В И Р О К
іменем України
"27" липня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 1-кп/755/815/15, кримінальне провадження під час досудового розслідування № 0007084, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) вироком Ватутінського райсуду м. Києва від 19 серпня 1997 року за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.. 46-1 КК України з іспитовим строком на 2 роки; 2) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 1998 року за ч. 2 ст. 229-6 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 3) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2000 року за ч. 2 ст. 229-6 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 21 лютого 2004 року по відбуттю строку покарання; 4) вироком Деснянського районного суду м. Києві від 04 серпня 2004 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі; 5) вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2008 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 6) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2009 року за ст.15, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 16 травня 2014 року по відбуттю строку покарання; 7) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту; вирок скасований вироком Апеляційного суду м.Києва 01 липня 2015 року та ОСОБА_4 призначено покарання у виді 2 х років позбавлення волі; 8) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що будучи раніше судимим за ст. ст. 185, 186 КК України, ОСОБА_4 , 15 травня 2015 року близько 16 години 40 хвилин перебуваючи в приміщенні супермаркету «Фуршет» за адресою: вул. Кибальчича, 11-А побачив раніше не знайому ОСОБА_6 у візку якої лежала жіноча сумочка. В цей час у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаної жіночої сумочки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання жіночу сумочку ОСОБА_6 , ОСОБА_4 підійшов до візка для продуктів та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав особисте майно потерпілої ОСОБА_6 , а саме:
-шкіряну жіночу сумочку чорного кольору, вартістю 500 грн;
-мобільний телефон «Lenovo S920» чорного кольору, вартістю 3500 грн з сім-картою оператора «МТС», вартістю 15 грн, на рахунку якої було 2 грн та сім картою «Лайф», вартістю 15 грн, на рахунку якої було 20 грн;
-шкіряний гаманець чорного кольору, вартістю 350 грн;
-грошові кошти в сумі 2000 грн;
-парасольку вартістю 800 грн;
-пачку з цигарками, вартістю 21 грн. 50 коп;
-запальничку, вартістю 8 грн;
-3 ключи від квартири, які матеріальної цінності не становлять;
-5 дисконтних пластикових карток, які матеріальної цінності не становлять.
Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та викраденим розпорядився за власним розсудом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матерального збитку на загальну суму 7231, 5 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання щодо обставин вчинення ним крадіжки жіночої сумки із речами та грошима що у ній знаходились в супермакреті «Фуршет» 15 травня 2015 року. Ці показання відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати. Позов потерпілої визнав у повному обсязі.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставиною, згідно ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. Обставиною, згідно ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів (за ст. 309 КК України).

ОСОБА_4 раніше неоднократно судимий, у тому числі за крадіжки та грабіж, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 1998 року з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психотропних речовин. Синдром залежності.Також суд враховує його стан здоров`я, а саме, що відповідно до медичних документів обвинувачений страждає на ряд тяжких невиліковних захворювань.

З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого, ступіню тяжкості вчиненого діяння, обставин та способу скоєного злочину, суд призначає ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

Також оскільки ОСОБА_4 учинив злочин після постановлення вироку Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року за ч. 2 ст. 309 КК України яким його засуджено до 2 років позбавлення волі при визначенні остаточного покарання суд ураховує вимоги ст.71 КК України та вважає за необхідне частково приєднати йому невідбуте покарання за цим вироком.

При цьому суд враховує, що вказаний вирок Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року набрав законної сили та за нововиявленими обставинами не переглядався.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 326 КПК України, цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, якщо обвинувачений повністю визнав пред`явлений позов.

Зважаючи на те, що обвинуваченим ОСОБА_4 визнано цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в повному обсязі, хоча остання в судове засідання не з`явилась, приймаючи до уваги, що позовні вимоги потерпілої підтверджуються фактичними обставинами, які пред`явлені в обвинуваченні, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що він підлягає задоволенню в повному обсязі.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не змінювати.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 2 (два) місяці.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби в м. Києві та Київській області до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 15 травня 2015 року.

Речові докази у кримінальному провадженні, що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 16 травня 2015 року залишити потерпілій; носій знятої інформації зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 6000 (шість тисяч) грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя