УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №286/824/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №286/824/16-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 20 квітня 2016 року,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сирниця Овруцького району Житомирської області, (там же і зареєстрований), фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, має на утриманні доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше не судимого, -
засуджено за ст. 286 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пункту 12.1 ПДР України знаходиться в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, що спричинило її негативні наслідки, тобто отримання потерпілою ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесного ушкодження.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оскаржуючи доведеності його вини та кваліфікацію дій, просить змінити вирок суду в частині розміру відшкодування моральної шкоди, ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір моральної шкоди. Вважає, що розмір моральної шкоди є надто завеликий та необґрунтовано встановлений судом першої інстанції. Вказує, що ні позивачем, ні судом першої інстанції в ухваленому ним рішенні не зазначено належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння позивачу моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. Крім того, зазначає, що вчинив кримінальне правопорушення через складні погодні умови, які дуже ускладнювали керування автомобілем, з необережності, щиро покаявся, не має постійного місця роботи, на його з дружиною утриманні перебуває малолітня дитина, а тому не має змоги виплатити таку велику моральну шкоду.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що він не заперечує сплатити у відшкодування моральної шкоди 10 000-12 000 грн., але до теперішнього часу не сплатив жодних коштів в рахунок відшкодування шкоди.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, міркування прокурора та думку потерпілої ОСОБА_8 в заперечення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило заподіяння потерпілій середньої тяжкості тілесного ушкодження відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 286 ч.1 КК України кваліфіковані правильно.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ніким з можливих апелянтів не оскаржується.
Доводи апеллянта щодо визначення судом великого розміру моральної шкоди, апеляційний суд вважає необгрунтованими.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 419,02 грн. та моральної шкоди в сумі 30 000 грн. (а.п. 10).
В обгрунтування позовних вимог щодо розміру моральної шкоди потерпіла ОСОБА_8 посилалась на те, що отримала нервовий стрес, дуже хвилювалась за своє здоров`я, зміну способу її життя, постійне відчуття болі в хребті та необхідність подальшої тривалої реабілітації.
Суд першої інстанції, задовольняючи цивільний позов потерпілої частково, зазначив, що моральна шкода пов`язана з її душевними стражданнями, спричиненими неправомірними діями обвинуваченого, тим, що потерпіла лікувалась 12 днів в умовах стаціонару, страждала фізично як після дорожньо-транспортної пригоди, так і в даний час, а також потребує подальшого лікування. При визначенні суми моральної шкоди, суд першої інстанції врахував, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення з необережності, щиро покаявся, не має постійного місця роботи, на його з дружиною утриманні перебуває малолітня дитина, тобто всі доводи, що викладені в апеляційній скарзі, та задовольнив цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди потерпілої частково.
З висновками місцевого суду погоджується і апеляційний суд та не вбачає підстав для зменшення суми моральної шкоди.
Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції враховані в повному обсязі вимоги розумності та справедливості відповідно до вимог ст.ст.23, 1168 ЦК України.
В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 не наведено безумовних підстав для зменшення суми відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_8 .
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 20 квітня 2016 року щодо нього без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: