Справа № 357/1014/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/639/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 01.06.2016

УХВАЛА
Іменем України
01 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дунаївці, Дунаєвецького району, Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , - визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна - крадіжці, вчиненому повторно, за наступних обставин.

23 жовтня 2015 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 , діючи повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що продавці магазину інструментів "Вікінг", розташованого на вул. Богдана Хмельницького, 18, у м. Біла Церква, Київської області, були зайняті по роботі з покупцями, викрав з розташованого на тротуарі біля вказаного магазину стендового майданчика мотокультиватор "Viking HB-585" вартістю 16 499 гривень, що належав потерпілому ОСОБА_8 . В подальшому викраденим ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію своїх дій, просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2016 року, ухвалений відносно нього - змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі через суворість, та призначити покарання, не пов`язане з фактичним позбавленням волі. На обґрунтування своїх вимог апелянт вказує, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання не в повній мірі було враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме його щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину. Також, на думку апелянта, призначаючи йому покарання суд першої інстанції залишив поза увагою дані про його особу, а саме те, що він проживає разом з матір`ю, яка перебуває на його утриманні. Зазначені обставини, як вважає апелянт, давали суду першої інстанції всі підстави для призначення йому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження, що підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченим, досліджувались за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому згідно ч. 2 ст. 394 КПК України ці обставини апеляційному оскарженню не підлягають.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Всупереч доводів апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано та враховано його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Також, як вбачається з журналу судового засідання та оскаржуваного вироку, судом першої інстанції були досліджені та враховані при призначенні покарання дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , в тому числі і судимості останнього. Таким чином, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 були враховані всі обставини, передбачені статтею 65 КК України, в тому числі і ті на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.
З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання ближче до середньої межі санкції ч.2 ст.185 КК України за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України, а тому підстав для призначення обвинуваченому більш м?якого покарання, не вбачається.
Також, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства. Зокрема, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, що свідчить про його схильність до злочинної діяльності та стійке небажання стати на шлях виправлення. Зазначені обставини, на думку колегії суддів, виключають можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів його апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Судді:

_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4