Справа № 183/5920/15
№ 1-кп/183/810/16
В И Р О К
іменем України
12 серпня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0000323 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, військовослужбовця, проходячого військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді помічника командира 2-го повітряно десантного батальйону з оперативного забезпечення у військовому званні «капітан», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 425 КК України, -
в с т а н о в и в:

25 листопада 2013 року старшого лейтенанта ОСОБА_4 наказом № 257 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_2 призначено на посаду помічника командира 2 парашутно-десантного батальйону з оперативного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .
За наведених обставин, старший лейтенант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаним свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, зобов`язаним берегти державне майно та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Згідно з п. 1.3 наказу Міністра оборони України від 29 червня 2005 року № 359 «Про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», командири (керівники) завжди повинні мати точні дані про наявність і стан зброї та боєприпасів, зобов`язані забезпечити належний порядок їх охорони, обліку, зберігання і використання, який унеможливлював би втрати та крадіжки.
Помічник командира 2 парашутно-десантного батальйону з оперативного забезпечення старший лейтенант ОСОБА_4 , згідно з накладними № 162/Т та 266/Т 13 березня 2014 та 27 березня 2014, відповідно, отримав на особовий склад зведеної роти 2 парашутно-десантного батальйону, зі складу ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_2 на відповідальне зберігання, а саме стрілецьку зброю, серед якої були АКС-74 № НОМЕР_3 , АКС-74 № НОМЕР_4 , АКС-74 № НОМЕР_5 , АКС-74 № НОМЕР_6 , АКС-74 № НОМЕР_7 ,АКС-74 № НОМЕР_8 , АКС-74 № НОМЕР_9 , АКС-74 № НОМЕР_10 , АКС-74 № НОМЕР_11 , АКС-74 № НОМЕР_12 , РПКС - 74 № НОМЕР_13 , для подальшого її закріплення за військовослужбовцями підрозділу та організації зберігання. Зброя згідно з відомостей закріплення зброї була закріплена за особовим складом зведеного підрозділу, про що зроблено відповідні відмітки у військових квитках військовослужбовців.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 місце для зберігання вказаної зброї було визначено в кімнаті зберігання зброї та боєприпасів 4 парашутно-десантної роти військової частини НОМЕР_2 , де вона й зберігалася до 5 червня 2014 року у АДРЕСА_2 , та за забезпечення збереження якої у вищевказаній кімнаті зберігання зброї відповідав ОСОБА_4 .
Починаючи з 06 червня 2014 року, всупереч наказу командира військової частини НОМЕР_2 , розпорядженням старшого лейтенанта ОСОБА_4 , вищевказана зброя в ящиках була переміщена в кімнату зберігання зброї 8 парашутно - десантної роти (казарма 2 парашутно - десантного батальйону), особовий склад якої на той період був залучений до виконання завдань у зоні АТО. У зв`язку з цим зброя під охорону добового наряду не здавалась.
13 червня 2014 року, старший лейтенант ОСОБА_4 вибув для виконання завдань у зону проведення АТО. При цьому передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, легковажно розраховуючи на їх відвернення, у порушення вимог пункту 1.3 наказу Міністра оборони України від 29 червня 2005 року № 359 «Про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», належний порядок охорони зброї не забезпечив, відповідальних за видачу зброї старший лейтенант ОСОБА_4 не призначив, та на склади РАО вищевказану зброю не здав, при цьому, ключі від ящиків зі зброєю залишив у легкодоступному місці кімнаті казарми 2 парашутно-десантного батальйону.
09 жовтня 2014 року, прибувши до військової частини НОМЕР_2 , старший лейтенант ОСОБА_4 виявив, що кімната зберігання зброї відчинена, при цьому зброя в комплекті, а саме - АКС-74 № НОМЕР_3 , АКС-74 № НОМЕР_4 , АКС-74 № НОМЕР_5 , АКС-74 № НОМЕР_6 , АКС-74 № НОМЕР_7 , АКС-74 № НОМЕР_8 , АКС-74 № НОМЕР_9 , АКС-74 № НОМЕР_10 , АКС-74 № НОМЕР_11 , АКС-74 № НОМЕР_12 , РПКС - 74 № НОМЕР_13 в ящиках та інших кімнатах зберігання зброї 2 парашутно-десантного батальйону відсутня.
Таким чином, у період часу з 13 червня 2014 року по 09 жовтня 2014 року старший лейтенант ОСОБА_4 , внаслідок невиконання наведених вище вимог нормативних документів, а також службових обов`язків через недбале ставлення до військової служби втратив ввірену для службового користування зброю АКС-74 № НОМЕР_3 , АКС-74 № НОМЕР_4 , АКС-74 № НОМЕР_5 , АКС-74 № НОМЕР_6 , АКС-74 № НОМЕР_7 ,АКС-74 № НОМЕР_8 , АКС-74 № НОМЕР_9 , АКС-74 № НОМЕР_10 , АКС-74 № НОМЕР_11 , АКС-74 № НОМЕР_12 , РПКС - 74 № НОМЕР_13 , що заподіяло істотну шкоду у виді втрати зброї підрозділу, підриву його боєздатності та авторитету ЗСУ.
Дії старшого лейтенанта ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 425 КК України, як недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо це заподіяло істотну шкоду.
В судовому засіданні прокурор заявив про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 12.08.2016 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , яку просить затвердити судом та призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання за ч. 1 ст. 425 КК України у виді двох років службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 10 % грошового забезпечення в дохід держави.
Обвинувачений ОСОБА_4 висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання. При цьому останній визнав себе винним, повністю визнав обставини, зазначені прокурором в обвинувальному акті. А також зазначив, що угоду було укладено за його ініціативою та добровільно. Щиро розкаюється у вчиненому, шкодує, що вчинив злочин.
Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, і призначення узгодженого сторонами покарання.
У обвинуваченого в судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 1 ст. 425 КК України, як недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо це заподіяло істотну шкоду.
Тому, з урахуванням вищевикладеного, при призначенні покарання суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 1 ст. 425 КК України у виді двох років службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 10 % грошового забезпечення в дохід держави.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді двох років службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 10 % грошового забезпечення в дохід держави буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 474 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 серпня 2016 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 425 КК України та призначити йому покарання у виді двох років службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 10 % грошового забезпечення в дохід держави
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Суддя ОСОБА_1