Номер провадження: 11-кп/785/1394/16
Номер справи місцевого суду: 501/2229/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.11.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарги прокурора військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 05.10.2016 року,
встановив:
ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000058 від 08.06.2016 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369-2 ч. 2 КК України повернено прокурору.
Підставою для повернення обвинувального акту прокурору є, на думку суду, невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки, в порушення вимог вказаної статті, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 не містить у собі зазначення конкретного місця вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, крім того, на думку суду, формулювання обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_8 суперечить правовій кваліфікації його дій.
Крім того, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд в своєї ухвалі вказав на недоліки реєстру, доданого до обвинувального акту, а саме на наявність у реєстрі інформації, яка не стосується даного обвинувального акту, також викладення у реєстрі дій, які не відносяться до процесуальних.

В апеляційній скарзі прокурор стверджує, що обвинувальний акт містить у собі всі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України, а ті недоліки обвинувального акту, які були встановлені судом під час підготовчого судового засідання, можуть бути усунені в ході судового розгляду справи по суті.
Враховуючи викладене прокурор просить скасувати ухвалу суду та призначити обвинувальний акт до розгляду в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в який просить ухвалу суду змінити, та виключити з мотивувальної частини вказівку суду, що повернення обвинувального акту саме за цих мотивів не дозволить виправити такий недолік, але під час судового розгляду може бути предметом дослідження з боку сторін кримінального провадження.
Заслухавши прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти апеляційної скарги захисника, заслухавши захисника, який підримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Статтєю 291 КПК України, яка встановлює вимоги до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, містить у собі перелік відомостей, якій обов`язково повинен містити у собі обвинувальний акт, як процесуальний документ про закінчення досудового розслідування.
Згідно зі ст. 291 КПК України, окрім інших відомостей, зазначений у даній статті, обвинувальний акт обов`язково повинен містити у собі виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.
З матеріалів справи вбачається, що обвинувальний акт, складений стосовно ОСОБА_8 формально відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки окрім інших відомостей містить окремо викреслено викладання обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а також формулювання обвинувачення
Між тим, оскільки формулювання обвинувачення - це юридичний висновок, заснований на фактичних обставинах справи, зміст якого складають правові ознаки злочину, викладені в диспозиції застосовуваної норми КК, то саме формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду і надає можливість обвинуваченому у повній мірі реалізувати своє право на захист, оскільки дозволяє точно визначити обсяг і межі свого захисту в рамках конкретного кримінального провадження.

Таким чином, обвинувальний акт, має містити у собі конкретнє формулювання обвинувачення, у межах якого має бути проведений судовий розгляд та реалізоване право обвинуваченого ОСОБА_8 на захист.
Між тим, з обвинувального акту вбачається, що висунуте ОСОБА_8 обвинувачення, яке було сформульоване прокурором на підставі встановлених фактичних обставин справи та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 суперечать одне одному.
Так, згідно з правовою кваліфікацією, наданою діям ОСОБА_8 , він за надання неправомірної вигоди для себе обіцяв потерпілим, а також одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішень особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Одночасно, формулюючи обвинувачення, висунуте ОСОБА_8 , орган досудового слідства в обвинувальному акті зазначив, що ОСОБА_8 надав потерпілим обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання неправомірної вигоди для себе та для третьої особи, а також одержав неправомірну вигоду для себе та для третьої особи за вплив на прийняття рішень особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Крім того, слід звернути увагу на те, що органами досудового слідства не визначено коло посадових осіб, до яких міг звернутись обвинувачений ОСОБА_8 з пропозицією вирішити питання за які він отримав неправомірну вигоду, так як диспозиція ч. 2 ст. 369-2 КК України, передбачає наявність такої особи, яка має повноваження на вирішення питання, за яке обвинувачений отримує неправомірну вигоду.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що наявні суперечності між викладенням в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, від якого ОСОБА_8 має захищатися у суді, та правовою кваліфікацією дій, наведеною в обвинувальному акті, порушують право обвинуваченого ОСОБА_8 на захист.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акта з доданими до нього матеріалами прокурору для усунення недоліків та приведення його у відповідність до вимог кримінально-процесуального закону, є правильним.
З огляду на те, що повернення обвинувального акту передбачає в подальшому його складання в новій редакції судова колегія вважає за неможливе виконання апеляційних вимог захисника з приводу змінення тексту ухвали суду, так як в подальшому, при поверненні обвинувального акту в суд, необхідно проведення нового підготовчого судового засідання з вирішення всіх питань, передбачених ст. 315 КПК України.

Керуючись ст.ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області,
ухвалив:
Апеляційні скарги прокурора та захисника залишити без задоволення, а ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 05.10.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000058 від 08.06.2016 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369-2 ч.2 КК України повернено прокурору без зміни.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2
ОСОБА_3

ОСОБА_4