Дата документу Справа № 310/1546/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єд. унікальний № 310/1546/16-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
№ пров. 11-кп/778/1333/16 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференціїї з Бердянським міськрайонним судом,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 червня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлодар, Казахстан, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 04.10.2010 року Бердянським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 217 до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

2) 25.08.2011 року Бердянським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу 850 гривень;

3) 20.08.2012 року Бердянським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 389, ст. 69 КК України до штрафу 510 гривень;

4) 11.02.2015 року Бердянським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309 , ч. 2 ст. 311 до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

засуджено за ст.115 ч.1 КК України на 9 років 6 місяців позбавлення волі.

За сукупністю вироків, відповідно до вимог ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 15 грудня 2015 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 1074 грн. 90 коп.

В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 15 грудня 2015 року, приблизно о 12 годині 35 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки зі своїм батьком ОСОБА_10 1949року народження, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, наніс ОСОБА_10 один удар ножем в область грудної клітини зліва, від якого настала смерть потерпілого на місці скоєння злочину, тим самим вбив ОСОБА_10 .

В апеляції адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить змінити вирок, змінивши правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 на ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

Заслухавши доповідь судді, захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляції та наполягав на її задоволенні, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Коллегія суддів вважає, висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

Так, будучи допитаним у суді ОСОБА_8 визнаючи свою вину частково, показав, що у той день вони з батьком розпивали спиртні напої у себе вдома. Між ними почалась сварка, батько схопив правою рукою за шию обвинуваченого і почав його душити. ОСОБА_8 вирвався, схопив з кухонного стола ніж і ударив батька в грудну клітину в область серця. Пояснюючи механізм нанесення удару, зазначив, що батько сидів на стільці, щось казав. ОСОБА_8 схилився над ним, після чого потерпілий схопив його лівою рукою за шию, обвинувачений почав задихатися, вирвався, схопив ніж і ударив ним батька.

Коли батько схопив обвинуваченого за шию, він сприйняв це як погрозу для свого життя, тому що одразу не зміг вирватись. Вважає, що спричиненням удару ножем він захищався, тобто вчинив не умисне вбивство, а вбивство при перевищенні меж необхідної оборони. На момент смерті ОСОБА_10 було 67 років, він був інвалідом, однак у потерпілого були сильні руки, він був фізично сильніше обвинуваченого. Пояснив, що коли вирвався від батька, мав можливість піти, батько після цього продовжував сидіти, інших тілесних ушкоджень обвинуваченому не заподіяв.

Але ці покази обвинуваченого та доводи, викладені в апеляції його захисника адвоката ОСОБА_11 про недоведеність його вини у скоєнні злочину, передбаченого ст.115 КК України спростовуються доказами, які були досліджені в ході судового розгляду справи.

Згідно з рапортом інспектора-чергового штабу Бердянського ВП ГУНП України в Запорізькій області 15.12.2015 року о 12 год. 50 хвил. за телефоном «102» до чергової частини надійшло повідомлення від ОСОБА_8 , який повідомив, що за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 він убив свого батька

( т.1 а.67).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 15.12.2015 року з фото таблицею та план-схемою до нього було оглянуто квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в якій знаходився труп ОСОБА_10 , 1949 року народження, на передній поверхні грудної клітини зліва по середньоключичній лінії вниз від сосків до верхнього краю якого мається рана веретеноподібної форми;

При огляді кухні вказаної квартири на підлозі, стіні, сидінні крісла виявлені нашарування РБК, на столі знаходився кухонний ніж, клинок якого має нашарування РБК.

(т.1 а.68-80).

Під час огляду трупа ОСОБА_10 , (протокол огляду трупа від 16.12.2015 року) зафіксовано наступне: - на нижній губі справа рана розміром 1,5x0,5 см з нерівними краями, в глибині рани згорток крові. На передній поверхні грудної клітки зліва знаходиться колото-різана рана.

(т.1 а. 117-119).

Згідно з висновком експерта від 11.02.2016 року № 415 смерть ОСОБА_10 настала від поодинокого, сліпого, проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням навколосерцевої сорочки, серця, що супроводжувалося масивною внутрішньогрудною кровотечею. Рана, розташована на передній поверхні грудної клітини зліва. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа виявлено етиловий алкоголь в концентрації 2,6 %, що свідчить про те, що ОСОБА_10 перед настанням смерті перебував в стані алкогольного сп`яніння. У живих осіб аналогічна концентрація алкоголю в крові відповідає сильному алкогольному сп`янінню.

(т.1 а.111-114).

У відповідності з лікарським свідоцтвом про смерть № 415, виданим 17.12.2015 року, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до довідки про причину смерті від 17.12.2015 року, причина смерті ОСОБА_10 - крововтрата, колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням серця

(т. 1 а. 116).

Відповідно до висновку експерта від 24.02.2016 року № 65 з фототаблицею до нього рана на шкіряному клапті з грудної клітини від трупу ОСОБА_10 була заподіяна пласким одностороннім колото-ріжучим предметом, яким міг бути клинок ножа, найбільша ширина зануреної частини якого становила не менш як 15 мм. Результати проведеної експертизи не виключають можливість її спричинення клинком наданого ножа № 1.

(т. 1 а. 176-178).

Згідно з висновком експерта від 17.12.2015 року № 958 у ОСОБА_8 будь-яких видимих зовнішніх ушкоджень, що відносяться до подій, які сталися 15.12.2015 року при обстеженні не виявлено

(т. 1 а. 197).

Відповідно до висновку експерта від 19.12.2015 року № 970 у ОСОБА_8 має місце садно на шиї. Вказані ушкодження утворились від дії (дій) тупого(-их) предмета(-ів), можливо 4-6 діб назад від моменту огляду, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Таким чином ОСОБА_8 було спричинено не менш ніж одного ударно-травматичного впливу

(т. 1 а. 203-204).

При перегляді диску з відеозаписом слідчого експерименту від 18.12.2015 року, проведеним за участю ОСОБА_8 , було встановлено, що ОСОБА_8 розповів та показав, при яких обставинах він вчинив кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_8 пояснив, що вони з ОСОБА_10 розпивали спиртні напої за місцем свого проживання, показав, що його батько сидів на стільці, розташованому біля стіни, між ними виник конфлікт, потерпілий схопив його за горло, після чого ОСОБА_8 вирвався та вдарив батька ножем в область серця. Приблизно за 3 дні до вбивства у них з батьком також був конфлікт, під час якого ОСОБА_8 розбив батьку губу

(т.1 а.221).

Проведення слідчого експерименту зафіксовано протоколом від 18.12.2015 року

(т.1 а.205-220).

Відповідно до висновку експерта від 26.02.2016 року № 136 не виключена можливість завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , встановлених при проведенні судово-медичної експертизи, при обставинах та умовах, вказаних підозрюваним ОСОБА_8 під час його допиту в якості підозрюваного від 16.12.2015 року, а також слідчого експерименту від 18.12.2015 року

(т.1 а.222).

Згідно з висновком експерта від 26.02.2016 року № 134 розташування, кількість пошкоджень, виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_10 , частково збігаються з показаннями ОСОБА_8 під час слідчого експерименту. А саме: пошкодження у вигляді колото-різаної рани в області грудної клітини з пошкодженням серця, яке спричинило смерть ОСОБА_10 збігається з показаннями підозрюваного ОСОБА_8 під час допиту і проведеного слідчого експерименту; походження рани на нижній губі ОСОБА_8 пояснити не може

(т.1 а.223-225).

У відповідності з висновком судово-психіатричного експерта від 20.01.2016 року № 25 ОСОБА_8 , 1976 року народження, виявляв та виявляє у теперішній час психічний розлад у формі психічних та поведінкових розладів внаслідок сумісного вживання психоактивних речовин (канабіоїди, алкоголь, опіоїди), синдром залежності. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом у цей час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує протинаркоманічного лікування. За психічним станом протипоказань до лікування не має.

(т. 1 а.226-231).

У відповідності із висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.12.2015 року № 1173 ОСОБА_8 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (1,6%)

(т. 1 а. 198).

Коллегія суддів вважає, що судова колегія суду першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідила усі надані докази та обгрунтовано дійшла висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні умисного вбивства свого батька.

Доводи, викладені обвинуваченим в ході судового розгляду справи та доводи, викладені в апеляції його захисника-адвоката ОСОБА_7 з приводу того, що убивство ОСОБА_8 свого батька було скоєне в стані необхідної оборони, колегія суддів вважає необгрунтованими, та такими що суперечать матеріалам справи та обставинам, які були встановлені в ході судового розгляду справи.

Адже сам обвинувачений ОСОБА_8 , не заперечував, а навпаки підтвердив, що на час скоєння ним злочину вони з потерпілим випили дві пляшки горілки на двох, тобто були в стані алкогольного сп`яніння, батько обвинуваченого був людиною похилого віку, інвалідом. Коли потерпілий схватив обвинуваченого за шию, ОСОБА_12 сидів, не підводився, інших дій, направлених на заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченому, не вчиняв. Обвинувачений ОСОБА_8 , в свою чергу, стояв над батьком, його руки були вільними, тому він мав реальну можливість припинити дії батька або вивільнитися від нього, відійти від потерпілого, вийти до іншої кімнати. Крім того, обвинувачений пояснив суду, що він ухилився від батька, і лише після цього взяв зі стола ніж і ударив потерпілого.

Розглядаючи питання наявності в обвинуваченого умислу на вчинення злочину, суд першої інстанції обгрунтовано врахував вимоги п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», Постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», врахував вимоги ч.1 ст.36 КК України та мотивував своє рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 саме у скоєнні умисного вбивства.

Коллегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 доведена у повному обсязі, його дії кваліфіковані вірно за ст. 115 ч.1 КК України. Доводи викладені в апеляції захисника не є обгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України, згідно встановлених санкцій вказаної статті. При цьому суд врахував характер та ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_8 злочину, а також особу обвинуваченого, який свою вину у скоєному злочині визнав повністю, розкаявся у вчиненому, а також те, що він вчинив злочини, перебуваюси у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на іспитовому терміні.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності призначення ОСОБА_8 покарання, вказаному у вироку суду.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення нових злочинів, а тому, доводи, викладені в апеляції правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Вирок суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а тому зміні або скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляцію адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 червня 2016 року відносно ОСОБА_8 , якого засуджено за ч.1 ст.115 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4