ЧУДНІВСЬКИЙ районний суд житомирської області
справа № 294/1682/15-к
провадження № 1-кп/294/73/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2016 року Чуднівський районний суд Житомирської області
у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Чуднові кримінальне провадження № 0000288 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тютюнники Чуднівського району Житомирської області, громадянина України, українця, який має повну загальну середню освіту, працює як фізична особа-підприємець, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
13 травня 2013 року близько 17:00 год. на березі ставу по вулиці Носівській в с.Молочки Чуднівського району Житомирської області між орендарем ставу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних відносин, виникла суперечка з приводу того, що остання залишила випасатись свою корову на близькій відстані до місця перебування на березі ставу рибаків, яка своєю присутністю заважала їм рибалити. В ході суперечки у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 удар ногою в область черева та схопивши її рукою за праве передпліччя, наніс декілька ударів кулаком руки в область голови і обличчя. В результаті вказаних дій, ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я у вигляді синця правого передпліччя, синця передньої черевної стінки, синця лівої тім`яної ділянки, синця лівої акулової ділянки.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не визнав, просив ухвалити відносно нього виправдувальний вирок.

Так, будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 дав суду наступні показання: «13.05.2013 року близько обідньої перерви я йшов біля ставу, побачив пливаючи сміття, я зробив зауваження синові потерпілої ОСОБА_8 з цього приводу, з потерпілою я перебував у неприязних відносинах на той час, приїхали троє рибаків, раніше я з ними знайомий не був, рибаки поскаржились на корову, яка їм заважала, я перепнув її , через 10 хвилин прибігла ОСОБА_9 , виражалась нецензурною лайкою на мою адресу, почала тягнути корову назад до ставу, я не давав їй цього зробити ставши ногою на ланцюг, сказав для неї, що корова не буде заважати рибакам, вона почала мене відштовхувати, я взяв її за руки і почав тримати, прибіг її син, який почав кричати, ця сутичка тривала близько десяти хвилин, назад вона корову так і не припнула, ОСОБА_9 мені не завдала тілесних ушкоджень, можливо й у мене були якісь царапини, але на таке я не звертаю уваги».

Не зважаючи на повне невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, його вина у інкримінованому йому злочині повністю доведена та підтверджується наступними доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні дала суду наступні показання: «З обвинуваченим я перебуваю в неприязних відносинах, 13.05.2013 року прибіг син, розповів мені, що ОСОБА_10 відіпнув корову і вилаяв його, я прийшла, сказала йому яке він має право чіпати мою корову, якщо корова заважає рибакам, то потрібно було повідомити про це мене перш за все, корова була відіпнута, обвинувачений ображав мене, я нагнулась і в той момент обвинувачений вдарив мене ногою в живіт, схопив мене за обидва плеча, наніс три удари в голову, рибаки сиділи спинами до нас, ніяк не реагували, на березі нікого не було, прибіг мій син, кричав пусти маму, що ти робиш, обвинувачений порвав мені футболку, ОСОБА_10 порвавши свою футболку сказав, що йому буде від цього тільки плюс, я пішла додому, син пішов до сусідки ОСОБА_11 , приїхала міліція, сільський голова ОСОБА_12 , ввечері приїхала ОСОБА_13 ».

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні дав суду наступні показання: « ОСОБА_15 обвинуваченим я перебуваю в неприязних відносинах, потерпіла є моєю матір`ю, я був на березі з другом на турніках близько п`ятої години, обвинувачений сказав мені в нецензурній формі, щоб я забрав корову, а то буде гірше, я відповів, що забирати її не буду, обвинувачений відіпнув корову, прийшовши додому я розповів матері про це, я випив води, побачив, що матері немає в будинку, вийшов надвір і побачив як обвинувачений наніс удар ногою матері в живіт в момент коли вона нагнулась припнути корову, я побіг до них, просив обвинуваченого не бити матір і відпустити її, обвинувачений три рази вдарив її по лівій частині голови, в той час на березі сиділи обличчям до ставу троє рибаків, після цього мати пішла додому, я викликав міліцію, до нас додому прийшла пізніше ОСОБА_11 та сільський голова».

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні дала суду наступні показання: «по обіді я гребла сіно, прибіг син потерпілої, каже ідіть до нас, маму побив ОСОБА_10 , я замкнула хату пішла до них, побачила потерпілу, яка лежала на ліжку, трималась за живіт, і плакала, я в неї питала, що сталось, вона мовчала, я підняла її за голову, а в неї там як гусяче яйце, вона розповіла, що перетинала корову, нагнулась і ОСОБА_10 вдарив її в живіт, порвав футболку, вдарив по голові, приїхала міліція, я подзвонила сільському голові, після цього потерпілу завезли в лікарню».

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка в судовому засіданні дала суду наступні показання: «13.05.2013 року я подзвонила до моєї куми ОСОБА_6 , слухавку підняв її син, який повідомив, що його матір побив ОСОБА_10 біля ставу, я з чоловіком приїхали до неї, в потерпілої боліло всередині, була шишка на голові з лівої сторони, на лівій руці був синець, приїхали ми десь після п`ятої години».

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні дав суду наступні показання: «13.05.2013 року до мене звернулась ОСОБА_11 у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 побив ОСОБА_6 , я приїхав до потерпілої додому десь о п`ятій годині, син її плакав, міліція там була, потерпіла трималась за голову та живіт, у неї шия була червона, на голові шишка, потьок на обличчі, потерпіла розповіла мені, що ОСОБА_10 вдарив її по животі через корову».

- показаннями експерта ОСОБА_19 , який в судовому засіданні дав суду наступні показання: «згідно висновку судово-медичної експертизи №121 від 14.05.2013 року у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця правого передпліччя, синця передньої черевної стінки, синця лівої тім`яної ділянки, синця лівої акулової ділянки, безпосередньо я обстежував ОСОБА_6 в присутності медсестри, інших тілесних ушкоджень виявлено не було, якщо людина зігнута, поверхня передньої черевної ділянки відкрита для нанесення удару, якщо людина лежала на землі животом донизу, і хтось наносив удари по передній черевній стінці, на животі ушкоджень не буде, тому що ця ділянка тіла недоступна для нанесення удару, зігнута у попереку відкрита для нанесення ударів, для проведення судово-медичної експертизи №694 мені були надані протоколи слідчих експериментів проведених з потерпілою, підозрюваним, довідка видана Чуднівською ЦРЛ згідно якої потерпіла зверталась до лікарні, була оглянута 13.05.2013 в 20:15 год. черговим лікарем та урентним хірургом, був встановлений діагноз забій передньої черевної стінки, лівої скроневої ділянки, правого передпліччя, від госпіталізації відмовилась, тілесні ушкодження, які були виявлені черговим лікарем майже відповідають тим тілесним ушкодженням встановленими мною наступного дня, лікарі написали забій, бо вони не мають знань в галузі судової медицини».

- висновком судово-медичної експертизи № 121 від 14.05.2013 року, відповідно до якої у ОСОБА_6 є тілесні ушкодження у вигляді синця правого передпліччя, синця передньої черевної стінки, синця лівої тім`яної ділянки, синця лівої акулової ділянки, що відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо від ударів рукою, ногою (том 1, а.с. 15).

- висновком судово-медичної експертизи № 688 від 05.10.2015 року, відповідно до якої механізм утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , виявлених під час судово-медичної експертизи 14.05.2013 року може відповідати механізму вказаному ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту від 08.07.2015 року, давність тілесних ушкоджень може відповідати терміну вказаному в постанові про призначення судово-медичної експертизи (том 1, а.с. 143).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2015 року та ілюстрованою таблицею до нього під час якого потерпіла ОСОБА_6 показала на статисту та розповіла, яким чином ОСОБА_4 наносив їй удари (том 1, а.с. 125 - 132).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.10.2015 року під час якого ОСОБА_4 показав на місці та розповів про обставини, які сталися 13 травня 2013 року близько 17:00 год. на березі ставу по АДРЕСА_1 між ним та ОСОБА_6 , показав на статисту яким чином відбувався його фізичний контакт з ОСОБА_6 , що суперечить висновку судово-медичної експертизи № 694 від 12.10.2015 року, згідно якої механізм утворення виявлених при судово-медичній експертизі тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 не відповідає механізму їх утворення, вказаних ОСОБА_4 при проведенні слідчого експерименту за його участю 09.10.2015 року (том 1, а.с. 150-156).

- висновком судово-медичної експертизи № 694 від 12.10.2015 року, відповідно до якої згідно даних медичної документації, даних судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 є тілесні ушкодження у вигляді синця правого передпліччя, синця передньої черевної стінки, синця лівої тім`яної ділянки, лівої акулової ділянки. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо від ударів рукою, ногою. Механізм утворення виявлених при судово-медичній експертизі тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 може відповідати механізму їх утворення, вказаних ОСОБА_6 при проведенні слідчого експерименту за її участю 08.07.2015 року. Механізм утворення виявлених при судово-медичній експертизі тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 не відповідає механізму їх утворення, вказаних ОСОБА_4 при проведенні слідчого експерименту за його участю 09.10.2015 року (том 1, а.с. 163).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 дав суду наступні показання: «приїхали рибалити на машині мого кума ОСОБА_21 , розклали рибацьке приладдя, неподалік була корова, ми попросили власника ставка перепнути корову, прийшла жінка, у неї з обвинуваченим стався конфлікт, вони тягались, сварились, ми знали, що він господар ставу, хто саме попрохав його перепнути корову я не пам`ятаю, краєм ока я дивився на конфлікт та рибалив, конфлікт відбувався на відстані десь близько 10-20 метрів від того місця де я ловив рибу, крім нас трьох рибалок та їх двох поблизу нікого не було, коли тривав конфлікт, вона замахувалась, він прикривався, вона порвала йому сорочку, в разі якщо б обвинувачений дійсно вдарив ту жінку, я б заступився за неї, то більше було схоже на сварку, в самому кінці конфлікту прибіг син тієї жінки, це я пізніше дізнався від обвинуваченого, він погрожував обвинуваченому, конфлікт тривав близько 20-30 хвилин, весь конфлікт я не спостерігав, десь половину».

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 дав суду наступні показання: «приїхав на рибалку, була прив`язана корова, яка заважала рибалити, ми прохали перепнути корову, прибігла власниця корови, розпочався конфлікт, яка його спровокувала, порвала обвинуваченому футболку, бійки як такої не було, конфлікт розпочався з нецензурної лайки на адресу ОСОБА_22 , спостерігав за цим, перебував обличчям до них десь за 5-10 метрів, крім мене, мого кума ОСОБА_20 , його друга, потерпілої та обвинуваченого нікого біля ставу не було, конфлікт виник у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 перепнув корову, потерпіла наносила удари, він захищався, в результаті у ОСОБА_22 була порвана футболка, царапини на обличчі, у потерпілої не було тілесних ушкоджень, сина потерпілої під час конфлікту не було, вона погрожувала спалити машину, з ОСОБА_10 я не був знайомий та не знав, що він господар ставу коли відбувалась суперечка, мене опитували з цього приводу того дня працівники міліції».

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 дав суду наступні показання: «ми приїхали рибалити на цей ставок, з ОСОБА_24 та ОСОБА_25 прізвище якого я не пам`ятаю, хто запропонував приїхати саме сюди, я не пам`ятаю, зустрілися з ОСОБА_26 , хто платив за риболовлю не пам`ятаю, я не рибачив, ми розклали рибацьке приладдя, корова почала підходити ближче до нас, вона нам заважала, прийшов обвинувачений, ми знали, що він власник ставу, ми попрохали його перепнути корову подалі від нас, що він і зробив, прийшла власниця корови, виник конфлікт через те, що обвинувачений чіпав корову, розпочалась сварка, власниця хотіла перепнути корову, обвинувачений не хотів, став на ланцюг, вона почала відштовхувати обвинуваченого, порвала йому футболку, він її тримав за руки, була шарпанина, я не намагався їх розборонити, ніхто нікому удари не наносив, наприкінці суперечки син прибіг на ставок мабуть захищати матір, син плакав, кричав до обвинуваченого не чіпай мою матір, погрожував ОСОБА_26 розправою, коли закінчився конфлікт, ОСОБА_10 підійшов до нас, ми запитували в нього чому так сталось, я не пам`ятаю його пояснення, потерпіла і її син пішли з місця суперечки, конфлікт відбувався на відстані 10-20 метрів від нас, тривав конфлікт десь 10 хвилин».

Судом враховано, що учасники процесу, а саме: обвинувачений та свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 підтвердили той факт, що між потерпілою та обвинуваченим був конфлікт та сутичка, яка відбувалась 13 травня 2013 року близько 17:00 год. на березі ставу в с.Молочки Чуднівського району Житомирської області. Суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 щодо то, що обвинувачений не наносив ударів потерпілій, оскільки свідок ОСОБА_20 не спостерігав за ними весь час, протягом якого тривав конфлікт, показання вказаних свідків суперечать показанням, даним у судовому засіданні потерпілою ОСОБА_6 , свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Відповідно до ч.1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих в порядку ст. 225 цього Кодексу, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит . Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд з приводу доводів захисника щодо недопустимості доказів, а саме додаткового протоколу допиту потерпілої ОСОБА_6 від 22.08.2014 року, протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 22.08.2014 року, протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 27.08.2014 року, протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_21 від 22.09.2014 року, протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_20 від 22.09.2014 року, протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 23.09.2014 року, протоколу одночасного допиту потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_27 від 18.05.2015 року, протоколу одночасного допиту ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_4 від 18.05.2015 року, протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_21 від 08.10.2015 року, протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 , протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_20 від 08.10.2015 року, протоколу слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_6 від 08.07.2015 року, протоколу слідчого експерименту з ОСОБА_4 від 09.10.2015 року, висновок судово-медичної експертизи № 694 від 12.10.2015 року, висновок судово-медичної експертизи № 688 від 05.10.2015 року з тієї підстави, що слідчі дії проведені у кримінальному провадженні починаючи з 06.05.2014 року поза межами строку досудового розслідування, оскільки досудове розслідування було закінчене 31.05.2013 року, зазначає, що на підставі цих зібраних доказів прокурором було складено обвинувальний акт, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них, суд у вироку посилається на показання отримані у судовому засіданні, протокол слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_6 від 08.07.2015 року, протокол слідчого експерименту з ОСОБА_4 від 09.10.2015 року, висновок судово-медичної експертизи № 694 від 12.10.2015 року, висновок судово-медичної експертизи № 688 від 05.10.2015 року були отримані без порушень передбачених статтею 87 КПК України, після скасування прокурором постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованому йому злочину доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно згідно довідки №17 від 23.09.2014 року, виданої виконавчим комітетом Молочківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, та негативно згідно довідки №32 від 13.10.2015 року, виданої виконавчим комітетом Молочківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи вказані вище обставини, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому міру покарання в межах санкцій ч.1 ст.125 КК України.

Разом з тим, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання за даним вироком на підставі ч.5 ст.74 та п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням на час ухвалення вироку строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України.

Речові докази у справі відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження та запобіжні заходи не обирались та не застосовувались.

Крім того, суд вважає за необхідне вирішити питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Так, згідно ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу. До вказаних витрат, згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, належать витрати на правову допомогу, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором та їх несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

З квитанції №84 від 21.03.2016 року вбачається, що потерпілою ОСОБА_6 сплачено за правову допомогу адвокату ОСОБА_7 3000 грн., що зумовлює стягнення зазначених процесуальних витрат з обвинуваченого на її користь.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 124, 126, 349, 368, 373-376 КПК України, ч.1 ст.125 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання громадські роботи на строк 200 (двісті) годин.

На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності, визначеного п.1 ч.1 ст.49 КК України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень нуль копійок).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Чуднівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні при проголошенні вироку, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1