Справа № 545/4/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.01.2016 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві кримінальне провадження №0001666 від 26.11.2012 р. про обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дебальцево Донецької області, громадянина України, українця, освіта неповна середня, не працюючого, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимий: 10.10.2007 року Апеляційним судом Донецької області за п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. З ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, 70 ч. 1 КК України до 11 років 6 місяців позбавлення волі, проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, -
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи засудженим і відбуваючи міру покарання в Божківській виправній колонії № 16 з 03.05.2006 року, неодноразово попереджався адміністрацією установи про дисциплінарну та кримінальну відповідальність за порушення режиму утримання, правил внутрішнього розпорядку та за здійснення проявів злісної непокори законним вимогам адміністрації установи.
Незважаючи на всі заходи виховного та профілактичного характеру, які проводились із засудженим ОСОБА_4 навмисно не реагував і став на шлях злісної непокори законним вимогам представників адміністрації установи.
Засуджений ОСОБА_4 21.04.2015 року був обґрунтовано поміщений до ПКТ терміном на три місяці за відмову від роботи по благоустрою установи, в подальшому 25.11.2015 року о 09 год. 20 хв. відкрито в категоричні формі відмовився виконати законну вимогу начальника відділення ОСОБА_5 приступити до чергування по благоустрою установи, а саме: прибирання спального приміщення згідно графіку чергувань.
За період часу з 01.09.2010 року по 25.11.2015 року було допущено ОСОБА_4 та зафіксовано керівництвом установи 83 порушення законних вимог установи.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та показав, що його поведінка є проявою свого відношення до життєвим принципам які він сповідує і всі його дії є, з його точки зору правомірними.

Суд переконавшись в тому, що всі учасники судового провадження правильно розуміють фактичні обставини по справі, у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, обмежує дослідження доказів допитом обвинуваченого щодо фактичних обставин по справі та дослідженням доказів щодо особи обвинуваченого відповідно до положень ст. 349 КПК України.

Обираючи покарання обвинуваченому суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ст. 391 КК України, в злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарання га іншій протидії адміністрації у законному здійсненні її функцій особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу або переводилась на більш суворий режим відбування покарання.

Обставинами, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням зазначених обставин, враховуючи конкретні обставини скоєного злочину , його наслідки, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів буде призначення покарання у вигляді позбавлення волі з призначення йому покарання в межах санкції даної статті.

Суд вважає, що відповідно до вироку Апеляційного суду Донецької області від 10.10.2007 року обвинуваченому на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю злочинів, слід остаточно призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи вищенаведені обставини суд вважає, що підстави для застосування ст.69 КК України призначення покарання нижче від нижчої межі санкції статті та застосування ст.75 КК України про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком - відсутні.

Відповідно до ст.ст. 176, 194 КПК України початок строку відбуття покарання обвинуваченому слід обчислювати з моменту затримання.

Обвинувачений здоровий , працездатний , примусового лікування не потребує.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 10.10.2007 року та за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів.

Суддя Полтавського районного суду ОСОБА_1