Код суду 233 Справа № 233/1885/16-к
Вирок
Іменем України
27 травня 2016 року. Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: 24 червня 2011 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1ст.121, ст.69 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 28 березня 2013 року умовно достроково на 1 рік 1 місяць 15 днів; 22 травня 2015 року тим самим судом за ч.3ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 9 березня 2016 року по відбуттю строку покарання, не працюючого, зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 , фактично проживає у квартирі АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
2 квітня 2016 року, близько о 8 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 прийшов до квартири АДРЕСА_3 , в якій проживає його знайомий ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що у останнього є при собі належний йому мобільний телефон «Nokia-220». В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме, мобільним телефоном марки «Nokia-220», що належить ОСОБА_4 .
З метою реалізації свого злочинного умислу та отримання доступу до майна потерпілого, ОСОБА_5 , перебуваючи на сходовому майданчику біля зачиненої квартири ОСОБА_4 , повідомив останньому неправдиві відомості про те, що він хоче здійснити дзвінок з його мобільного телефону, скориставшись тим, що він тривалий час знайомий з ОСОБА_4 , та між ними існували довірчі відносини. ОСОБА_4 , не усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_5 , передав останньому мобільний телефон марки «Nokia-220», в якому знаходились дві SIM картки операторів MTC та Life, для тимчасового використання, а саме, щоб останній міг здійснити дзвінок. Таким чином, ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою отримав доступ до майна потерпілого. Негайно після цього ОСОБА_5 , отримавши зазначений телефон від ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, відійшов від останнього на відстань, де начебто здійснював дзвінок, після чого повідомив ОСОБА_4 , що поверне йому мобільний телефон через сім днів, та почав рухатись до виходу з під`їзду. Зрозумівши, що ОСОБА_5 не має наміру повертати мобільний телефон, ОСОБА_4 намагався зупинити злочинні дії останнього з метою повернення належного йому майна, а саме, став переслідувати ОСОБА_5 , та наздогнав його на майданчику між першим та другим поверхами у зазначеному під`їзді, де між ними почалася боротьба, під час якої ОСОБА_5 , усвідомлюючи те, що його суспільно-небезпечні дії не є таємними для оточуючих, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите заволодіння чужим майном, діючи навмисно, повторно, з корисливих мотивів, застосовуючи насилля, що не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_4 , схопив останнього правою рукою за горло та почав здавлювати шию, а лівою рукою почав відштовхувати від себе, задавши ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді подряпини лівої бокової поверхні шиї з ділянкою осадження епідермісу передньої поверхні шиї зліва, які відносяться до легких тілесних пошкоджень. Після цього ОСОБА_5 вдалося втекти з місця злочину разом з викраденим майном, а саме: мобільним телефоном марки «Nokia-220» вартістю 525грн., в якому знаходились дві сим-картки операторів MTC та Life, що не представляють для потерпілого матеріальної цінності, на рахунку яких грошові кошти були відсутні, після чого ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Тобто ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, відкрито заволодів вказаним вище чужим майном, що належить ОСОБА_4 , застосовуючи насилля, що не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 525грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав частково та пояснив суду, що 2 квітня 2016 року він проходив біля будинку в якому проживає малознайомий йому ОСОБА_4 , та, у зв`язку з тим, що у нього на мобільному телефоні розрядилась батарея, вирішив зайти до ОСОБА_4 , щоб з мобільного телефону останнього здійснити дзвінок. На його стук у двері, на сходову площадку під`їзду вийшов ОСОБА_4 , у якого він попросив надати телефон для дзвінка. Той виніс з квартири свій мобільний телефон «Nokia», передав йому, а він, здійснивши дзвінок, сказав ОСОБА_4 , що поверне телефон через тиждень, усвідомлюючи при цьому, що незаконно заволодіває чужим майном. ОСОБА_4 вимагав, щоб він повернув йому телефон, схватив його за одежу, але він, скинувши з себе через голову светр та футболку, вийшов з під`їзду. Після цього він прийшов на ринок «Ювілейний», де продав викрадений ним мобільний телефон незнайомому чоловіку за 120грн., а сім картки МТС та Life приніс до себе додому, де згодом їх вилучили співробітники поліції. Свою вину визнає частково, оскільки насильство до ОСОБА_4 взагалі не застосовував, у тому разі не душив останнього за шию.
Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винність у скоєнні кримінального правопорушення у обсязі, встановленому вироком, повністю доведена дослідженими судом доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що 2 квітня 2016 року, приблизно о 8 годині 30 хвилин, знаходився за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_3 . На дзвінок він відчинив вхідну двері та побачив, що прийшов малознайомий йому ОСОБА_5 , який попросив дати йому мобільний телефон, щоб зателефонувати знайомому. На цю просьбу він виніс з квартири та передав ОСОБА_5 свій мобільний телефон «Nokia-220», в якому знаходились сім картки МТС та Life, та на рахунку останньої знаходилось десь 15грн. Знаходячись на сходовій площадці на другому поверсі під`їзду, ОСОБА_5 здійснив дзвінок, а потім сказав йому, що забирає телефон на 7 днів. У відповідь він сказав ОСОБА_5 , що не дасть йому телефон, а той почав убігати. Він наздогнав ОСОБА_5 на сходовій площадці між другим та першим поверхом будинку, схватив за футболку в районі грудей, та вимагав повернути телефон. У свою чергу, ОСОБА_5 казав, що не віддасть телефон і, у разі, якщо він його не відпустить, він його придушить або поріже. Він продовжував утримувати ОСОБА_5 правою рукою, а лівою рукою намагався відібрати свій телефон. Тоді ОСОБА_5 почав його душити своєю правою рукою, а лівою рукою намагався його відштовхнути від себе. Потім ОСОБА_5 через свою голову скинув з себе светр та футболку, та з викраденим телефоном убіг. Він деякий час намагався самостійно відшукати свій телефон, а десь об 11 годині сповістив про злочин до поліції. На досудовому слідстві викрадені речі були йому повернуті і позов про стягнення шкоди ним не заявляється.
Під час проведення слідчого експерименту від 9 квітня 2016 року потерпілий ОСОБА_4 пояснив та показав на місці про обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, які співпадають з його показами, даними суду (а.с.51-53).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 2 квітня 2016 року встановлено, що місцем скоєння злочину є сходова площадка між першим та другим поверхом у під`їзді №3 будинку АДРЕСА_4 , в лівому куті якої знаходяться футболка чорного кольору та светр сірого кольору з чорними та білими смугами (а.с.23-26), що підтверджує покази обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 про місце вчинення злочину, та його обставини, коли уникаючи затримання з викраденим майном, ОСОБА_5 в ході боротьби з ОСОБА_4 скинув з себе одяг.
Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що у один з днів у 2016 році, приблизно о 10 годині, він знаходився на ринку «Ювілейний», і до нього підійшов раніше незнайомий ОСОБА_5 з пропозицією придбати мобільний телефон «Nokia-220» чорного кольору. ОСОБА_5 казав, що телефон не крадений, належить йому і тоді він, записавши на клаптику паперу паспортні данні та адресу останнього, купив у нього цей телефон за 120грн.
Відповідно до протоколу огляду від 2 квітня 2016 року у ОСОБА_7 працівниками поліції був вилучений мобільний телефон «Nokia-220» чорного кольору без сім карток, клаптик паперу з написами « ОСОБА_8 , паспорт НОМЕР_1 » (а.с.27-32), який був впізнаний потерпілим ОСОБА_4 , як належний йому (а.с.36-39).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 2 квітня 2016 року свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка продала йому вказаний мобільний телефон (а.с.33-35).
Під час проведення слідчого експерименту від 12 квітня 2016 року обвинувачений ОСОБА_5 розказав та показав на місці про обставини скоєння ним злочину, коли він відкрито заволодів мобільним телефоном, що належить ОСОБА_4 , але не застосовував при цьому будь-якого насильства, а також за його вказівкою у квартирі АДРЕСА_2 , в якій він фактично проживає, були виявлені та вилучені сім картки МТС та Life, які він вийняв з викраденого телефону та зберігав у себе (а.с.58-61).
Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №136 від 6 квітня 2016 року вартість на момент скоєння злочину викраденого у ОСОБА_4 мобільного телефону «Nokia-220» складає 525грн. (а.с.45-50).
Відповідно до висновку судової медичної експертизи №32 від 5 квітня 2016 року у ОСОБА_4 були виявлені подряпина лівої бокової поверхні шиї, ділянка осаднення епідермісу передньої поверхні шиї зліва, які могли утворитись в результаті здавління шиї, та відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.41).
З огляду на вказаний висновок експертизи суд вважає встановленими обставини скоєння ОСОБА_5 злочину, коли він відкрито заволодів чужим майном, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_4 , при обставинах, вказаних останнім, а часткове визнання ОСОБА_5 своєї вини, висвітлення обставин справи у вигідному для себе світлі, розцінюється судом як спосіб його захисту з метою полегшення своєї долі.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2ст.186 КК України, оскільки він умисно, з корисливих мотивів, повторно, скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, данні про його особу, відповідно до яких він був раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.
Як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд враховує його щире каяття.
На підставі викладеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливо при призначенні йому покарання, пов`язаного з позбавленням волі, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 був затриманий в даному кримінальному провадженні 2 квітня 2016 року і 5 квітня 2016 року судом йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Таким чином, термін перебування ОСОБА_5 під вартою, як запобіжний захід з 2 квітня 2016 року по 27 травня 2016 року слід обчислювати із розрахунку один день утримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілим не заявлений.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ч.9ст.100 КПК України.
Оскільки покарання ОСОБА_5 за цим вироком належить відбувати реально, суд, задля попередження ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вважає за доцільне продовжити щодо нього міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.368,370 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_5 з 2 квітня 2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України термін перебування ОСОБА_5 під вартою з 2 квітня 2016 року по 27 травня 2016 року зарахувати у строк відбуття покарання в виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в Артемівській УВП УДПтС України в Донецькій області.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Речові докази: мобільний телефон «Nokia-220», дві сім карти МТС та Life, - повернуті потерпілому ОСОБА_4 ; светр сірого кольору та футболку чорного кольору, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Бухмутського ВП ГУНП в Донецькій області, - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя