АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/712/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №642/8050/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 29 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець с.Утківка Харківського району

Харківської області, циган, громадянин України, з

неповною середньою освітою, не працюючий, не

одружений, проживаючий за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 27 травня 2010 року Дзержинським районним судом

м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років

позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України із

іспитовим строком 2 роки;

- 08 грудня 2011 року Дзержинським районним судом

м.Харкова за ч.2, 3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК

України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, -

засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Вироком встановлено, що 16 серпня 2015 року, приблизно о 3 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , прибув до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив незнайомого ОСОБА_9 . Діючи з корисливих мотивів, повторно, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 три удари ногою в обличчя, чим заподіяв йому легкі тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя чи здоров`я потерпілого, вихватив у нього із рук грошові кошти в сумі 853 грн., обернувши їх на власну користь, і таким чином відкрито заволодів чужим майном, застосувавши насильство яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, завдавши йому матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок та направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на однобічність судового розгляду, порушення його права на захист, оскільки йому під час судового засідання не роз`яснені належним чином його права та положення ч.3 ст.349 КПК України, а також в зв`язку з тим, що до нього суд ставився упереджено за національною ознакою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину.

Із технічного звукозапису судового засідання вбачається, що головуючий ретельно роз`яснив обвинуваченому положення ч.3 ст.349 КПК України, а той пояснив, що розуміє її зміст і наслідки позбавлення права оскаржити фактичні обставини справи, які він не оспорює.

Про це обвинувачений власноручно зазначив і в заяві, яка долучена до матеріалів провадження (т.1 а.с.15).

Наступне свідчить про те, що у суду першої інстанції не було сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, він правильно розумів зміст обставин обвинувачення, не оспорював їх, і йому належним чином роз`яснені положення ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ст.349 КПК України, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Посилання обвинуваченого на порушення судом першої інстанції його право на захист, є безпідставним та надуманими, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме із технічного звукозапису судового засідання, обвинуваченому була вручена пам`ятка про права та обов`язки в судовому засіданні, роз`яснені права, які обвинуваченим ОСОБА_7 зрозумілі, про це обвинувачений власноручно зазначив в розписці, яка долучена до матеріалів провадження (т.1 а.с.13).

Крім того, за клопотанням обвинуваченого йому була надана можливість ознайомлення з матеріалами справи, однак, він затягував ознайомлення ознайомлювався з 5-10 аркушами кримінального провадження в день, не мотивуючи свої дії. Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Харкова від 29 січня 2016 року ознайомлення було припинено.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає, що обвинувачений зловживав своїми правами, а тому не находить підстав вважати, що його право на захист було порушено.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про упереджене ставлення до нього на підставі національної ознаки є безпідставним та надуманими, оскільки із матеріалів кримінального провадження та технічного звукозапису судового засідання, такі дані не вбачаються.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, із яких вбачається, що ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджений, в тому числі і за вчинення тяжких злочинів, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість.

Призначуючи покарання, суд першої інстанції дослідив обставини, що характеризують особу обвинуваченого, дав їм ретельний аналіз і оцінку у вироку.

Згідно із ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, повне відшкодування шкоди потерпілому шляхом вилученням викраденого в натурі.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивовано, а покарання, що призначено обвинуваченим в мінімальних межах санкції статті за яку він засуджений, є відповідним вчиненому, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому немає підстав вважати, що воно є явно несправедливим через суворість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 29 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 16 серпня 2015 року по 22 березня 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: