Справа № 751/7693/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/791/2015
Категорія - ст.81 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ЧВК-44 ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в режимі відео конференції справу за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на те, що відсутні підстави для застосування відносно засудженої пільги у вигляді умовно - дострокового звільнення, оскільки характеристика засудженої негативна, своєю поведінкою та ставленням до праці виправлення не довела, має не зняте та не погашене стягнення.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_8 просить об`єктивно розглянути матеріали справи та застосувати до неї ст. 81 КК України, звільнивши її від відбування покарання умовно-достроково. Також просить врахувати всі пом`якшуючі обставини, а саме: наявність ряду тяжких захворювань, що працює на швейному виробництві та має високий процент, має доньку чотирьох років та маму пенсіонерку. Вважає стягнення несправедливим по відношенню до хворої особи.

В доповненнях до апеляційної скарги засуджена ОСОБА_8 просить справедливо розглянути матеріали справи та зняти стягнення в суді. Посилається на те, що в ухвалі не вказано, що вона має стягнення у виді попередження правами начальника відділення. Вказує на те, що адміністрація ЧВК - 44 навмисно не погашає їй стягнення та надала негативну характеристику.

Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її в повному обсязі, представника ЧВК-44 ОСОБА_7 та думку прокурора, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильному додержанні загальноприйнятих норм і правил поведінки, активну участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Суд при розгляді клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення врахував вищезазначені вимоги закону, належним чином дослідив зазначені в клопотанні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд перевірив сумлінну поведінку та сумлінне ставлення ОСОБА_8 за весь період відбування нею покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та особу засудженої в цілому.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" при розгляді справ про умовно-дострокове звільнення суди, під час судового засідання у справах цієї категорії, повинні приділяти особливу увагу поясненням представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З матеріалів особової справи вбачається, що вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 липня 2013 року ОСОБА_8 засуджена за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислюється з 18 липня 2013 року.

Згідно характеристики та довідки про заохочення та стягнення з виправної установи щодо засудженої ОСОБА_8 остання за час відбування покарання характеризується негативно, має не зняте та не погашене стягнення за невиконання установленого порядку відбування покарання та розпорядку дня, ставлення до праці не є сумлінним, так як має низький відсоток виконання денного завдання, не прагне під час відбування покарання здобути професійний рівень швачки чи перукаря.

Посилання засудженої на те, що вона стала на шлях виправлення та сумлінно працює і тому є підстави для застосування їй ст. 81 КК України не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи. Більш того, як пояснила в судовому засіданні апеляційної інстанції представник ЧВК-44 ОСОБА_7 , 21 вересня 2015 року ОСОБА_8 за порушення режиму отримала ще одне стягнення.

За таких обставин висновки районного суду про те, що станом на час розгляду справи судом першої інстанції засуджена ОСОБА_8 не довела свого виправлення, у зв`язку з чим відсутні достатні підстави для її умовно-дострокового звільнення, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Істотних порушень норм кримінального і кримінально-процесуальних законів не допущено, тому будь-яких підстав для скасування рішення суду немає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 без зміни.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4