Дата документу Справа № 331/3804/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-сс/778/529/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2016 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20 травня 2016 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20 травня 2016 року задоволено клопотання ст.слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області, майора поліції ОСОБА_9 про арешт майна. Даною ухвалою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 1, право власності на яку належить ОСОБА_8 , з метою позбавлення можливості невстановлених осіб подальшого неправомірного розпорядження майном.

На вказану ухвалу ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом вимог кримінального процесуального закону, вимагала її скасувати. Вважає ухвалу незаконною, такою, що істотно порушує її право розпорядження своєю власністю.

Під час апеляційного розгляду представник апелянта на задоволенні апеляції наполягав. Прокурор проти задоволення скарги заперечив, вважаючи вказану ухвалу законною і обґрунтованою, а тому підстав для задоволення скарги немає.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20.05.2016 року задоволено клопотання ст.слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області, майора поліції ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить апелянту ОСОБА_8 . Даний арешт накладено в рамках кримінального провадження №0000219 від 18.01.2016 року за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.190 КК України (шахрайство).

Під час апеляційного розгляду прокурор заявив, що вказаною квартирою заволоділи невстановлені особи в шахрайський спосіб. Проте прокурор не зміг зазначити прізвища чи найменування цих осіб, не дивлячись на те, що весь ланцюг власників спірної квартири складається із трьох осіб ОСОБА_10 , його донька-спадкоємиця ОСОБА_11 і покупець ОСОБА_8 , якій ОСОБА_11 продала вказану квартиру. За більш ніж вісім місяців, що триває досудове розслідування, підозру нікому не вручено. Спосіб заволодіння вказаною квартирою (зловживання довірою чи обман) прокурор пояснити не зміг. Хто й кого обманув, ввів в оману чи зловживав довірою прокурор не зміг пояснити. Хто і як добровільно передавав належне майно, що було предметом злочину, передбаченого ст.190 КК, прокурор не повідомив. Навести перелік слідчих дій, які було проведено за досить значний період часу, що триває досудове розслідування, а також зазначити, які ще необхідно провести слідчі (розшукові) дії, прокурор також не спромігся, вказавши лише, що було допитано значну кількість свідків. Проте, до цієї «значної кількості свідків» чомусь не потрапила нинішній власник спірного помешкання ОСОБА_8 .

Дослідивши зміст ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на квартиру, судова колегія знаходить її немотивованою. Жодних обґрунтувань, з яких суд дійшов висновку про необхідність накладення арешту на спірну квартиру, ухвала суду не містить.

Не містить таких мотивів і клопотання слідчого.

У зв`язку з чим, судова колегія дійшла висновку про те, що безпідставним і немотивованим накладенням арешту на квартиру АДРЕСА_1 грубо порушуються законні права її нинішнього власника, яким є ОСОБА_8 . Подальше перебування квартири під арештом в даному кримінальному провадженні за вищенаведених обставин істотно порушує законні права ОСОБА_8 , адже судова колегія жодним чином не може погодитись із заявою прокурора про те, що арешт квартири має тривати невизначено тривалий період протягом всього часу досудового розслідування із вкрай невизначеною перспективою.

Враховуючи зазначене, судова колегія дійшла висновку, що ухвалу слідчого судді щодо арешту квартири, як і клопотання органу досудового розслідування, не можна визнати законними і обґрунтованими, а тому ухвала підлягає скасуванню, а клопотання залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20 травня 2016 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 1, яка належить на праві власності ОСОБА_8 , скасувати.

Клопотання ст.слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області, майора поліції ОСОБА_9 про арешт майна (квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 1) залишити без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4