АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2030/1-1/11 Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/790/76/16 Доповідач ОСОБА_2
Категорія ст.368ч.2 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2016 року коллегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у злочині, передбаченому ст. 368ч.2 КК України

за апеляційною скаргою прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, на постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року,

У С Т А Н О В И Л А :
Постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року справу за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, судмедексперта Лозівського МРВ ХОБСМЕ, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у злочині, передбаченому ст. 368ч.2 КК України повернуто на додаткове розслідування керівникові Лозівської місцевої прокуратури Харківської області.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить скасувати постанову у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального закону.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор уточнив вимоги й просив, скасувавши постанову, справу направити на новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що підставою для повернення справи на додаткове розслідування явилося те, що ОСОБА_6 зник від суду і за місцем реєстрації не проживає, а постанови про його привід та розшук не виконуються. Суд зазначив, що, обираючи запобіжний захід підсудному, орган досудового слідства не врахував певних ризиків, що дозволило підсудному уникнути суду.

З такими висновками суду неможна погодитися у зв`язку з наступним:

Згідно вимог ч.1 ст.281 КПК України 1960 року повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що підсудний виконував свої процесуальні обов`язки не тільки протягом всього досудового слідства, але і в суді, систематично з`являвся за викликами. Зник він тільки після того, як постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 5 лютого 2004 року про направлення справи на додаткове розслідування (а не вирок, як зазначено в апеляційній скарзі) було скасовано ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2004 року, а справу повернуто до того самого суду на новий судовий розгляд.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 6 серпня 2004 року запобіжний захід підсудному ОСОБА_6 змінено на взяття під варту і оголошено його розшук. На підставі цього судового рішення Лозівським МРВ ГУМВС України в Харківській області ведеться розшук, про хід якого зазначений відділ періодично повідомляє судові.

З незрозумілих причин ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 3 грудня 2015 року було скасовано розшук підсудного, а запобіжний захід змінено на підписку про невиїзд, тобто на захід, якого з набранням чинності новим КПК України взагалі не існує. При тому, що постановлення «ухвал» при одноособовому розгляді справи КПК України 1960 року взагалі не передбачає. Тією самою ухвалою призначено розгляд справи в судовому засіданні, хоча провадження у справи не відновлювалося.

Зазначену «ухвалу» постановлено в попередньому судовому засіданні. Але стадію попереднього розгляду в цій справі було пройдено ще в 2004 році.

Крім того, дії судді є незрозумілими з точки зору процесуального закону, оскільки у суду були відсутні будь-які підстави для відновлення судового слідства, а підсудного не знайдено.

Процесуальна можливість усунути зазначені грубі порушення закону в апеляційної судової інстанції відсутня, оскільки апеляційний суд має виходити з меж апеляційних вимог.

В той же час, колегія суддів вважає, що рішення про повернення справи на додаткове розслідування є незаконним, необґрунтованим й безпідставним, незважаючи на надмірне цитування в постанові норм, які жодного відношення до вирішення питань, передбачених ст.281 КПК України 1960 року не мають.

Крім того, ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції керувався ст.ст.273, 274 та 281 КПК України в редакції 1960 року, тоді як на момент провадження в суді першої інстанції діяли: ст. 273 КПК України 1960 року в редакції Закону від 21.06.2001 року, ст. 274 КПК України 1960 року в редакції Закону від 15.11.2011 року та ст.281 КПК України 1960 року в редакції Закону від 29.06.2001 року. Тобто застосована первинна редакція зазначених процесуальних норм Кодексу 1960 року, що є порушенням ст.3 КПК України 1960 року.

Суд першої інстанції також не вказав, які саме дії має вчинити орган досудового слідства по відновленню повноти й всебічності розслідування, які б не зміг вчинити сам суд, у т.ч. шляхом надання доручень згідно ст.315-1 КПК України 1960 року.

Керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 367 та 377 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд в суді першої інстанції в тому самому складі.

Головуючий -
суддя суддя суддя
_______________ _________________ _________________
ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9