ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2094/16-к
Провадження № 1-кп/636/302/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000609, внесеному 25 червня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Бірки, Зміївського району, Харківської області, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, призваного під час мобілізації до лав Збройних Сил України 10.02.2015р., військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не засудженого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 3 ст. 408 КК України, -
в с т а н о в и в:
Солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, 19 червня 2015 року приблизно о 18.00 год., в порушення ст.ст. 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та до 27 червня 2015 року 08.00 год. до військової частини не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Крім того, 29 липня 2015 року приблизно о 18.00 год., діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду в порушення ст.ст. 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, повторно, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та до 19 лютого 2016 року 19.00 год. до військової частини не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Також, 22 лютого 2016 року солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилитись від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в порушення ст.ст. 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, не бажаючи проходити військову службу взагалі, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , і в подальшому перебував за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби і не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, до виявлення його 13 травня 2016 року біля 11.00 год. на блок-посту № НОМЕР_2 неподалік АДРЕСА_3 .
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідки УІЗ ГУНП в Харківській області, ДІЗ НП № 128-20052016/63103 від 23.05.2016р. про наявність судимості ОСОБА_4 , відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, останній раз 11.07.2013р. Зміївським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік (а.к.п. 72, 72);
- довідки психо-наркологічного кабінету Зміївської районної поліклініки від 25.02.2016р. № 100, згідно якої ОСОБА_4 у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває (а.к.п. 95);
- службової характеристики ОСОБА_4 , виданої за місцем проходження служби в військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , згідно якої ОСОБА_4 характеризується посередньо, наполегливий та ініціативний в роботі, має високу працездатність, поставлені завдання виконує точно, зарекомендував себе як грамотний, не дисциплінований та не відповідальний військовослужбовець (а.к.п. 99).
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_4 вчинені злочини, передбачені ч. 4 ст. 407 КК України, та дезертирстві, тобто самовільному залишенню військової частини з метою ухилитися від військової служби вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_4 вчинений злочин, передбачений ч. 3 ст. 408 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєних злочинів, які відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини вчинених злочинів та дані про особу обвинуваченого, а саме в силу ст. 89 КК України не засуджений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, дані про особу винного.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання, в судовому засіданні не встановлено.
Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України, його відношення до скоєного злочину, та вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Цивільний позов не заявлений.
Судових витрат та речових доказів по справі немає.
В ході досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 3 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки,
за ч. 3 ст. 408 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
Міру запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання вироком законної сили продовжити і строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання з 13 травня 2016 року.
На підставі статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення до ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 13 травня 2016 року по 15 липня 2016 року - 64 дні, що становить 128 дні.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя