Справа № 1-14/11
Провадження № 1-в/761/281/2016
У Х В А Л А
Іменем України
18 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання про зняття судимості засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, маючого неповнолітніх дітей 2012 р.н., 2013 р.н., працюючого в ДЮСШ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
встановив:
до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про зняття з нього судимості в порядку ст. 538 КПК України.

В своєму клопотанні засуджений ОСОБА_5 вказує про те, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2012 року він був засуджений за ч. 2 ст. 189; ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, від відбування якого був звільнений на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, визначних п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

В подальшому зазначений вирок в частині призначеного йому покарання був скасований вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року та на підставі ст. 49 КК України і ч. 5 ст. 74 КК України він був звільнений від відбуття покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 189 КК України йому було призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. При цьому, в строк відбування покарання йому було зараховано строк попереднього ув`язнення на підставі положень ст. 72 КК України з 18 жовтня 2008 року по 02 листопада 2011 року.

26 листопада 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишено без зміни вирок колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року в частині призначення йому покарання та зарахування строку попереднього ув`язнення.

При цьому, на момент набрання постановленого щодо нього вироку суду, невідбута ним частина покарання складала 5 місяців 16 днів.

28 січня 2016 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва зараховано йому в строк покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, відбуте попереднє ув`язнення у період з 28 жовтня 2008 року по 02 листопада 2011 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Звільнено його від відбування покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, як такого, що повністю відбув таке призначене покарання станом на 02 листопада 2011 року.

Після того, як 02 листопада 2011 року його було звільнено з-під варти, вже через 5 днів він влаштувався на роботу, де працює на даний час, на посаду чергового та на громадських засадах тренером-викладачем з греко-римської боротьби до дитячо-юнацької спортивної школи з боротьби та боксу, при цьому, на громадських засадах він тренує військовослужбовців, які приходять у відпустки із зони АТО, крім того, він являється волонтером ГО «Тризуб Січ», з представниками якого неодноразово доставляв на територію зони АТО для військовослужбовців збройних сил України та добровольців продукти харчування й одяг. За місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на утриманні має дружину, яка перебуває в стані вагітності, та двох малолітніх дітей 2012 р.н. та 2013 р.н., також він являється молодшим лейтенантом запасу та має бажання служити в Національній гвардії України на контрактній основі в зоні АТО, однак цьому перешкоджає не знята судимість.

В судове засідання засуджений ОСОБА_5 не з`явився, про місце та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином, але його неявка не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання засудженого ОСОБА_5 та просив його задовольнити, знявши з останнього судимість відповідно до ст. 91 КК України в редакції, що діяла станом на 02 листопада 2011 року. При цьому, захисник зазначив, що на ОСОБА_5 не розповсюджується дія ст. 91 КК України зі змінами, внесеними, відповідно до закону від 14 жовтня 2014 року № 1698-VII, оскільки за правилами ст. 5 КК України закон, який погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Крім того, згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК У України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, при цьому, часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. Більше того, в ч. 2 ст. 22 Конституції України закріплено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 , вважаючи, що відповідно до ч. 2 ст. 91 КК України в редакції закону від 14 жовтня 2014 року № 1698-VII, зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі злочини. При цьому, зміни до ст. 91 КК України внесено Законом від 14 жовтня 2014 року, а половина строку погашення судимості ОСОБА_5 сплинула тільки 02 листопада 2014 року, тобто після внесення згаданих змін.

Вислухавши пояснення захисника, думку прокурора, ретельно перевіривши наявні в розпорядженні суду матеріали, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 538 КПК України, після відбуття покарання у вигляді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Статтею 91 КК України регламентовано підстави зняття судимості.

Частиною 2 статті 22 Конституції України закріплено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, при цьому, часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилами ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи згадані положення Закону, до ОСОБА_5 підлягає застосуванню ст. 91 КК України в редакції, що діяла станом на час вчинення інкримінованих йому діянь, тобто в редакції Закону, що діяв до змін внесених Законом № 1698-VII від 14 жовтня 2014 року, який набрав чинності 25 січня 2015троку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 91 КК України у згаданій редакції, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу. Зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.

Як убачається з наявних в розпорядженні суду матеріалів, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2012 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, від відбування якого був звільнений на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, визначних п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року вказаний вирок місцевого суду, зокрема, щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасовано та призначено останньому за ч. 2 ст. 189 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263 КК України 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 49 КК України та ч. 5 ст. 74 КК України його звільнено від відбуття покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а відповідно до ст. 70 КК України призначено ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 189 КК України, у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 до покарання, призначеного за цим вироком, попереднє ув`язнення з 18 жовтня 2008року по 02 листопада 2011 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2015 року вирок Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року зараховано ОСОБА_5 в строк покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, відбуте попереднє ув`язнення у період з 28 жовтня 2008 року по 02 листопада 2011 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Звільнено його від відбування покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, як такого, що повністю відбув таке призначене покарання станом на 02 листопада 2011 року.

Злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 189 КК України, за які засуджено ОСОБА_5 , відносяться до тяжких злочинів.

Згідно з вимогами п. 8 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом 6 років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 повністю відбув призначене йому покарання станом на 02 листопада 2011 року, коли його було звільнено з-під варти, то половина строку погашення судимості, зазначеного у ст. 89 КК України, сплинула 02 листопада 2014 року.

Тобто, станом на день звернення з клопотанням до суду, з дня відбуття засудженим ОСОБА_5 покарання минуло понад 4 роки, що є більше половини строку погашення судимості за тяжкий злочин.

При цьому, суд враховує дані про особу засудженого ОСОБА_5 , згідно з якими, останній має дружину, яка перебуває в стані вагітності, та двох малолітніх дітей 2012 р.н. і 2013 р.н., працює з 07 листопада 2011 року в дитячо-юнацькій спортивній школі з боротьби та боксу Київської міської ради профспілок на посаді чергового та на громадських засадах тренером-викладачем з греко-римської боротьби, де характеризується виключно з позитивної сторони, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , також характеризується виключно з позитивної сторони. Крім того, дані характеристики за підписом президента ГО «Тризуб Січ» свідчать про те, що ОСОБА_5 є волонтером цього громадського об`єднання та бере активну участь у виконанні волонтерських функцій в зоні АТО. Згідно з відомостями, що містяться у копії військового квитка № НОМЕР_1 , ОСОБА_5 має військове звання молодший лейтенант.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 після відбуття 02 листопада 2011 року покарання у виді позбавлення волі зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлена, тому суд вважає за можливе задовольнити його клопотання про зняття судимості за вироком Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року до закінчення строків, зазначених у ст. 89 КК України.

Керуючись ст. 22 Конституції України, ст. ст. 4, 5, 89, 91 КК України (в редакції Закону, що діяв до змін, внесених законом № 1698-VII від 14 жовтня 2014 року, який набрав чинності 25 січня 2015 року), ст. 538 КПК України, суд
у х в а л и в :
Клопотання засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Зняти з ОСОБА_5 судимість до закінчення строків, зазначених у ст. 89 КК України, за вироком Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року, яким вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2012 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасовано та призначено останньому за ч. 2 ст. 189 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263 КК України 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 49 КК України та ч. 5 ст. 74 КК України його звільнено від відбуття покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а відповідно до ст. 70 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 189 КК України, у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя