УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Києва, українка, громадянка України, з неповною середньою освітою, учень СЗОШ № 180 міста Києва, не судимий, проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків, обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 007897 від 01.06.2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло вище зазначене клопотання застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків, обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 007897 від 01.06.2015 року.

В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.05.2015 року, приблизно о 18 годин 40 хвилин, у неповнолітнього ОСОБА_4 , що перебував біля озера «Райдужній» по бульвару Перова, в м. Києві, на ґрунті особистої неприязні виник словесний конфлікт з неповнолітнім ОСОБА_6 ..

Так, в ході раптово виниклої сварки, неповнолітній ОСОБА_4 , маючи намір нанести тілесні ушкодження ОСОБА_6 , умисно наніс останньому два удари кулаком в обличчя, завдавши фізичного болю.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 231-2015/о від 10.05.2016 тілесні ушкодження виявлені у неповнолітнього ОСОБА_6 відносяться до Легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я), що спричинило короткочасний розлад здоров`я в термін понад 6, але не більше 21 дня.

В діях неповнолітнього ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисного легкого тілесного ушкодження. Однак, ОСОБА_4 на момент вчинення злочину не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, оскільки йому виповнилося 14 років.

Допитаний в якості свідка неповнолітній ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не визнав себе винним і показав, що 31.05.15 біля озера «Райдужне» у нього дійсно виник конфлікт з ОСОБА_6 , який залицяється до його дівчини, щоб вияснити відносини вони відійшли в сторону та коли розмовляли ОСОБА_6 розмахував руками так, що він сприйняв це як загрозу для себе і можливий напад на нього. Потім коли розмова майже завершилась ОСОБА_6 замахнувся рукою та він з метою захисту хотів відмахнутись та таким чином вдарив його в обличчя, потім ОСОБА_6 почав бити його ногами в область голови, а він відмахувався, чи наносив він в той час удари він не пам`ятає. Потім їх розборонили друзі.

Причетність до вчинення даного кримінального правопорушення неповнолітнього ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами: даними, зазначеними в протоколах допиту потерпілого ОСОБА_6 , показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 , протоколом одночасного допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , висновками судово-медичних експерта № 1557 від 03.07.15 року, №1348/е від 18.08.2015, № 231-2015/о від 10.05.2016 р.

Враховуючи, що ОСОБА_4 на даний час навчається, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується позитивно за місцем навчання, його вихованням займається матір ОСОБА_14 та батько ОСОБА_15 , до неповнолітнього ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме, передання під нагляд матері
Вислухавши сторони, вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, який просив про звільнення неповнолітнього обвинуваченого відпокарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, вислухавши думку представника неповнолітнього та неповнолітнього обвинуваченого, які просили задовольнити застосування заходів виховного характеру, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 497 КПК України, якщо суд під час судового розгляду дій де висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як зазначеноно у ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність

Згідно з положеннями ст. 105 ч. 1 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що в наслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

Суд, виходячи з вищезазначених вимог закону, беручи до уваги позитивні дані про особу неповнолітнього обвинуваченого, який вчинив злочин невеликої тяжкості, враховуючи обставини справи, відсутність тяжких наслідків, відношення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття, приходить до висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, у зв`язку з чим вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а неповнолітній обвинувачений підлягає звільненню від кримінального покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру передбачених ч. 2 ст. 105 КК України.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільшефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд з урахуванням вищезазначених позитивних даних про особу обвинуваченого, який вчинив злочин невеликої тяжкості, вважає за доцільне застосувати до нього примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 1 ч.2 ст.105 КК України у вигляді передачі непонолітнього обвинуваченого під нагляд батькам.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 1, 2 ст. 105 КК України, ст. 497, 498 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків, обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 007897 від 01.06.2015 року задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи виховного характеру у виді передання під нагляд батькам строком на один рік, а саме передати матері ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 яка проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя