Провадження № 1-кп/742/136/16
Єдиний унікальний № 742/1931/16-к
ВИРОК
Іменем України
29 липня 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта не повна середня, розлученого, не працюючого, раніше не судимого,

за ст. 186 ч. 3 КК України;

В С Т А Н О В И В :
24 березня 2016 року близько 17 год. 40 хв. ОСОБА_7 маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення, прибув до господарства за адресою м. Прилуки в`їзд Військовий 4, проник на територію даного господарства, де відкрито викрав велосипед марки «Ардіс» червоного кольору та з місця злочину зник, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки, але через те, що у велосипеда спала цепка, він через деякий час був затриманий потерпілою та її онукою і велосипед у нього було відібрано, а він сам зміг втекти.
В судовому засіданні ОСОБА_7 винним себе не визнав та повідомив, що ніякого велосипеда він не крав.
Потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що 24 березня 2016 року після 17 год., коли її дочка прийшла з роботи, вони сіли вечеряти. Після того як вона насипала їсти, то вийшла на двір, а коли поверталася, то з будинку вийшла її дочка і повідомила, що вкрали їх велосипед. Вона одразу вийшла з двору і біля хвіртки побачила інший велосипед, зеленого кольору, і сказала дочці, щоб вона завела його у двір. В цей час до них підійшла її онука, яка перебувала перед цим у сусідньому будинку, і вони разом з нею пішли до «п`ятого магазину», що по вул. Київській. Коли вони вийшли на вулицю, то онука їй каже «Бабушка он наш велосипед» і вона побачила, що дійсно на її велосипеді їде який хлопець, ну не то що їде, оскільки у велосипеда спала цепка, а сидить і відштовхується ногами. Вона схопила велосипед і почала кричати на нього, а її онука схопила його за куртку, але він вирвався і втік. Через кілька днів цього хлопця затримали у інших сусідів, де він намагався викрасти автомобіль, і вона його одразу впізнала. Також до неї приходив брат обвинуваченого, який їй так представився, і який, як їй повідомили, працює в правоохоронних органах в м. Києві, та просив забрати заяву, а коли вона відмовилася, то він сказав, що знайде свідків, які підтвердять, що його брат в той день, коли викрали її велосипед, був в селі і не міг здійснити крадіжку.
Свідок ОСОБА_8 , дочка потерпілої, повідомила суду, що 24 березня 2016 року після 17 год. вона перебувала вдома на кухні, коли почула, що у дворі гавкає собака, вона вийшла в коридор і через вікно побачила, що хвіртка відкрита, в цей час з за угла їх будинку вийшов якийсь чоловік в чорному одязі. Вона почала кричати, а потім вибігла з будинку. Чоловік подивився на неї, сів на велосипед ї поїхав з двору. Вона вибігла за ним на вулицю, і в цей час у велосипеда спала цепка, чоловік оглянувся і побачивши, що вона за ним гониться, почав відштовхуватися ногами і поїхав далі. Оскільки вона була в капцях, то повернулася додому і повідомила матері, що її велосипед украли. В цей час до них підійшли її дочка і дочка сусідів, і її дочка разом з її матір`ю, потерпілою, побігли до «п`ятого магазину», а вона з дочкою сусідів пішли до початку переулку. Через кілька хвилин вона побачила, як до переулку забіг той чоловік і біжить в їх бік. Вони намагалися його затримати, але він втік. В цей же час до переулка повернулася її мати разом з велосипедом.
Малолітній свідок ОСОБА_9 , в присутності матері, соціального педагога школи та психолога школи, повідомила суду, що 24 березня 2016 року вона перебувала вдома у своєї подруги, сусідки ОСОБА_10 , коли почула, що на вулиці її мати та бабуся кричать, що викрали їх велосипед. Вони разом з подругою вийшли на вулицю, після чого вона з бабусею побігло до «п`ятого магазину», де побачили чоловіка, який їхав на їх велосипеді. Бабуся почала відбирати велосипед, а вона схопила даного чоловіка за курку, але він викрутився і побіг в напрямку їх провулку, проте оскільки та на вході стояли її мати та подруга, то чоловік побіг на територію районної лікарні. Після цього вона по телефону викликала працівників поліції, а потім вони оглянули територію райлікарні, але того чоловіка там вже не було.
Соціальний педагог та психолог школи пояснили, що при допиту малолітнього свідка будь якого тиску на нього не було, пояснення надавалися добровільно і послідовно. Дана дитина активна, завжди, як то кажуть стоїть, за правду, а тому її пояснення вважають достовірними.
Малолітній свідок ОСОБА_10 , в присутності батька та психолога школи, повідомила суду, що 24 березня 2016 року вона перебувала вдома разом зі своє подругою ОСОБА_9 , коли почули гавкіт собак і вона запропонувала останні подивитися у вікно, що остання і зробила. Після цього подруга повідомила їй, що на вулиці її мати кричить, що викрали велосипед її бабусі. Вони разом вийшли на вулицю і її подруга, разом зі своєю бабусею побігли до «п`ятого магазину», а вона, разом з матір`ю своєї подруги стояли біля переулку. Вона бачила, як потерпіла та її онука відібрали свій велосипед у якогось чоловіка, а що було потім не знає. Зі слів інших людей їй відомо, що через декілька днів даний чоловік був затриманий при спробі викрасти автомобіль ще у одних їх сусідів.
Свідок ОСОБА_11 повідомила суду, що 2 квітня 2016 року у її сина був день народження і вона з сусідами відмічали його, коли до них забігла сусідська дівчинка і повідомила, що у них по двору ходить чужий чоловік. Вони вибігли і побачили сторонню особу,яка побігла до хвіртки. За нею погнався її чоловік, але ця особа розвернулася і почала бігти в іншу сторону, але побачивши собаку перескочила через їх паркан, який дуже високий, на вул. Алгазіна, де її і затримав її чоловік. Вони викликали поліцію і утримували дану особу близько 15-20 хв., поки не приїхали представники поліції. В цей час неподалік знаходилися люди в білих халатах, які після приїзду поліції підійшли і повідомили, що вони працівники рай лікарні і дана особа їх пацієнт та намагалися забрати його, але працівники поліції посадили затриманого до автомобіля, звідки останній намагався втекти. Після цього її, потерпілу та інших свідків опитували працівники поліції. При цьому потерпіла одразу впізнала дану особу, як таку, що вчинила кілька днів назад крадіжку її велосипеда.
Свідок ОСОБА_12 повідомив суду, що він, разом з обвинуваченим в період з 22 по 24 березня 2016 року повідомив, що в період з 22 по 24 березня 2016 року, десь до 17 год. 30 хв., він разом з обвинуваченим пиляв дерева у ОСОБА_13 , після чого отримавши кошти за виконану роботу сходили в магазин, а потім ще який час відпочивали у нього вдома, після чого обвинувачений пішов додому.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердила, що в період з 22 по 24 березня 2016 року обвинувачений та свідок ОСОБА_12 пиляли у неї на подвір`ї дерева і закінчили роботу близько 18 год. 24 березня.
Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що в період з 22 по 24 березня 2016 року він бачив, як обвинувачений та свідок ОСОБА_12 пиляли на подвір`ї його сусідки, ОСОБА_13 , дерева, і 24 березня вони приходили до нього взяти мастило, щоб змазати бензопилу.
Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пояснили суду, що 24 березня 2016 року вони бачили, як обвинувачений та свідок ОСОБА_12 пиляли на подвір`ї ОСОБА_13 дерева, а близько 16 год. 30 хв. бачили, як вони відпочивали на спиляних колодах.
Свідки ОСОБА_17 мати обвинуваченого, в судовому засіданні повідомила, що їй зі слів свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 відомо, що її син, обвинувачений в період з 22 по 24 березня 2016 року пиляли дерева у ОСОБА_13 , оскільки приходячи додому він витрушував на веранді тирсу зі свого взуття. 24 березня 2016 року її син дома зявився десь у пів 19 вечора і нікуди не виходив.
Аналогічні пояснення дав і свідок ОСОБА_7 , батько обвинуваченого.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, свідків, висновок прокурора та оцінюючи наведене в сукупності суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 186 ч. 3 КК України як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, кваліфіковані правильно, а його вина у вчиненому - доведена поясненнями потерпілої та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та матеріалами справи, зокрема:

- рапортом чергового Прилуцького ВП ГУНП, що 24 березня 2016 року від ОСОБА_9 о 17 год. 43 хв. надійшло повідомлення, що за адресою АДРЕСА_2 невідомий чоловік в чорній куртці з капюшоном викрав велосипед ( а.п. 16 );

- поясненнями потерпілої від 2 квітня 2016 року згідно яких в особі, яка була затримана вона впізнала особу, яка раніше викрала у неї велосипед ( а.п. 17 ).
При цьому суд враховує, що малолітні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 давали свої пояснення в присутності психолога, які підтвердила правдивість пояснень даних свідків.
Вирішуючи питання про призначення покарання суд враховує, що обвинувачений пред`явленого обвинувачення не визнав в повному обсязі, характеризується посередньо, проте страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, та хронічний алкоголізм, але враховуючи особу обвинуваченого, яки перебував в зоні АТО та має психічні та поведінкові розлади, які на думку суд є наслідками перебування в АТО, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, з призначенням покарання в межах санкції інкримінованого йому закону та наданням іспитового строку.
Суд не може прийняти до уваги пояснення свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 та ОСОБА_7 , оскільки останні двоє є батьками обвинуваченого і тому є зацікавленими особами, а що стосовно інших свідків, то вони є односельцями обвинуваченого і в даному випадку суд приймає до уваги пояснення потерпілої, що до неї приходив брат обвинуваченого, який на її відмову забрати заяву про злочин, повідомив їй, що в такому випадку він знайде свідків, яки підтвердять, що обвинувачений 24 березня 2016 року перебував в селі і не міг вчинити злочин у м. Прилуки. Також суд враховує, що захисник ОСОБА_4 був допущений до участі в справі 27 квітня 2016 року, але так званих «свідків» знайшов лише 13 травня 2016 року, тобто після того, як брат обвинуваченого побував у потерпілої і повідомив її, що знайде свідків, які підтвердять алібі його брата. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про відкриття отриманих ним матеріалів в рамках досудового розслідування, а саме письмових пояснень свідків, адвокат направив до прокуратури лише 21 червня 2016 року, без надання копій самих пояснень, і без клопотання про визнання даних осіб свідками по справі.

На підставі наведеного та керуючись ст., ст. 368, 370, 371 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним за ст. 186 ч. 3 КК України і призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст., ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання з випробуванням і наданням іспитового строку терміном на три роки, зобов`язавши періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію та повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, не обирати.

Речові докази по справі ( а.п. 28 ) залишити в законному розпорядженні потерпілої.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно: ОСОБА_18 .