АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглядаючи в залі суду у відкритому судовому засіданні 21 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року,
за участю прокурора представника особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду частково задоволено клопотання слідчого другого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Дніпровському районні ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 , та наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності, заборонивши розпоряджатися останньою.
Слідчий суддя застосував відповідний захід забезпечення кримінального провадження з метою забезпечення цивільного позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року про часткове задоволення клопотання слідчого.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_5 зазначає, що жодних доказів щодо наявності у нього умислу на ухилення від сплати податків слідчим у клопотанні не наведено та в процесі судового розгляду не надано.

Крім цього, апелянт вказує, що слідчим суддею не враховано, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року задоволено позов ТОВ «Єврокопі» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Головного управління ДФС у м. Києві, якою визначено протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення №, № саме через недоведеність безтоварності господарських операцій.

Разом з тим, ОСОБА_5 звертає увагу, що всупереч положень визначених ст. ст. 60, 63 та 73 Сімейного кодексу України, його дружина ОСОБА_10 незаконно позбавлена права вільно розпоряджатися частиною квартири, яка належить їй на праві спільної сумісної власності, та була придбана у 2013 році, тобто до того, як було відкрите кримінальне провадження.

Крім того, в апеляційній скарзі стверджується, що слідчим суддею порушено правила підсудності, що згідно п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з клопотанням про накладення арешту на майно та матеріалами провадження, слідчим управлінням фінансових розслідувань ДПІ у Дніпровському районні ГУ ДФС у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 16 листопада 2015 року до Єдиного реєстру досудових розсувань під № 0000095, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.
При цьому, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить: квартира за адресою АДРЕСА_2 ; домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 ; квартира за адресою АДРЕСА_4 , а тому беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 , будучи обізнаний з покаранням за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, може вчинити дії спрямовані на відчуження зазначеного майна, а також по справі заявлено цивільний позов на відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

У зв`язку з чим 30 березня 2016 року слідчий другого відділу кримінальних розслідувань Слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що належить директору ТОВ «Єврокопі» ОСОБА_5 , а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 ; квартира за адресою АДРЕСА_4 .

Разом з тим, 29 березня 2016 ОСОБА_5 було пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 212 КК України в рамках кримінального провадження № 0000095.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року вищевказане клопотання слідчого задоволено частково на накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про необхідність накладення арешту на згадане майно, перевірялися судом першої інстанції, при цьому було заслухано доводи слідчого, досліджені матеріали провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт лише на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, врахувавши правові підстави для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та пропорційність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наявність в матеріалах провадження цивільного позову на загальну суму 890 544 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту є забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Посилання апелянта на те що жодних доказів щодо наявності у нього умислу на ухилення від сплати податків слідчим у клопотанні не наведено та в процесі судового розгляду не надано, є безпідставними. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Інші доводи апеляційної скарги також не можуть бути достатніми підставами для скасування ухвали слідчого судді про накладення арешту, оскільки не відповідають дійсним обставинам провадження, встановленим слідчим суддею.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає, а посилання в апеляційній скарзі, зокрема і щодо порушення правил підсудності, є надуманими і такими, що спростовуються матеріалами провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя місцевого суду при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 132, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року, якою частково задоволено клопотання слідчого другого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Дніпровському районні ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 та наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві приватної власності, заборонивши розпоряджатися останньою - залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/1297/2016 Категорія : ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1