою змовою, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували в сквері по вул. Котовського в м. Житомирі, де побачили раніше не знайомого їм ОСОБА_14 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, згідно розподілу ролей, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підійшли до ОСОБА_14 та по черзі нанесли останньому по декілька ударів в потилицю від чого ОСОБА_14 впав на землю обличчям вниз. В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 нанесли ще по декілька ударів ногами по тулубу ОСОБА_14 , продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , користуючись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_14 дістали з правої передньої кишені штанів останнього мобільний телефон марки «Nokia X2-02» в корпусі чорного кольору. Після чого, утримуючи викрадене при собі, з місця скоєння злочину зникли і в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, групою осіб відкрито викрали чуже майно, що належить ОСОБА_14 , а саме мобільний телефони марки «Nokia X2-02» в корпусі чорного кольору вартістю 300 грн., IMEI НОМЕР_4 , IMEI НОМЕР_5 ., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар», яка матеріальної вартості для потерпілого не становить.
15.06.2015 близько 2 години 30 хвилин ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 перебували неподалік перехрестя вулиць Перемоги та Котовського в м. Житомирі, де побачили раніше не відомого їм ОСОБА_12 , який йшов по вул. Перемоги в м. Житомирі. В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_12 , поєднаним із застосуванням насильства, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, згідно розподілу ролей, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 підбігли до ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_9 наніс ОСОБА_12 один удар кулаком правої руки в область шиї, від якого останній впав на землю, а ОСОБА_8 в цей час спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб їх злочинні дії залишились непоміченими.
Продовжуючи свої злочинні дії, подолавши таким чином волю потерпілого до опору, користуючись безпорадним станом ОСОБА_12 , ОСОБА_9 оглянув одяг останнього і дістав з його кишені мобільний телефон марки «Сігма» в корпусі темно-сірого кольору, вартістю 1000 грн., та гаманець, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 120 гривень та 5000 білоруських рублів (згідно НБУ - 7 грн.), чим завдали останньому матеріальної шкоди на загальну суму 1127 грн.
Під час вчинення злочину ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_8 заподіяли потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що згідно висновку судово-медичного експерта №1312 від 06.07.2015 відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.
В подальшому, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникли та розпорядилися здобутим майном на власний розсуд.
Крім цього, 17.06.2015 близько 03 год. 30 хв. з метою вчинення пограбування будь-якої особи, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 перебували в сквері по АДРЕСА_4 , де побачили раніше їм незнайомого неповнолітнього ОСОБА_15 ..
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите повторне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, згідно розподілу ролей, за попередньою змовою, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_15 та наніс йому один удар ногою в область потилиці, від чого останній впав на землю. При спробі піднятися ОСОБА_9 та ОСОБА_8 збили ОСОБА_15 з ніг і по черзі нанесли останньому по декілька ударів ногами по тулубу. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , користуючись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_15 , дістали з кишені одягу останнього мобільний телефон марки «Леново A3 691» в корпусі чорного кольору, аудіо-колонку в корпусі чорного кольору вартістю 400 грн. та зняли з лівої руки годинник вартістю 500 грн..
Після вчинення відкритого заволодіння майном, що належить ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину зникли і в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, групою осіб, відкрито викрали чуже майно, що належить ОСОБА_16 , а саме: мобільний телефон марки «Lenovo А369І» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_6 , ІМЕІ НОМЕР_7 , вартістю 1000 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар», яка матеріальної вартості для потерпілого не становить, чим спричинили потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1900 грн.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, за ч.4 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляції, прокурор зазначив, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, усупереч вимог ст. 374 КПК України, належним чином не мотивував свої висновки та послався на ті ж самі обставини, що стали підставами для призначення ОСОБА_8 покарання нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією статті.
Автор апеляції також вказав, що суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_8 хоча і не був ініціатором злочинів, однак при вчиненні даних кримінальних правопорушень, в групі, вчиняв активні дії, спрямовані на досягнення спільної злочинної мети.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення інших учасників апеляційного провадження, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, при обставинах викладених у вироку та кваліфікація його дій не оспорюються.
Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, з-поміж загальних засад призначення покарання, передбачених цією нормою закону, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Колегія суддів вважає, що ці вимоги закону судом щодо ОСОБА_8 у провадженні не дотримано.
З вироку суду першої інстанції видно, що при призначенні покарання ОСОБА_8 було враховано ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та обставини, що пом`якшують йому покарання.
Однак, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції лише формально послався у вироку на те, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочини, а фактично, призначаючи йому покарання, ступінь тяжкості вчинених злочинів з достатньою повнотою не врахував, внаслідок чого необґрунтовано, застосувавши ст. 75 КК України, ухвалив щодо нього явно несправедливий вирок внаслідок м`якості.
Як видно з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_8 хоча і не був ініціатором вчинення злочинів, однак вчинив три епізоди злочинної діяльності за короткі проміжки часу. Під час вчинення даних кримінальних правопорушень, в групі, вчиняв активні дії, спрямовані на досягнення спільної злочинної мети, безпосередньо заподіяв потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_14 тілесні ушкодження. Внаслідок розбійного нападу потерпілому ОСОБА_12 були спричиненні тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент спричинення.
У зв`язку з відсутністю клопотань учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.3 ст. 404 КПК України, повторно не досліджував обставини, встановлені під час даного кримінального провадження.
Визначаючи покарання ОСОБА_8 , колегія суддів враховує обставини вчинення злочинів, які є тяжкими та особливо тяжким, особу винного, який характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, працює, має молодий вік.
Обставинами, що пом`якшують його покарання є щире каяття, часткове відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, апеляційний суд вважає за можливим застосувати положення ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_8 основне покарання за ч.4 ст. 187 КК України нижче найнижчої межі, встановленої в санкції частини четвертої цієї статті і не призначати додаткового покарання.
Підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.
Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 14 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 , в частині призначення покарання скасувати і ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч.4 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Взяти ОСОБА_8 під варту в залі суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 9 червня 2016 року.
У решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.
Судді: