Справа № 361/2839/15-к
Провадження № 1-кп/361/16/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
===============================================================================
13 січня 2016 року м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого, судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
- 16.09.2005р. Броварським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.289ч.2, 69 КК України до 3-х років позбавлення волі, із застосуванням ст.104 КК України, іспитовий строк 2 роки;
- 12.04.2007р. Броварським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.289ч.2,69,71 КК України до 4-х років позбавлення волі;
- 08.05.2007р. Оболонським райсудом м.Києва за ст.ст.185ч.2,71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, звільненого 20.10.2009р. за постановою Придніпровського райсуду м.Черкас умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 22 дня;
- 05.07.2010р. Броварським міськрайонним судом Київської області за ст.186ч.2,69,71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 14.11.2012року на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 06.11.2012 року умовно-достроково на не відбутий строк 7 місяців 29 днів,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.185ч.2 КК України,-
ОСОБА_7 згідно з обвинувальним актом, який змінювався прокурором в ході судового розгляду пред`явлено обвинувачення у повторному вчиненні таємного викрадення чужого майна за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 04 квітня 2013 року, приблизно о 03 годині 20 хвилин, перебуваючи в одній із кімнат, а саме на кухні, квартири АДРЕСА_2 , яку винаймала ОСОБА_8 , до якої він потрапив з дозволу останньої, під час розпивання спиртних напоїв та проводячи свій вільний час, залишився один в кімнаті, де таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy yong Duos», який знаходився на столі, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №505/125 від 10.04.2015 року, станом на 04 квітня 2013 року становить 1355 гривень 13 копійок, що належав ОСОБА_9 .
У подальшому ОСОБА_5 вийшов із квартири та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 1355 гривень 13 копійок.
Таким чином, своїм умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.185ч.2 КК України.
Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального злочину, передбаченого ст.185ч.2 КК України не визнав та показав, що він не вчиняв вказаний злочин, тобто мобільного телефону, що належав ОСОБА_9 з квартири де мешкала ОСОБА_8 він не викрадав, хоча в квартирі був разом з іншими особами і разом з ними відпочивав, вживав спиртні напої.
Щодо обставин пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 двічі допитувався судом по пред`явленому обвинуваченню по крадіжці речей потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і потім після зміни обвинувачення тільки по крадіжці телефону ОСОБА_9 .
Зокрема, він пояснив, що в ніч з 03 на 04 квітня 2013 року був в квартирі ОСОБА_8 .. Там були його знайомі ОСОБА_9 , співмешканець ОСОБА_8 по імені Руслан, а також ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ще двоє осіб знайомих ОСОБА_8 . В квартирі відпочивали, вживали спиртні напої. Порозходились приблизно після 3-ї годині ночі. В процесі відпочинку в нього виник конфлікт із ОСОБА_9 , яка приревнувала його до ОСОБА_11 говорила, що вискочить з балкона. Щоб не загострювати конфлікту він із ОСОБА_11 залишив квартиру. Перед цим позичив у ОСОБА_8 одну тисячу гривень. Продовжував він відпочивати з ОСОБА_11 на позичені гроші в гідропарку м.Києва.
На слідуючий день, при зустрічі на зупинці громадського транспорту з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 останні повідомили його, що з квартири пропали речі, в тому числі телефони на що він сказав, що з квартири нічого не брав. Після цього проїхали додому до ОСОБА_11 , але і там телефонів не було, вона їх не брала. Йому було запропоновано повернути п`ять тисяч гривень за телефони, на що він відмовився, оскільки таких не брав.
На нього ОСОБА_8 написала заяву в міліцію про крадіжку, оскільки він був раніше судимий.
Кошти в розмірі однієї тисячі гривень, що позичав в ОСОБА_8 в послідуючому він повернув.
Відповідаючи на запитання учасників судового процесу обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що раніше телефонів в ОСОБА_12 не бачив і вона такими не користувалась. ОСОБА_9 заяву про крадіжку не писала, а про визнання її потерпілою написала заяву тільки в 2015 році, перед направленням справи до суду.
Як на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні ним злочину передбаченого ст.185ч.2 КК України сторона обвинувачення покладається на:
- показання допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , яка пояснила що в ніч на 4 квітня 2013 року була разом із ОСОБА_5 в гостях в ОСОБА_8 , в її квартирі, де відпочивали, вживали спиртні напої. В квартирі були інші особи. Тоді між ОСОБА_5 і ОСОБА_9 виникла сварка і остання погрожувала вискочити з балкону. Після цього, ОСОБА_5 позичив в ОСОБА_8 одну тисячу гривень. Щоб не розпалювати конфлікт вона з ОСОБА_5 залишила квартиру і вони вдвох поїхали на таксі в гідропарк м.Києва. На слідуючий день до неї додому приходили ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , Ремез з претензією, що вона ніби то вкрала телефон. Все це вона заперечила. Вона не бачила щоб ОСОБА_5 забирав в квартирі телефони чи інші речі і про це він її не говорив. В послідуючому були погрози від ОСОБА_8 і ОСОБА_9 що вони напишуть заяву в міліцію на ОСОБА_5 , про крадіжку речей, оскільки він раніше судимий.
- показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що він разом з обвинуваченим і його знайомою ОСОБА_11 , а також ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , її співмешканцем та іншими знайомими в квартирі ОСОБА_8 відпочивали, вживали спиртні напої. Після сп`яніння спав, а коли проснувся то ОСОБА_5 із знайомою в квартирі вже не було. Від ОСОБА_14 і ОСОБА_16 взнав, що пропали телефони. На слідуючий день поїхали до ОСОБА_5 . При зустрічі Ремез з ОСОБА_14 переговорили з ОСОБА_5 та все рішили, після чого поїхали на квартиру ОСОБА_14 де знов вживали горілку. Під час вживання спиртного в квартиру заходили знайомі ОСОБА_14 , подруга з чоловіком, їх він не знає.
В минулому колись Ремез писала на нього заяву про крадіжку відеокамери і фотоапарата, але в послідуючому ці речі були знайдені.
Характеризував ОСОБА_9 як особу зловживаючу спиртними напоями, внаслідок чого з нею розлучився чоловік.
Крім того, в обґрунтування винуватості ОСОБА_5 стороною обвинувачення в судовому засіданні були надані письмові докази:
- заява про кримінальне правопорушення подана ОСОБА_8 07 квітня 2013 року про те, що ОСОБА_5 04 квітня 2013 року, перебуваючи в її квартирі забрав два телефони, фотоапарат, грошові кошти в сумі 1630 грн., а 07 квітня 2013 року він же виніс з квартири телефон Нокія.(а.с.153);
- протокол огляду місця події від 07 квітня 2013 року згідно якого оглянута квартира ОСОБА_8 , де порядок речей не порушений, зі слів ОСОБА_8 з блокнота були викрадені гроші в сумі 1630грн., аркуш з блокноту був вилучений, оскільки на ньому виявлено 7 слідів папілярних візерунків.(а.с.154-155);
- ухвала слідчого судді від 20.03.2015 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 (а.с.195-198);
- висновок експерта №5-05/125 від 10.04.2015 року, який вказує на вартість викрадених речей(а.с.156-162);
- дві заяви ОСОБА_9 датовані 10.04.2015 року про визнання її потерпілою і що вона цивільний позов заявляти не буде(а.с.193,194).

Стороною захисту на спростування обвинувачення пред`явленого ОСОБА_5 надавалися докази, а саме такі документи:
- копія висновку експерта №598 від 06.08.2013 року про те, що сліди папілярних ліній вилучених при огляді місця події 07.04.2013 року не належать ОСОБА_5 (а.с.177-181);
- лист відповідь з ломбарду про те, що ОСОБА_5 за період часу з 04 по 17 квітня 2013 року послугами ломбардних відділень ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і компанія» не користувався.(а.с.112).
До закінчення судового слідства, клопотань від учасників процесу про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім тих, що досліджено в судових засіданнях, не надійшло.
В судових дебатах прокурор вказав про можливість визнання винним ОСОБА_5 в пред`явленому обвинуваченні за ст.185ч.2 КК України і призначенні йому покарання у вигляді позбавлення волі.
Захисник та обвинувачений просили постановити виправдувальний вирок.
Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального злочину. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Відповідно до ч.2ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Статтями 85 та 86 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а допустимим визнається доказ, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Стороною обвинувачення в якості доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 надані наступні докази: покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , заява ОСОБА_8 , протокол огляду місця події, висновок експерта, витяги з кримінального провадження, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу, заява ОСОБА_9 про визнання потерпілою.
Стороною захисту в якості доказів невинуватості обвинуваченого ОСОБА_5 в кримінальному провадженні надані наступні докази: показання обвинуваченого ОСОБА_5 , копія висновку експерта, довідка з ломбарду.
Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази у їх сукупності суд приходить до наступних висновків.
Зокрема, суд аналізуючи надані прокурором докази обвинувачення, а саме заяву ОСОБА_8 про крадіжку, протокол огляду місця події, показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , висновок експерта про оцінку вартості викрадених речей, вважає їх такими, які безпосередньо не підтверджують участь ОСОБА_5 у вчиненні крадіжки.
Протокол заяви ОСОБА_8 , протокол огляду місця події, висновок експертизи по оцінці викрадених речей у їх відсутність можуть стверджувати про крадіжку, а що саме її вчинив ОСОБА_5 не вказують.
Покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказують на факт перебування ОСОБА_5 в квартирі з якої були викраденні речі потерпілої, але безпосередньо вони не підтверджують, що саме ОСОБА_5 вчинив дану крадіжку. Також такими показами підтверджуються обставини перебування в даній квартирі інших багатьох осіб, причетність яких до крадіжки не перевірялась.
Крім цього, судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 заяву про вчинення крадіжки її мобільного телефона в міліцію не писала, безпосередньо показів в судовому засіданні не надавала, незважаючи на тривалий строк розгляду судом справи і неодноразові її виклики до суду. Стороною обвинувачення не прийнято заходів по її явці в судове засідання для дачі безпосередньо показів.
Інших доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 крадіжки стороною обвинувачення не надано і такі не були встановлені судом в процесі розгляду даного кримінального провадження.
Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_5 вину не визнав, дав послідовні докази, які не суперечать іншим матеріалам справи і показам свідків.
Надана стороною захисту копія висновку експерта вказує, що сліди папілярних ліній вилучених при огляді місця події 07.04.2013 року не належать ОСОБА_5 .
Суд, відповідно до вимог норми ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , керуючись законом, оцінюючи кожний доказ наданий стороною обвинувачення з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до висновку про необхідність прийняття процесуального рішення про недоведеність того, що саме ОСОБА_5 було вчинено злочин, передбачений ст..185ч.2 КК України. (ст. 373 ч.1 п.2 КПК України).
Таким чином, судом встановлено, що всупереч ст.92 КПК України, слідчим, прокурором не доведено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив крадіжку мобільного телефону потерпілої ОСОБА_9 .
Суд вважає, що докази, які надав і посилається прокурор, як на підставу доведеності вини ОСОБА_5 не є достатніми для визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального злочину.
Відповідно до вимог ст.373ч.3 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
В ст.7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, а ст.8 КПК України встановлює, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Стаття 17 КПК України вказує, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст.6 ч.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Згідно із ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Виправдувальний вирок згідно із ч.1ст. 373 КПК України ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
За наведених обставин докази, на які посилається сторона обвинувачення, не підтверджують що крадіжку вчинив ОСОБА_5 , в зв`язку з чим вони не можуть бути визнані достатніми для доведення обвинувачення, яке йому інкримінується за ст.185 ч.2 КК України.
З урахуванням всього вищевикладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.185ч.2 КК України в ході судового розгляду не знайшла свого підтвердження, а тому суд приходить до висновку про виправдання ОСОБА_5 у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено саме ним.
Речових доказів немає.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`являвся.
Відповідно до норм. ст.ст.122,124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1593грн.28 коп. слід віднести за рахунок державного бюджету.
На підставі викладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_18 визнати невинуватим та виправдати його за недоведеністю вчинення саме ним злочину, передбаченого ст.185ч.2 КК України.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні на залучення експерта віднести на рахунок державного бюджету.
Речових доказів немає, документи надані сторонами процесу зберігати в матеріалах справи.
Вирок суду першої інстанції, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.
Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.
Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку. Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1