Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/229/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 213 (153-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2016 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0000375 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луганка, Петрівського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, проживає АДРЕСА_1 , такий, що не має судимостей,

засуджено за ч.1 ст.213 ч.3 ст.27, ч.2 ст.28 ч.1 ст.213 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовим строком 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи по справі в розмірі 430 грн. 50 коп.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що з 05.10.2015 року будучи фізичною особою діючи умисно та цілеспрямовано, керуючись власним корисливим мотивом, за місцем свого проживання, а саме за адресою АДРЕСА_1 особисто здійснював операції з брухтом чорних металів шляхом приймання від населення металобрухту з метою подальшої реалізації та отримання прибутку. Так, 05.10.2015 р. в результаті обшуку домоволодіння обвинуваченого виявлено та вилучено 125 кг брухту чорного металу. Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст.213 КК України.

Також, ОСОБА_6 з 2013 року по 03.02.2015 рік з метою отримання власного прибутку за рахунок здійснення незаконних операцій, пов`язаних з прийомом металобрухту чорних та кольорових металів, а також подальшою їх реалізацією, являючись фізичною особою, діючи умисно та спільно з ОСОБА_9 , порушуючи вимоги ЗУ «Про металобрухт», за адресою АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_10 та перебуває у користуванні ОСОБА_9 організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту. Під час проведеного обшуку згаданого домоволодіння, було виявлено та вилучено 1105 кг брухту чорних металів; 17,9 кг брухту алюмінію, 5,9 кг брухту міді та 4 кг брухту бронзи, загальною вартістю 4432,25 грн. згідно висновку експерта №1343 від 10.07.2015 року, а також виявлено та вилучено знаряддя для приймання металобрухту та побутові електронні ваги. Окрім цього, виявлено та вилучено грошові укошти в сумі 2346 грн.

Крім того, обвинувачений протягом червня-серпня 2015 року повторно, діючи умисно та цілеспрямовано на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , здійснював операції з брухтом чорних металів, а саме приймав від населення металобрухт з метою подальшої реалізації та отримання прибутку. організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини, просить вирок районного суду щодо ОСОБА_6 скасувати, ухвалити новий вирок, яким кваліфікувати його дії за третім епізодом злочинної діяльності як здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичною особою, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.213 КК України. При призначенні покарання врахувати обставину, яка обтяжує покарання як вчинення злочину повторно, а при призначенні покарання за ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.213 КК України врахувати обтяжуючу обставину як вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою. Визнати ОСОБА_6 винним за ч.1 ст.213, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.213 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.213 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн., за ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.213 КК України 1 рік обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовим строком 1 рік. На підставі ст.70, ч.3 ст.72 КК України покарання у

виді штрафу у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн. виконувати самостійно. Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати за проведення експертизи в сумі 430 грн. 50 грн. в дохід держави. Речові докази знищити.

Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції дії обвинуваченого по третьому епізоду кваліфіковано за ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.213 КК України як організація незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту. У той же час в даному епізоді така кваліфікація дій обвинуваченого не відповідає встановленим фактичним обставинам. Як встановлено судом у даному випадку дії обвинуваченого зводились не до організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, а саме до безпосереднього здійснення операцій з брухтом чорних металів шляхом приймання його від населення з метою подальшої реалізації та отримання прибутку, вчинене повторно. Так обвинувачений діяв самостійно, а тому ставлення йому в провину такої обставини як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб (ч.2 ст.28 КК України ) де він виконував роль організатора (ч.3 ст.27 КК України) є безпідставним. Тому його дії за третім епізодом злочинної діяльності необхідно кваліфікувати, як здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичною особою, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.213 КК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження перший і третій епізод кримінального правопорушення обвинувачений вчинив самостійно, а другий епізод в співучасті, тобто по даним епізодам районний суд повинен кваліфікувати дії ОСОБА_6 , як повторність, а другий епізод як сукупність злочинів. У той же час суд першої інстанції вказані положення не застосував, не призначив покарання за першим, третім та окремо за другим епізодами, й не призначив остаточне покарання.

Також, суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_6 другий епізод кримінального правопорушення вчинив у співучасті із ОСОБА_9 за попередньою змовою, за відсутності впливу на кваліфікацію, не визнав її обставиною, яка обтяжує покарання, хоча її визнання судом є обов`язковим, таке саме порушення було допущено судом і по третьому епізоду вчинення злочинної діяльності повторно не визнано судом, як обтяжуюча обставина.

Під час апеляційного розгляду прокурор свої апеляційні вимоги змінила, просила оскаржуваний вирок скасувати, а кримінальне провадження повернути на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. При цьому зазначила, що судом першої інстанції під час судового розгляду даного кримінального провадження порушено вимоги кримінального процесуального законодавства, зокрема в частині дослідження доказів по справі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свої змінені апеляційні вимоги і просив їх задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які просили вирок районного суду залишити без зміни, а апеляцію прокурора без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

На підставі ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду переглядається апеляційним судом у межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції серед інших є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду.

Вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню чи зміні з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження лише у разі коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на, серед інших, на обставини, що впливають на правову кваліфікацію діяння, тобто правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку, а сторони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд приймає рішення про скорочений судовий розгляд, якщо дійде висновку, що сторони вважають, що обставини справи доведені наявними в справі доказами і не потребують дослідженню під час судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у здійсненні прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та в організації незаконного пункту прийому схову та збуту металобрухту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.213 КК України.

Ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції кваліфікував його дії у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.213 та за ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.213 КК України. При цьому суд залишив поза увагою те, що органами досудового розслідування в обвинувальному акті обвинуваченому не інкримінувалося співучасть у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а також вчинення вказаного злочину групою осіб. І ці обставини заперечував обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження.

При таких обставинах, проведення судового слідства у скороченому порядку за ч.3 ст.349 КК України є неприпустимим.

Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому, суд не дотримався вимог ст..70 КК України, та не призначив покарання за кожен злочин окремо та не визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального процесуального закону України під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , чим допустив неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції в іншому його складі.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження, районному суду необхідно провести судовий розгляд з дотриманням положень процесуального закону, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини даної справи, перевірити доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора та ухвалити відповідно до вимог ст.370 КПК України законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції через істотні порушення кримінального процесуального законодавства, колегія суддів не входить в обговорення про доведеність чи недоведеність обвинувачення та кваліфікації дій ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч.1 ст.213 ч.3 ст.27, ч.2 ст.28 ч.1 ст.213 КК скасувати та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4