В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/8803/15-к

01.10.2015 року м. Херсон

Суворовський районний суд міста Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілих: ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003175 від 02.06.2015 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в:
1. ОСОБА_4 02.06.2015 р. близько 13:20 години, перебуваючи в арці будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи прямий корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, відкрито, без застосування фізичного насильства, шляхом ривку, викрав особисте майно ОСОБА_5 , а саме: золотий ланцюжок 585 проби, вагою 2 г., вартістю 1200 гривень та золотий хрестик, вагою 2 грами, вартістю 1200 гривень, які знаходилися на шиї потерпілої ОСОБА_5 . Таким чином ОСОБА_4 спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 2400 гривень.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Потерпіла ОСОБА_5 дала суду показання про те, що 02.06.2015 р., близько 13:30 години, вона поверталась додому. При вході у двір будинку АДРЕСА_2 до неї непомітно підійшов незнайомий їй раніше чоловік, як потім з`ясувалось ОСОБА_4 , зірвав з неї ланцюжок та втік. При цьому будь-якого насильства щодо неї з боку ОСОБА_4 не застосовувалось. Заявлений цивільний позов на суму 2400 грн. підтримала у повному обсязі, зазначивши, що викрадене майно їй не повернуто.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину за фактом відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 визнав у повному обсязі не заперечуючи проти обставин, встановлених під час досудового розслідування. Підтвердив показання потерпілої ОСОБА_5 , зазначив, що викрадене у потерпілої майно продав. Заявлений нею цивільний позов у сумі 2400 грн. визнав у повному обсязі.

2. Крім того, ОСОБА_4 28.06.2015 р. близько 11:50 години, перебуваючи біля будинку №27/6 по вул. Декабристів в м. Херсоні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повторно, переслідуючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, відкрито, без застосування фізичного насильства, шляхом ривку, викрав особисте майно ОСОБА_6 , а саме: золотий ланцюжок 585 проби, вагою 10 г., вартістю 7000 гривень, який знаходився на шиї потерпілої, чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 7000 гривень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Потерпіла ОСОБА_6 дала показання про те, що 28.06.2015 р. близько 11:50 години йшла по вул. Декабристів в м. Херсоні, де до неї підбіг ОСОБА_8 та зірвав золотий ланцюжок. Зазначила, що жодного насильства відносно неї застосовано не було. Під час проведення досудового розслідування вона впізнавала обвинуваченого. На сьогоднішній день завдану їй матеріальну шкоду не відшкодовано, а тому просить задовольнити заявлений нею позов в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за фактом протиправних дій відносно ОСОБА_6 визнав в повному обсязі, не заперечуючи проти обставин, встановлених органом досудового розслідування. Підтвердив показання потерпілої, вказавши, що викрадений ланцюжок продав на Центральному ринку, а грошові кошти витратив на власні потреби. Позовну заяву ОСОБА_6 визнав в повному розмірі.

Оскільки обвинуваченим та потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не оспорюються фактичні обставини кримінального провадження і, як встановлено судом, вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів в провадженні за фактом протиправних дій щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
3. Крім наведеного, ОСОБА_4 01.07.2015 р. близько 17:50 години, перебуваючи біля будинку №25 по вул. Кольцова в м. Херсоні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, відкрито, без застосування фізичного насильства, шляхом ривку, викрав особисте майно ОСОБА_7 , а саме: золотий ланцюжок 585 проби, плетіння бісмарк вагою 3,46 г. вартістю 3200 гривень; золотий кулон у вигляді серця вагою 0,46 г. вартістю 500 гривень, на загальну суму 3700 гривень, однак не закінчив злочин з причин, які не залежали від його волі, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за даним епізодом за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, не закінчений з причин, які не залежали від волі особи, яка виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 01.07.2015 р. близько 18:00 години поверталась додому. Йшла із зупинки, розташованої по пр. 200 років Херсону в м. Херсоні, коли вже повернула на вул. Кольцова, то побачила як назустріч до неї йде чоловік, як потім з`ясувалось ОСОБА_8 , який підійшовши потягнув за золотий ланцюжок, що був у неї на шиї, від чого останній порвався, а він почав тікати. Вона намагалась його наздогнати, але не встигала. Двоє невідомих їй чоловіків почули її галас і почали також наздоганяти ОСОБА_4 . Коли вони його затримали, то виявили у нього ланцюжок, який одразу ж їй і повернули.

Додала, що фактично обвинувачений з її поля зору надовго не зникав, а тікаючи просто намагався сховатись, але через її галас і допомогу чоловіків, далеко втекти не зміг.

Крім того, уточнила, що обвинувачений її за шию не утримував, а лише тягнув за ланцюжок. Можливо слідчий зробив невірний висновок з цього приводу, оскільки вона під час дачі показань показувала своїми руками на шию, але мала на увазі, що ОСОБА_8 ланцюжок просто зірвав, потягнувши за нього, від чого у неї залишились червоні сліди та подряпина, які виникли через ривок.

Зазначила, що належний їй ланцюжок хоч і повернули, але він дуже пошкоджений і ремонту не підлягає, тому вона заявила цивільний позов про відшкодування завданої їй матеріальної шкоди, яку вона оцінила як вартість ланцюжка.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у повідомленій підозрі визнав у повному обсязі, не заперечуючи проти обставин, встановлених під час досудового розслідування. Проте, заявлений потерпілою цивільний позов не визнав, зазначивши, що викрадене повернуто, а тому підстав для відшкодування шкоди ним не вбачається.

Показання потерпілої підтвердив, зазначивши, що дійсно потерпілу за шию не утримував, а лише зірвав ланцюжок, з яким почав тікати. ОСОБА_10 дійсно почала кричати про викрадення її ланцюжка, а також стала його наздоганяти. Тікаючи він розумів, що за ним женеться потерпіла. Вважає, що з поля зору останньої не зникав, а через її активну поведінку був затриманий двома невідомими чоловіками, які перебували неподалік місця події. Затриманий був метрів за 50 від місця вчинення злочину.

Показання обвинуваченого та потерпілої в частині обставин припинення протиправних дій ОСОБА_4 підтвердив і свідок ОСОБА_11 , який пояснив, що в липні 2015 р. перебував в службових справах на вул. Кольцова в м. Херсоні, де в дворі одного з будинків побачив жінку, яка намагалась наздогнати чоловіка. Як він зрозумів по ситуації, то чоловік щось викрав у неї, а тому, щоб зупинити побіг чоловікові назустріч, проте невідомий був затриманий іншими двома чоловіками, які також скоріш за все відреагували на галас потерпілої. По поведінці нападника було зрозуміло, що він намагається уникнути затримання та прагне утекти з місця події.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини та показань потерпілої і свідка, остання повністю підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні, доказами:

- протоколом огляду місця події від 01.07.2015 р. (а.п. 62), відповідно до якого місцем вчинення злочину ОСОБА_4 відносно ОСОБА_7 є подвір`я будинку АДРЕСА_3 . Під час огляду у ОСОБА_4 в задній правій кишені брюк виявлено розірваний ланцюжок жовтого кольору, довжиною близько 60 см. та кулон жовтого кольору у формі серця;

- протоколом огляду від 02.07.2015 р. (а.п. 64), під час якого були оглянуті ланцюжок, виготовлений із металу жовтого кольору плетіння «Бісмарк». На момент огляду ланцюжок має пошкодження у вигляді від`єднання ланок на відстані 25 см. від застібки. Ланки, розташовані поряд з місцем розриву дещо витягнуті. Загальна довжина ланцюжка разом із застібками складає 61 см. На застібці виявлений штамп із відтиском: «585». Вага ланцюжка складає 3,46 г; кулон із металу жовтого кольору у вигляді серця з кільцем із відтиском «585», вагою 0,46 г;

- протоколом огляду від 18.07.2015 р., (а.п. 59), згідно якого оглянутий, наданий на підтвердження права власності потерпілою ОСОБА_7 ярлик від ювелірного виробу (а.п. 60), а саме: ланцюжка 585 проби, довжиною 60 см., вагою 3,46 г, згідно якого вартість останнього складає 3200 грн.

* Інших доказів стороною обвинувачення суду під час судового розгляду для дослідження заявлено не було, а тому враховуючи принцип змагальності кримінального судочинства, відповідно до якого кожна сторона самостійно обстоює свої правові позиції (ч. 1 ст. 22 КПК України), суд обґрунтовує свої висновки лише на підставі доказів, заявлених стороною обвинувачення.

Досліджені та прийняті до уваги судом докази, узгоджені між собою щодо часу, місця та обставин, вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Останні повністю підтверджують той факт, що обвинуваченим було вчинено саме замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) без застосування фізичного насильства, оскільки згідно показань потерпілої її за шию не стискали, а ОСОБА_8 був майже одразу затриманий після нападу на неї, а викрадене їй повернуто, хоч і в пошкодженому стані.

В той же час, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування помилково кваліфіковані як закінчений злочин, оскільки дії, вчинені останнім свідчать про вчинення ним лише закінченого замаху на відкрите викрадення майна.
Так, згідно ч. 2 ст. 15 КК України замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

В свою чергу, грабіж вважається закінченим з моменту вилучення майна і реальної можливості розпоряджатися ним як своїм власним (продати, сховати, подарувати, використати на свої потреби та ін.), про що зазначено і в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності». Якщо ж особа, яка протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на грабіж є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

Наведена правова позиція висловлена і в постанові Верховного Суду України від 25.06.2015 р.

До висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 закінченого складу злочину суд приходить з наступних причин.

Згідно обставин, встановлених судом під час судового розгляду підтверджено, що ОСОБА_4 01.07.2015 р., знаходячись по вул Кольцова у підійшов до потерпілої ОСОБА_7 та зірвавши у неї із шиї ланцюжок почав тікати, проте протягом нетривалого проміжку часу після вчинення протиправних дій був викритий іншими особами та затриманий, а золоті вироби повернуті потерпілій.

Наведені докази свідчать, що протиправні дії ОСОБА_4 були припинені внаслідок того, що потерпіла почала його переслідувати та кликати на допомогу, що мало своїм наслідком вчинення активних дій іншими перехожими, які і затримали обвинуваченого.

Отже, за вказаних обставин ОСОБА_4 , на думку суду, відкрито заволодівши майном не мав реальної можливості ним розпорядитися, оскільки одразу ж був затриманий.

Крім цього за вказаним епізодом, з обсягу, пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення підлягає виключенню кваліфікуюча ознака: «застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого».
Так, відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, слід розуміти заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не призвело до короткочасного розладу здоров`я або короткочасної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (нанесення ударів, побоїв, обмеження чи незаконне позбавлення волі за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння).

З показань, в першу чергу, потерпілої ОСОБА_7 , наданих під час судового розгляду вбачається, що ОСОБА_4 жодних насильницьких дій не вчиняв, за шию не хапав, а лише зірвав ланцюжок, після чого втік. Будь-яких доказів, які б підтвердили факт застосування ОСОБА_4 насильства під час заволодіння майном потерпілої ОСОБА_7 стороною обвинувачення надано не було.

За викладених обставин дії обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 186 КК України (відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно) на ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України (закінчений замах на грабіж, вчинений повторно).
Варто зауважити, що під час складання обвинувального акту органом досудового розслідування були допущені описки, які суд, враховуючи обсяг повідомленої ОСОБА_4 підозри (повідомлення про нову підозру від 06.07.2015 р. (а.п. 48-50) вважав за можливе змінити на такі, що відповідають дійсності:

- за епізодом щодо потерпілої ОСОБА_5 обвинувальний акт містить відомості про заволодіння лише золотим ланцюжком 585 проби, вагою 2 г., вартістю 1200 гривень, хоча ОСОБА_4 було повідомлено про підозру щодо заволодіння, окрім зазначеного ланцюжка ще й золотим хрестиком, вагою 2 г., вартістю 1200 грн. Зазначене стронами кримінального провадження не заперечувалось;

- за епізодом щодо потерпілої ОСОБА_7 в обвинувальному акті помилково зазначені відомості про вартість золотого ланцюжка, сума якого, враховуючи обсяг повідомленої підозри та наявні у справі докази складає 3200 грн., а не 2500 грн.

При вирішенні заявлених потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позовних вимог суд приходить до наступних висновків.

Майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

В судовому засіданні була встановлена особа, протиправними діями якої потерпілим було завдано матеріальної шкоди, підтверджено та доведено розмір завданої матеріальної шкоди, а тому зазначені позови підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_7 3200 грн. в рахунок відшкодування, завданої матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що зазначені вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення.

Під час судового розгляду було встановлено, що належний потерпілій ОСОБА_7 ланцюжок під час досудового розслідування був повернутий, про що свідчить і відповідна розписка потерпілої від 02.07.2015 р. (а.п. 61). Під час судового розгляду потерпілою ОСОБА_7 зазначено про неможливість відновлювального ремонту, але не надано жодного доказу, що підтвердив би зазначене, а тому завдана їй матеріальна шкода не може бути оцінена судом як прямі матеріальні збитки, які виникли внаслідок протиправних дій.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу винного, який характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів притягувався, проте зазначені судимості погашені.

Обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було. До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить повне визнання свої вини та щире каяття.

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. ч. 1, 2 ст. 186 КК України, пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ч. 3 ст. 68, ст. 70 КК України.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 01 (один) місяць.
Строк відбування покарання рахувати з 01.07.2015 року.

Запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», обраний відносно ОСОБА_4 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2400 (дві тисячі чотириста) гривень в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди (а.п. 11).

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 7000 (сім тисяч) гривень в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди (а.п. 12).

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь 3200 гривень в рахунок відшкодування, завданої матеріальної шкоди (а.п. 13) відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Речові докази:
- золотий ланцюжок 585 проби, плетіння бісмарк, вагою 3,46 г та золотий кулон у вигляді серця, вагою 0,46 г (а.п. 31) вважати повернутими законному власнику, а саме: ОСОБА_7 ;

- два ярлички на викрадене у ОСОБА_5 майно (а.п. 32) та ярлички на викрадене у ОСОБА_7 майно (а.п. 33) залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона з урахуванням обмежень, визначених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після проголошення підлягає направленню потерпілим для відома.

Суддя: ОСОБА_1