Справа № 640/3967/16-к
н/п 1-кс/640/3731/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" квітня 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
28.04.2016 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_5 , про накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , станом на 27.04.2016, із забороною вчинення будь-яких дій.
Слідчий на обґрунтування клопотання зазначає, що До СУ ГУ НП в Харківській області звернувся з заявою адвокат ОСОБА_7 , який повідомив, що 14.08.2013 невстановлені особи виготовили заповіт від імені ОСОБА_6 , 1975 року народження, якому на праві приватної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_8 , в той час як на момент складання заповіту ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи, був мертвий.
Згідно висновку експерта Харківського обласного бюро судово-медичних експертиз №2258-Дм/13 від 15.01.2014, з постанови про призначення експертизи відомо, що 14.08.2013 близько 11.00 виявлений труп чоловіка за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , 1975 року народження. З копії протоколу огляду трупу від 14.08.2013 огляд розпочато о 15.00, до 16.00. У своєму висновку експерт вважає, що смерть ОСОБА_6 настала за 8-12 годин до огляду трупу на місці події.
Згідно матеріалів кримінального провадження, 14.08.2013 о 09.00 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 посвідчено заповіт, складений від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 , в помешканні за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно запису в заповіті, зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №1917.
Згідно тексту заповіту, на особисте прохання ОСОБА_6 та з його слів заповіт приватним нотаріусом складено та записано вірно, свідками на особисте прохання йому вголос прочитано. Так як він сам розписатися не може через слабкість рук, на його особисте прохання, в його, свідків та приватного нотаріуса присутності заповіт підписаний ОСОБА_10 .
27.08.2013 Першою Харківською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу за №54933659, спадкодавець ОСОБА_6 .
Під час досудового розслідування також встановлено, що напередодні посвідчення заповіту від імені ОСОБА_6 , а саме 13.08.2013, приватним нотаріусом ХМНО Харківської області ОСОБА_9 посвідчено довіреність від імені ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_10 з питань представництва інтересів та розпорядження майном, яку зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_9 за №1913, та зареєстровано в Єдиному реєстрі довіреностей 13.08.2013 о 20.05.20.
Згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 27.04.2016, право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_6 .
Орган досудового розслідування зазначає, що існує сукупність підстав вважати, що зазначена квартира є доказом злочину, а також з метою запобігання можливості її пошкодження, знищення, використання, передачі, відчуження, з метою забезпечення збереження речових доказів.
При розгляді клопотання в судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 підтримала клопотання про арешт майна.
Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, надала відповідні дані про те, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві власності за ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказана обставина унеможливлює здійснення судового виклику власника майна. Крім того,сторона обвинувачення довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, може бути відчужене іншими особами, а тому, з метою забезпечення арешту майна, дане клопотання розглядається в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказі.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказана квартира, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
За вказаних слідчим у клопотанні обставин, які внесені до ЄРДР та на теперішній час здійснюється досудове розслідування, вказана квартира може бути об`єктом кримінально протиправних дій, або набута кримінально протиправним шляхом.
Тому, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , станом на 27.04.2016, шляхом заборони її відчуження та розпорядження до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Відповідно до 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1