СОСНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРКАСИ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа номер 712/9726/14к
Номер провадження 1кс/712/3275/14
м. Черкаси 11 липня 2014 року

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , за участю потерпілого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соснівського районного суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_4 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла скарга ОСОБА_4 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Свою скаргу скаржник мотивує тим, що 09 серпня 2006 року гр. ОСОБА_5 . 1960 р. н. умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, не маючи можливості та наміру виконувати свої зобов`язання, заволодів грошовими коштами гр. ОСОБА_6 у сумі 22 тис. доларів США, що виразилось в тому, що він уклав з останньою 09.08.2006 року договір позики грошових коштів посвідчений нотаріально, в якому зобов`язувався поверну їй грошовий борг до 09.08.2007 року включно, проте зобов`язання в строк не виконав, чим спричинив ОСОБА_6 матеріального збитку на вищевказану суму.

За вказаним фактом 17.02.2011 року слідчим відділом Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області порушено кримінальну справу № за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

В жовтні 2009 року гр. ОСОБА_5 , повторно, умисно з корисливих мотивів, шляхом обману, зловживаючи вже його довірою, не маючи наміру виконувати свої зобов`язання, заволодів грошовими його коштами на загальну суму 7500,00 доларів США. що виразилось у тому, що він взявши вказану суму грошей в борг, зобов`язався повернути їх через рік. проте зобов`язання в строк не виконав, чим спричинив йому матеріального збитку на вищевказану суму.

По даному факту 14.06.2012 року слідчим відділом Соснівського РВ УМВС в Черкаській області порушено кримінальну справу № за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_5 .

27.07.2012 року кримінальні справи об`єднано в одне провадження.

13.03.2013 року вказані матеріали кримінальної справи внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст190 КК України за №0001100.

10 червня 2014 року слідчим СВ Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження, яку отримав 26.06.2014 року.

В постанові про закриття кримінального провадження слідчий зазначив, що в ході досудового слідства встановлено, що в діях гр. ОСОБА_8 не встановлено складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману.

В своїй постанові про закриття кримінального провадження слідчий фактично висвітлив сторону цивільно-правових відносин та мотивувався ними під час винесення, в свою чергу не прийнявши до уваги факти, які підлягають обов`язковій перевірні та правовій оцінці і мають важливе значення у прийнятті рішення по суті.

Із зазначених в постанові показів усіх учасників кримінального провадження, можна встановити, що слідчий не в повному обсязі провів досудове розслідування, не об`єктивно оцінив докази та надав їм неналежну правову оцінку, чим порушив вимоги ст.ст. 2. 7. ч. 2 ст. 9 КПК та ч. І ст.11 КК України. Слідчий, не провівши належним чином досудове розслідування, не зібравши належним чином докази, фактично «кваліфікував» відносини як цивільно-правові, не взявши до уваги ознаки складу злочину, які вказують на вчинення ОСОБА_9 ,В шахрайства.

Так, об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого.

Зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна. Такі стосунки можуть виникати внаслідок особистого знайомства, родинних або дружніх зв`язків, рекомендацій інших осіб, зовнішньої обстановки, цивільно-правових або трудових відносин, соціального статусу винного чи інших осіб тощо.

Отримання майна під умовою виконання якого-небудь зобов`язання може кваліфікуватися як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала мету його присвоїти, а зобов`язання - не виконувати.

З вказаних показів, які містяться в постанові про закриття кримінального провадження слідчий висвітлює та посилається на факт того, що ОСОБА_8 не заперечує факт боргу перед потерпілими і зобов`язується повернути, таким чином підводить до того, що умислу у діях останнього на заволодіння коштами та їх неповерненні не має.

Проте, це беззаперечно вказує на те, що існує факт отримання коштів ОСОБА_5 та наявність боргу перед потерпілими.

Наявність умислу та мети ОСОБА_10 на присвоєння коштів та невиконання зобов`язання чітко виражається у діях останнього перед моментом отримання коштів, шляхом обману та зловживання довірою.

Так. перед отриманням коштів ОСОБА_8 вказує на необхідність суми коштів, чітко прив`язує їх до потреб використання та гарантує можливістю їх беззаперечного повернення. Це зазначено в тому, що останній бере кошти для розвитку бізнесу та придбання вантажного автомобіля. В період часу, не виконавши зобов`язання перед першим потерпілим, ОСОБА_8 отримує кошти від іншої особи, при цьому вказуючи що на розвиток бізнесу. В дані ситуації слідчим не проведено перевірку та не встановлено ряд важливих фактів, а саме: чи мав бізнес гр. ОСОБА_8 чи були отримані кошти використані саме в тих цілях, на які він отримував, та на які потерпілі, в свою чергу погоджувались та передавали. Дані обставини мають значення, так як сторону потерпілих ОСОБА_8 запевняв, що бере в розвиток бізнесу. За умови іншого формулювання потреби ОСОБА_10 , потерпілі у позиці коштів могли б відмовити. Таким чином, будучи запевненими словами ОСОБА_10 та переконаними, що останній розвинувши бізнес беззаперечно зможе повернути кошти, в діях останнього присутні ознаки обману та зловживання довірою.

В матеріалах справи немає жодної перевірки щодо наявного у ОСОБА_10 бізнесу, здійснення ним підприємницької та господарської діяльності, як на період позики, так і на даний період, не встановлено спосіб використання коштів, шляху їх залучення до свого бізнесу та членів родини (дочка ОСОБА_11 ) про яку вказувалось, не перевірено майновий стан особи, його доходи, наявності рахунків в КФУ та руху коштів за вказані періоди, нерухомого та рухомого майна, що підтвердить змогу ОСОБА_10 провести розрахунки з боржниками, наявність боргів перед іншими кредитно-фінансовими установами, за наявності бізнесу за минулий період часу не встановлені контрагенти з якими співпрацював ОСОБА_8 та не допитані стосовно майнового стану останньої , не взято до уваги, що ОСОБА_8 маючи наявний і непогашений борг, та з його слів, не маючи змоги його повернути, через невеликий проміжок часу, шляхом обману та зловживання довірою, отримав кошти , запевнивши , що кошти обов`язково поверне, при цьому жодним чином не повідомив про своє фінансове становище.

Всі ці обставини підлягають ретельній та об`єктивній перевірці, які в сукупності і становлять доказову базу умислу і мети ОСОБА_8 та вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Просив скасувати постанову слідчого СВ Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області про закриття кримінального провадження.

Повернути матеріали досудового розслідування та зобов`язати провести всі слідчі (розшукові) дії необхідні для повного та всебічного з`ясування обставин справи.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні скаргу не визнав, просив в задоволенні відмовити.

Слідчий Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області в ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився. Причини неявки до суду слідчого суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що дана скарга не підлягає до задоволення, оскільки слідчим вірно здійснений висновок про те, що між скаржником та ОСОБА_5 особою, яка отримала гроші від скаржника, фактично був укладений договір займу. Щоправда цей договір не був належним чингом оформлений, тобто не в письмовій формі. Що фактично позбавляло права скаржника зверненню до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_5 отриманих ним коштів. У цьому випадку і був змушений ОСОБА_4 звертатися до правоохоронних органів із заявою про те, що він ОСОБА_5 не мав наміру повертати кошти. Але у випадку, коли останній фактично визнав перед ОСОБА_4 суму боргу, у останнього є право звернення до суду, а також він підтвердив, що дійсно між ними є цивільно-правові відносини. Тому слідчий вірно прийняв рішення про закриття провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 304,307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя :