АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1622/15 Справа № 206/3636/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

представника ІВЦ-133 - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання за сумісним поданням ІВЦ-133 та міської спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, із середньою освітою, не одружений, до засудження не працював, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ; мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1.19.07.1985 р. Сосновським районним судом, м. Черкаси за ст. 140 ч.2 КК України до 3 р. позбавлення волі.
2.29.09.1988 р. Придніпровським районним судом, м. Черкаси за ст. 140 ч.2 КК України до 2 р. 3 міс. позбавлення волі.
3.17.11.1993 р. Кіровським районним судом, м. Дніпропетровська за ст. 117 ч.1,2; 118 ч.2; 141 ч.2 ;142 ч.2; 42 КК України до 13 р. позбавлення волі.
4.12.10.2004 р. районним судом, м. Дніпропетровська за ст.185 ч.2; 186 ч.2 ;187 ч.2; 152 ч.2; 153 ч.2; 70 КК України до 9 р. позбавлення волі.
Засудженого: 17.12.2014 р. Кіровським районним судом, м. Дніпропетровська за ст. 125 ч.1; 296 ч.1; 70 ч.1; 72 ч.1; КК України до 2 р. 6 міс. обмеження волі. 20.02.2015 р. Апеляційним судом Дніпропетровської області за ст. 296 ч.1; 125 ч.1; 70 ч.1 ;72 ч.1 КК України до 4 р. 6 міс. обмеження волі,
якою відмовлено в задоволенні подання адміністрації ІВЦ № 133 та міської спостережної комісії про звільнення від подальшого відбування покарання,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання за сумісним поданням ІВЦ-133 та міської спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання стосовно ОСОБА_7 , засудженого вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2015 року за ч.1 ст.296, ч.1 ст.125, ч.1 ст.70, ч.1 ст. 72 КК України на 4 роки 6 місяців обмеження волі.
Не погодившись із судовим рішенням адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 звернувся до суду з апеляційною скаргою.
В доводах апеляційної скарги захисник в інтересах засудженого посилається на те, що ухвала винесена із порушенням норм процесуального права, а також ґрунтується на обставинах, які суперечать матеріалам направленого до суду подання.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні подання адміністрації Ігренського ВЦ УДПтСУ в Дніпропетровської області, в якому ставилося питання про звільнення від подальшого відбування покарання в ухвалі зазначив, що ОСОБА_7 неодноразово судимий за тяжкі злочини, що свідчить про схильність засудженого ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, та те, що останній звільнявся від відбування покарання умовно - достроково у 2011 році.

Крім того, за весь період відбування покарання засуджений має одне заохочення, стягнень не має, а за таких обставин, позитивна характеристика адміністрації Ігренського ВЦ УДПтСУ в Дніпропетровської області та застосовані заохочення не можуть характеризувати засудженого як особу, яка довела своє виправлення, а його поведінка не є зразковою та не свідчить про його повне виправлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_7 , які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ч.2,3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

На підставі ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_7 відбув більше ? частини призначеного покарання.

З матеріалів справи вбачається, що згідно характеристики та довідки про заохочення та стягнення, засуджений відбуває покарання в Ігренському ВЦ УДПтСУ в Дніпропетровської області з 20 березня 2015 року, де відбуває покарання і на цей час. За час відбування покарання має одне заохочення, стягнень не має, характеризується позитивно, до праці з благоустрою установи ставиться сумлінно та у роботі проявляє ініціативу.

Крім врахування поведінки і ставлення до праці засудженого за весь час відбування покарання, необхідно врахувати і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину і його особу в цілому.

ОСОБА_7 вчинив ряд умисних корисливих злочинів проти власності та злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за які був засуджений до реального покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років, окрім того, будучи засудженим за вчинення тяжких злочинів, новий злочин вчинив через 1 рік після закінчення строку умовно дострокового звільнення, офіційно не працював, що на думку колегії суддів, свідчить про те, що засуджений не довів своє прагнення стати на шлях виправлення.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тобто відповідає вимогам ст. 370 КПК України, а тому підстав для задоволення вимог апеляційної скарги засудженого та зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2015 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Судді: