Ухвала іменем україни 15 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого судді ОСОБА_7,

суддів: ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1, яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_2, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2015 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, без постійного місця проживання, зареєстрованого в АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, звільнений 5 вересня 2014 року по відбуттю покарання,

засуджено за:

- ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_2 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від

14 серпня 2015 року вирок суду залишено без зміни.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_2 25 вересня 2014 року в період з 08 до 22 год., діючи повторно, проник через відчинене вікно у кімнату АДРЕСА_2, звідки таємно викрав 130 польських злотих, 5 000 білоруських рублів, а також майно, що належить потерпілій

ОСОБА_3 заподіявши останній матеріальних збитків на загальну суму 4 193, 55 грн.

В подальшому, ОСОБА_2 в період часу з 15.00 год. 6 січня 2015 року по 09.00 год. 10 січня 2015 року, діючи повторно, відчинивши вікно проник у кв. АДРЕСА_3, звідки таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_4 заподіявши останній матеріальних збитків на загальну суму 5 885, 8 грн.

Також, 27 листопада 2014 року, приблизно о 04.30 год.

ОСОБА_2, діючи повторно, проник через вікно у кв. АДРЕСА_4, де з жіночої сумки викрав грошові кошти в сумі 350 грн. та банківську картку «Приватбанку» і будучи виявленим потерпілою ОСОБА_5 на її вимогу не зупинився та з викраденим вистрибнув у вікно, заподіявши останній матеріальних збитків на загальну суму

350 грн.

1 грудня 2014 року приблизно о 04.30 год. ОСОБА_2, діючи повторно, проник через вікно у кв. АДРЕСА_5, де побачивши мобільний телефон «Iphone 4s 16 GB» і цифровий фотоапарат «Sony Cyber-Shot DSc - W 730» заховав їх в кишеню куртки, а коли був виявлений потерпілою ОСОБА_6, на її вимогу припинити незаконні дії не зупинився, та через вікно з вказаними речами покинув приміщення квартири, заподіявши потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 4 533 грн.

У касаційній скарзі захисником ОСОБА_1 викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового судового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. Мотивує свою вимогу тим, що судом апеляційної інстанції належним чином не було враховано обставини, які пом'якшують покарання засудженого ОСОБА_2, а саме: важкий стан його здоров'я, відсутність зі сторони потерпілих будь-яких претензій матеріального чи морального характеру, важкі умови проживання, щире каяття, негативне ставлення до вчиненого. Враховуючи вказані обставини судом безпідставно не застосовано до засудженого положення ст. 69 КК України. Вказує, що ОСОБА_2 вину у вчинені злочинів визнав повністю, однак вважає призначене судом покарання надто суворим, зобов'язується в подальшому бути законослухняним і не вчиняти злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновки суду про винність у скоєнні злочинів та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України у касаційній скарзі не оспорюються, судовий розгляд кримінального провадження проведений у порядку ст. 349 КПК України.

Щодо доводів касаційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання особі засудженого ОСОБА_2 внаслідок суворості, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначенні засудженому ОСОБА_2 покарання суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, в достатній мірі врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчинених злочинів, а також дані про особу засудженого, який за колишнім місцем навчання характеризується посередньо, за колишнім місцем праці характеризується позитивно, хворіє, неодноразово судимий за вчинення аналогічним способом крадіжок та проникнення до житла, через незначний проміжок часу після відбуття покарання за попереднім вироком і звільнення з місця позбавлення волі знову вчинив нові злочини, а також не має постійного місця проживання. Обставинами, які пом'якшують покарання засудженого, суд визнав щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочинів. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_2 судом не встановлено. Наведене у сукупності дало суду підстав дійти висновку про неможливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, та призначення покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419

КПК України, доводи щодо невідповідності призначеного покарання засудженому внаслідок суворості перевірені апеляційним судом, який відмовив у їх задоволенні з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.

Так, крім іншого, в ухвалі апеляційного суду зазначено, що посилання ОСОБА_2 на те, що суд першої інстанції при призначені покарання належним чином не врахував його поганий стан здоров'я та те, що потерпілі не мають до засудженого жодних претензій, колегія суддів вважає такими, що не дають підстав для пом'якшення покарання призначеного ОСОБА_2 із застосуванням ст. 69 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону або неправильного застосування кримінального закону при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, судом касаційної інстанції не виявлено.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає, що в даному випадку необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На підставі наведеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1, яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_2, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 серпня

2015 року.

Судді:

____________ _____________ ______________

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9