Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2010 року Знам'янський міськрайонний суд

Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Шевцової Н.В.

при секретарі Магась Ю.О. прокурора Мазія Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Знам'янка кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не маючого судимості, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4

за ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_1 скоїв необережне тяжке тілесне ушкодження за наступних обставин.

08.04.2009 року біля 14-15 години, ОСОБА_1, знаходячись за адресою с. Суботці вул. Берегова, 2, Знамянського району, Кіровоградської області, в ході сварки, яка виникла між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, на ґрунті невиконання ОСОБА_2 робіт по ремонту автомобіля ОСОБА_1, останній наніс один удар долонею лівої руки по обличчю ОСОБА_2 справа. Від даного удару ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння впав на землю, на ліву руку. Після цього, коли ОСОБА_2 піднявся на ноги, ОСОБА_1, який повинен був передбачати можливість падіння потерпілого, наніс один удар долонею правої руки по обличчю ОСОБА_2 зліва. Від даного удару ОСОБА_2 впав на землю, вдарившись головою об асфальтне покриття дороги. Від сукупності локальних травматичних впливів ОСОБА_1 внаслідок необережності заподіяв ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкова травма: забій головного мозку 2, субарахноїдальний крововилив, правосторонній геміпарез середньої тяжкості, епісиндром, які згідно висновку судово-медичного експерта №267 від 22.06.2009 року, по тяжкості відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину в скоєні необережного завдання тяжкого тілесного ушкодження визнав повністю та пояснив, що лютому 2009 року він віддав на ремонт свій автомобіль ВАЗ 21053, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 Однак протягом тривалого часу потерпілий автомобіль не ремонтував, через що ОСОБА_1 неодноразово приїжджав до потерпілого додому. 08.04.2009 року він також приїхав до ОСОБА_2 для того, щоб дізнатися, чи ремонтує той його машину. Потерпілий вийшов до нього у стані сильного алкогольного спяніння, не реагував на його питання. Для того, щоб привести ОСОБА_2 до тями, він двічі долонями ударив ОСОБА_2 по щоках. Від другого удару потерпілий упав на землю. Крім двох ударів по щоках, ударів потерпілому не наносив. Вважає, що він повинен був перебачити те, що пяний ОСОБА_2 може впасти на асфальт та вдаритись головою, однак на той час не думав про це. В скоєному щиро кається, просить суд його суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий пояснив, що дійсно ОСОБА_1 віддав йому для ремонту автомобіль. Події 04.08.2009 року він не памятає, оскільки був в стані алкогольного спяніння. Просить ОСОБА_1 суворо не карати, претензій до нього не має.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3, пояснила що 08.04.2009 року зранку її син вживав спиртні напої. Приблизно біля 14-15 год. вона знаходилася в будинку, куди пішов її син вона не бачила, але в цей час в будинок забіг її чоловік та сказав, що їхнього сина побили. Вона вибігли у двір до гаража, та побачила, біля автомобіля, що належав ОСОБА_1 на асфальті біля гаража лежав на спині її син ОСОБА_2 непритомний. Вона разом з чоловіком занесли потерпілого до будинку, поклали на ліжко. До тями він не приходив. В ранці сина схопили судороги і вона викликала швидку допомогу Субботської амбулаторії. Після цього сина привезли до Знамянської ЦРЛ. У лікарні син прийшов до тями і не міг зрозуміти, що з ним сталося. Про обставини за яких йому було нанесено тілесні ушкодження він їм нічого не міг сказати, так як нічого не памятав.

Аналогічні покази дав в судовому засідання свідок ОСОБА_4, батько потерпілого.

Свідок ОСОБА_5, який показав, що 08.04.2009 року біля 14 год., точний час вказати не може, він їхав в сторону свого будинку по вул. Береговій, та коли проїжджав на велосипеді поряд з домоволодінням сімї ОСОБА_4, яке розташоване по вул.Береговій 2 с.Суботці Знамянського району, то звернув увагу, що біля гаража вказаного домоволодіння стоїть ОСОБА_2 з невідомим йому чоловіком. Також побачив, як вказаний чоловік правою рукою наніс одного удару в область голови ОСОБА_2І зліва, а потім так само справа. Від вказаного удару ОСОБА_2І впав на асфальт, чи бився він головою він точно сказати не може, але коли ОСОБА_2 падав то він навіть не страхував себе руками.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він оглядав потерпілого ОСОБА_2 при надходженні його в лікарню. У потерпілого на тілі та голові були чисельні пошкодження, однак їх локалізацію, точну давність, характер він не описував.

Допитаний експерт ОСОБА_7 пояснив, що оскільки в історії хвороби потерпілого ОСОБА_2 відсутнє описання тілесних ушкоджень із вказанням форми, розмірів, точної локалізації, характеру, тому встановити кількість травматичних впливів, їх давність неможливо.

Згідно судово-медичної експертизи №267 від 22.06.2009 року, ОСОБА_2, були нанесені тілесні ушкодження у вигляді багаточисельних синців в області голови, тулубу та кінцівок, закрита черепно мозкова травма: забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив, правосторонній геміпарез середньої тяжкості, епісиндром, що по тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. (а.с.28-33)

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_1 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України - необережне тяжке тілесне ушкодження доведена.

ОСОБА_1 обвинувачувався в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. В тому числі в обвинуваченні вказано, що ОСОБА_1 спричинив потерпілому чисельні синці в області голови, тулубу та кінцівок. Однак з показів підсудного, потерпілого, свідків встановлено, що підсудний наніс потерпілому два удари долонею по щоках, від останнього удару ОСОБА_2 впав, вдарившись головою об асфальтне покриття дороги.

Крім того, згідно висновку судово-медичної експертизи № 227 (а.с.24), показів експерта ОСОБА_7, свідка ОСОБА_6 стало відомо, що встановити кількість синців, їх локалізацію, давність не можливо через відсутності описання таких даних в історії хвороби.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження той факт, що ОСОБА_1 наніс потерпілому ОСОБА_2 багаточисельні синці в області голови, тулубу та кінцівок, в обвинуваченні не вказано, якими саме діями підсудний заподіяв потерпілому такі ушкодження. А тому обвинувачення в цій частині необхідно виключити та перекваліфікувати

дії ОСОБА_1 з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження. Підсудний ОСОБА_1, наносячи удари потерпілому по обличчю, повинен був і міг передбачити настіння таких наслідків своїх дій, те, що ОСОБА_2, перебуваючи в стані сильного алкогольного спяніння, може не триматися на ногах та впасти на тверде асфальтне покриття, вдарившись головою.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного підсудним злочину, який закон класифікує як злочин невеликої тяжкості, що він не має судимості, позитивно характеризується за місцем проживання, в скоєному розкаявся, потерпілий ОСОБА_2 до нього претензій не має та на суворому покаранні не наполягає.

Обставин, які б обтяжували чи помякшували покарання ОСОБА_1 судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_1, особу підсудного, відсутність обставин, які помякшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_1 можливе без ізоляції від суспільства та призначити покарання, не повязане з позбавленням волі.

По справі прокурором заявлений цивільний позов, який підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323324 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.128 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

У відповідності зі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1(один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_1 обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 підписку про невиїзд залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Знамянської центральної районної лікарні 1947 грн. 33 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15-ти діб після його проголошення, а засудженим в той же термін, з моменту отримання копії вироку.

Суддя Знамянського міськрайонного суду Н.В.Шевцова