УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/2789/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 539 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 червня 2016 року, -
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 червня 2016 року на підставі ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України відмовлено за безпідставністю у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання.
В ухвалі суду зазначено, що на розгляд до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 27.02.2007 року Апеляційним судом Чернігівської області за ст. 115 ч.2 п.п.4, 12 КК України на 14 років позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання - 17.08.2006 р., кінець строку - 30.10.2019 р., 3/4 строку покарання відбув 29.04.2016 р.
Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 23.08.2006 року. За час перебування в Чернігівському слідчому ізоляторі характеризувався негативно, порушував вимоги режиму тримання, за що до дисциплінарної відповідальності притягувався 3 рази правами начальника СІЗО (з них 2 рази поміщався в карцер). Заохочень не мав.
З 27.07.2007 року відбуває покарання в Бердичівській виправній колонії управління ДПтС України в Житомирській області (№70). Провину в скоєному злочині визнає частково. Призначене судом покарання вважає надто суворим. На виробничій зоні колонії не працевлаштований: працювати та приймати участь у суспільно-корисній праці не бажає. За час відбування покарання характеризується негативно, за допущені порушення встановленого порядку відбування покарання 16 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, різко реагує на критику. У взаємовідносинах з персоналом неоднозначний, під час спілкування схильний до нетактовної поведінки та проявів ворожості. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку під контролем начальника відділення, зовні та в побуті не завжди охайний. Не проявляє необхідної уваги та дбайливого ставлення до майна установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи під контролем представників адміністрації. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Порушень вимог пожежної безпеки намагається не допускати. Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом телефонних розмов. Перебуває на профілактичному обліку установи як «схильний до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установи».
Згідно наявного в матеріалах особової справи засудженого витягу з протоколу №9 від 11.05.2016 р., за результатами розгляду комісії при Бердичівській ВК №70 питання подання матеріалів в суд щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 прийнято рішення про відмову у поданні матеріалів до суду у зв`язку з тим, що останній не став на шлях виправлення.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого, оскільки останній за час відбуття покарання свого виправлення не довів.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду як необґрунтовану, задовольнити його заяву про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання. Вказує, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його заяви та до нього можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи №274/2789/16-к, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Так, відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч. 3 ст. 81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.
Статтею 130 КВК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст. 135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.
Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст. 154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, місцевий суд діяв у відповідності до положень ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений 27.02.2007 року Апеляційним судом Чернігівської області за ст. 115 ч.2 п.п.4, 12 КК України на 14 років позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання - 17.08.2006 р., кінець строку - 30.10.2019 р., 3/4 строку покарання відбув 29.04.2016 р.
Судом враховано, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за скоєння особливо тяжкого злочину пов`язаного із позбавленням життя людини, за період відбуття покарання характеризується негативно, неодноразово допускав порушення порядку і умов відбуття покарання за що на нього накладались дисциплінарні стягнення, не працює та участі у суспільно-корисній праці не приймає, жодного заохочення не має, перебуває на обліку у колонії як схильний до непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установи.
Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_7 , останній з 11.06.2007 року по 05.03.2015 року має 19 стягнень та не має жодного заохочення (а.с. 13).
Крім того, місцевим судом враховано, що згідно витягу з протоколу №9 від 11.05.2016 р., за результатами розгляду комісії при Бердичівській ВК №70 питання подання матеріалів в суд щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 , прийнято рішення про відмову у поданні матеріалів до суду у зв`язку з тим, що останній не став на шлях виправлення.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що наведені дані про особу ОСОБА_7 не дозволяють зробити висновок про сумлінну поведінку засудженого, яка б вказувала на доведення виправлення засудженого та не можуть слугувати підставою для застосування щодо останнього положень ст. 81 КК України.
Також, апеляційний суд відмічає, що для умовно-дострокового звільнення засудженого необхідно враховувати його поведінку за весь період відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 не спростовують висновків суду першої інстанції.
Ухвала суду про відмову засудженому ОСОБА_7 у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення відповідає вимогам закону і підстав для її скасування не має.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: