Номер провадження: 11-кп/785/522/16
Номер справи місцевого суду:
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 25 лютого 2016 року, якою прокурору для усунення недоліків повернутий обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0003113 від 24 червня 2016 року у відношенні
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Сарата Саратського району Одеської області, громадянина України, що має вищу освіту, працює лікарем у ветеринарній клініці «Доктор Вет», одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 25 лютого 2016 року обвинувальний акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України повернутий прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що обвинувальний акт складений з порушенням вимог ст.291 КПК України, а саме в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про те, що раніше обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 вже повертався прокурору для усунення недоліків. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 , до обвинувального акту позов не додано та його копія не була вручена обвинуваченому.

Не погодившись з прийнятим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, та призначити новий судовий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

Прокурор не заперечує того факту, що обвинувальний акт вже повертався для усунення недоліків, однак зазначає, що на теперішній час до суду направлений новий обвинувальний акт, якій повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України. Також прокурор стверджує, що права потерпілого жодним чином не порушувались, він мав можливість до початку судового розгляду уточнити свої попередні позовні вимоги, так як після заявлення первинного позову продовжував курс лікування та збирав відповідні чеки та квитанції.

На думку прокурора твердження суду першої інстанції про порушення ст.291 КПК України пов`язані з відвертим небажанням розглядати дане кримінальне провадження по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши обвинувальний акт, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.3 ч. ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції про те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про те, що раніше обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 вже повертався прокурору для усунення недоліків та відсутні відомості про цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 .

Крім того, відповідно до ч.1 ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

З обвинувального акту відносно ОСОБА_8 вбачається, що він складений прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 , але в ньому відсутня гербова печатка відповідної прокуратури, яка б надавала цьому процесуальному документу офіційний статус, та могла б компенсувати ту обставину, що до обвинувального акту, на підтвердження повноважень саме цього прокурора на затвердження обвинувального акту, не долучено жодного документу, який би підтверджував повноваження відповідного прокурора на затвердження обвинувального акту (витягу з ЄРДР або постанови про створення групи прокурорів-процесуальних керівників).

Відсутність скріплення обвинувального акту печаткою органу прокуратури, на переконання апеляційного суду є порушенням вимог щодо реквізитів офіційного документу.

Юридичне тлумачення поняття «офіційний документ» наведене в Юридичній енциклопедії (Київ, 1999 рік). Відповідно до неї «Офіційний документ це інформація, відомості чи данні, зафіксовані на папері, фотоплівці, магнітному диску та інших матеріальних носіях, що мають законодавчий, нормативний, директивний або інформаційний характер. Цей документ приймається і поширюється (публікується, видається, надсилається) в установленому порядку компетентними державними органами або відповідною посадової (службовою) особою. Адресований невизначеному колу осіб або особі, органу установі, організації тощо. Офіційний документ зокрема може містити індивідуальну правову інформацію та засвідчувати певні факти, що мають юридичне значення. Документ це матеріальна форма відображення, поширення, використання і зберігання інформації, яка надає їй юридичної сили. Складові документа називаються реквізитами: назва, заголовок, адресат, текст, підпис, дата, печатка тощо. Саме реквізити надають документу офіційної значущості. Документ обов`язково укладається та завіряється уповноваженою особою».

Положеннями ч.1 ст.200 Цивільного Кодексу України регламентовано, що «Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді». Для того щоб будь-яка інформація про факти, події, явища об`єктивної дійсності та розумової діяльності людини, закріплена на спеціальному матеріальному носії, набула сили документа, необхідно, щоб відомості мали офіційний характер та юридичне значення. Юридичне значення документів виражається в їхній здатності викликати правові наслідки.

Закон України від 02.10.1992 № 2657-ХІІ «Про інформацію» визначає документ як матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а інформацію - як будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (стаття 1 цього Закону).

Стаття 256 ЦПК України до фактів, що мають юридичне значення, відносить ті з них, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Примітка до ст.358 КК, яка законодавчо визначила ознаки предмета злочинів, передбачених статтями 357, 358, 366 КК, під офіційним документом розуміє документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм і містять передбачені законом реквізити.

Наведене вище тлумачення викладене у постанові Верховного Суду України від 09 липня 2015 року у справі № 5-50кс15 за результатами перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2015 року.

У відповідності до вимог ст.458 КПК України та ст.13 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень та враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, інформація, що міститься в обвинувальному акті, посвідчує факт висунення прокурором від імені держави певній особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, завершення досудового розслідування та передачу цього акту до суду, за результатами судового розгляду якого для обвинуваченої особи настають передбачені законом правові наслідки.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного та системного аналізу положень п.13 ч.1 ст.3, ч.4 ст.110, ч.1 ст.291, 458 КПК України та ст.358 КК України, вбачається закономірний висновок про те, що обвинувальний акт - це офіційний документ від імені держави, складений відповідною посадовою особою державного органу - прокуратури, а тому цілком очевидним є і те, що він потребує офіційного посвідчення печаткою державного органу (прокуратури), посадова особа якого підписала його.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу прокурора, що необхідність засвідчення обвинувального акту печаткою відповідного органу прокуратури також регламентовано положеннями п.18.8.4 «Інструкції з діловодства в органах прокуратури» затвердженої наказом Генерального прокурора України №3 від 15.01.2013 року, відповідно до якого, Додатком №61 (далі Додаток) до вказаної інструкції передбачений перелік документів, які посвідчуються гербовою печаткою. Пунктом 3 Додатку регламентовано, що гербовою печаткою прокуратури посвідчуються «процесуальні документи за рішенням прокурора, що здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням».

Таким чином, саме підписання і затвердження обвинувального акта прокурором та скріплення його підпису гербовою печаткою надає цьому документу статусу офіційного і свідчить про належний прокурорський нагляд за досудовим розслідуванням.

Крім того, в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_8 наявні два виправлення щодо дати його складання, при цьому дані виправлення належним чином не завірені прокурором, який склав обвинувальний акт. Обвинувальний акт це офіційний документ, який не має містити будь-яких виправлень, описок та помилок.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про необхідність повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0003113 відносно ОСОБА_8 для усунення недоліків зазначених у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 25 лютого 2016 року про повернення прокурору з підстав невідповідності КПК України обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0003113 від 24 червня 2015 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КПК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4