ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2012

Зміївський районний суд, Харківської області, в складі:

головуючого - Бібіка О.В.

за участю секретаря Онацької В.В.,.

з участю прокурора - Макаренка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Змієва Харківської області, кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, не працюючого, проживаючого, ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого,

за ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

11 липня 2012 року близько 21-30 години ОСОБА_1, керував технічно справним автомобілем НОМЕР_1, зареєстрованого на ім.я ОСОБА_2 в стані алкогольного спягніння, чим грубо порушив вимоги п. 2.9 пп а) Правил дорожнього руху України, згідно якого водію забороняється керувати транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного спягніння, чи під дією наркотичних чи токсичних речовин і рухався в м. Змієві по греблі через річку Мжа з боку вулиці Гагаріна у напрямку вулиці Харківської. На шляху руху, переїхавши міст через річку Мжа, ОСОБА_1, при виникненні небезпеки у виді велосипедиста ОСОБА_3, який рухався у нього попереду в попутному напрямку по правому краю проїжджої частини дороги і якого він міг обєктивно бачити, не здійснив своєчасних заходів до зниження швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, чи безпечного його обїзду, тим самим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких п.1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобовязана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган. п. 12.3 вказаних Правил де зазначено, що в разі виникнення небезпеки для руху чи перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно прийняти заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась ОСОБА_3 отримав, відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 283-Зм/12 від 31.07.2012 року тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, від якої наступила смерть потерпілого.

Невідповідність дій підсудного ОСОБА_1 вимогам Правил дорожнього руху України в дорожній обстановці, яка склалась, виразилась у тому, що він, керуючи технічно справним транспортним засобом, при виникненні небезпеки в виді велосипедиста ОСОБА_3, який рухався попереду у попутному напрямку по правому краю проїжджої частини, якого він міг обєктивно помітити, не прийняв своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу чи безпечного обїзду перешкоди, внаслідок чого допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_3, при чому смертельно травмував його.

Вказані порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 перебувають у причинному звязку із наслідками, які наступили в результаті даної події.

Враховуючи, що фактичні обставини скоєного суспільно-небезпечного діяння та доведеність вини ОСОБА_1 у його вчиненні учасниками процесу не оспорювалась і вони не наполягали на дослідженні всіх доказів, що є у справі, суд знаходить недоцільним їх дослідження і прийшов до висновку, обмежитись допитом підсудного, потерпілого та дослідженням доказів, які характеризують особу підсудного у відповідності до ч.3 ст. 299 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 визнав себе винним у вчиненні вищеописаного суспільно-небезпечного діяння в повному обсязі, та підтвердив свої показання, дані в ході досудового слідства. В скоєному щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив, що претензій до підсудного не має та просить його суворо не карати, про що надав власноручно написану письмову розписку.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що претензій до підсудного не має та просить його суворо не карати, про що надала власноручно написану письмову розписку.

Вина підсудного ОСОБА_1 у скоєнні вище вказаного злочину доказана в повному обсязі і підтверджується доказами, які містяться в матеріалах кримінальної справи та підсудним не оспорювались.

Дії підсудного ОСОБА_1,які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_3, суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд у відповідності до вимог ст.65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, наслідки які наступили, дані про особу підсудного.

При вирішенні питання відносно виду та міри покарання ОСОБА_1, суд враховує щире дієве каяття, яке виразилось у повному добровільному відшкодуванні заподіяної злочином шкоди, активне сприяння у розкритті злочину, що у відповідності до ст.66 КК України визнається судом як обставини, які помякшують покарання.

Як вбачається із обєму предявленого ОСОБА_1 обвинувачення до складу умисного порушення правил безпеки руху особою, яка керує транспортним засобом, віднесено серед іншого, і п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, яким встановлено заборону водієві керувати транспортними засобами у стані алкогольного спяніння. Отже, вказана обставина входить до обєктивної сторони складу злочину при банкетній конструкції норми ст..286 КК України.

Зважаючи на це та виходячи з положень ч. 2 ст. 67 України, суд вважає можливим не враховувати обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_1 вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_1 встановлено, що він за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проживає з престарілими батьками, не судимий.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23.12.2005 року №14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину..

При призначенні покарання ОСОБА_1, з урахуванням принципу індивідуалізації покарання, суд ураховує, що підсудний вчинив тяжкий злочин, який за формою вини, відносно наслідків, що настали є необережним. Упродовж всього досудового слідства ОСОБА_1 давав показання про обставини дорожньо-транспортної пригоди, чим сприяв розкриттю злочину, розкаявся у вчиненому, вживав дієві заходи для залагодження провини перед потерпілими, зокрема, відшкодував заподіяну злочином шкоду у повному обсязі. Окрім того, потерпілими в судовому засіданні надані заяви, що вони не мають до підсудного претензій майнового характеру.

Всі ці обставини помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, а тому дають підстави для призначення із застосування ст. 69 КК України більш мякого виду покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України, оскільки наявні декілька раніше зазначених обставин, що помякшують покарання.

За наведених обставин справи, з урахуванням декількох обставин які помякшують та відсутністю обставин, що обтяжують покарання, суд вважає необхідним і достатнім призначення покарання ОСОБА_1 за ч.2 ст.286 КК України у виді обмеження волі у межах даного виду покарань з позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речові докази по справі, а саме: автомобіль НОМЕР_1, переданий на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_6, дозволити власнику використовувати за призначенням.

Керуючись ст.ст. 299,323,324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України та призначити йому із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 2 ( два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Речові докази по справі: автомобіль НОМЕР_1, переданий на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_6, дозволити власнику ОСОБА_2 використовувати за призначенням.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області на протязі 15 діб з моменту проголошення.

Суддя Бібік О.В.