АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/625/16 Справа № 712/5348/16-к Категорія: ч.3 ст. 407 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу заступника військового прокурора Черкаського гарнізону ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 17.05.2016 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000033 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 17.05.2016 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності

Не погодившись з ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 17.05.2016 року заступник військового прокурора Черкаського гарнізону ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу місцевого суду від 17.05.2016 року скасувати та задовольнити клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

В обґрунтування своєї апеляції заступник військового прокурора Черкаського гарнізону посилається на те, що вищезазначена ухвала є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме через неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, оскільки, на його думку, судом першої інстанції не правильно трактовану норму ч.2 ст.49 КК України та не взято до уваги, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Тобто, на думку апелянта, суд першої інстанції проігнорував вимогу закону, яка вказує, що у випадках, якщо особа ухиляється від досудового слідства чи суду та не вчинила впродовж цього періоду нового злочину, вона звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Також не було взято до уваги те, що ОСОБА_8 з 17.05.2000 року перебуває у розшуку, в зв`язку з чим 29.04.2016 року його батьком надано письмову згоду на звільнення його сина від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляцію прокурора з зазначених у ній підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника військового прокурора Черкаського гарнізону ОСОБА_6 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» N 12 від 23.12.2005 року при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього судового розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

При цьому відповідно до ст. 49 ч. 2, 3 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від судового слідства або суду.

У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Відповідно до ст.287 КПК України до клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності, повинна бути додана письмова згода особи на звільнення від кримінальної відповідальності.

Проте, в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, до клопотання не долучено письмової згоди ОСОБА_8 на звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 49 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження та з пояснень прокурора, з 2000 року ОСОБА_8 весь час ухилявся від слідства та розшуковими діями встановити його місцезнаходження не вдалося, він не затримувався та не допитувався як підозрюваний або обвинувачений, даних, про одержання ним процесуальних документів (рішень) органу досудового розслідування немає, тобто, перебіг строків давності, передбачених ст. 49 КК України, в такому випадку зупиняється.

Що стосується доводів апеляційної скарги заступника військового прокурора про те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років і особа, яка ухиляється від досудового слідства чи суду не вчинила впродовж цього періоду нового злочину, то ця особа звільняється від кримінальної відповідальності, то колегія суддів вважає ці доводи необґрунтованими, оскільки до клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності не долучено письмової згоди ОСОБА_8 на звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст.49 КК України, а те, що його батьком надано письмову згоду на звільнення його сина від кримінальної відповідальності не передбачено законом. Крім того, прокурором не наведено у клопотанні та не додано даних, які б підтверджували відсутність вчинення ОСОБА_8 протягом всього строку нових злочинів, що, в свою чергу, перериває перебіг строку давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу заступника військового прокурора Черкаського гарнізону ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 17.05.2016 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий :

Судді :