Справа №489/6901/15-к 14.01.2016
Провадження №11-кп/784/77/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
Головуючого-судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
судового розпорядника: ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника- адвоката ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.11.2015 року, яким,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець м. Пржевальська республіки Киргизстан, громадянин України, українець, за національністю росіянин, безробітний, неодружений, раніше неодноразово судимий:
1)01.08.2005 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено із іспитовим строком на 3 роки;
2)27.06.2006 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 307, ч .2 ст. 317, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі. Звільнений по відбуттю строку призначеного покарання,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Учасники судового провадження:
Прокурор: ОСОБА_8
Обвинувачений: ОСОБА_6
Захисник: ОСОБА_7
----------------------------------------------------------------------------------------------------
Ап. провадження: № 11-кп/784/928/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_9 № 11-кп/784/77/16
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років і 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання постановлено рахувати з 17.09.2015 року.
Постановлено, стягнути із ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 2200 грн. та моральну шкоду в розмірі 1500 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить про зміну правової кваліфікації злочинних дій ОСОБА_6 на ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
В апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_6 не оскаржуючи рішення суду першої інстанції, в частині кваліфікації та доведеності вини, просить призначити йому більш м`яке покарання, на підставі ст. 69 КК України.
Узагальненні доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_7 , стверджує, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати, саме як таємне викрадення ним чужого майна, оскільки на це вказує сам обвинувачений.
Також, стверджує, що потерпілою було надано суду неправдиві свідчення, стосовно вчинення ОСОБА_6 крадіжки відкритим шляхом, з метою призначення останньому більш суворішого покарання.
В своїх доводах, обвинувачений ОСОБА_6 не оскаржуючи рішення суду по суті, просить змінити вирок суду в частині призначеного йому покарання, застосувавши відносно нього положення ст. 69 КК України.
Просить суд, врахувати визнання ним вини, наявність в нього тяжкого захворювання, а також, те що він є єдиним годувальним в сім`ї.
Обставини, встановлені судом першої інстанції
Згідно вироку суду, 11 вересня 2015 року, близько 13 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні Миколаївської обласної інфекційної лікарні, що знаходиться за адресою: вул. Космонавтів, буд. № 43 м. Миколаїв, таємно витяг із жіночої сумки, що належить ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Флай» вартістю 1200 грн., гаманець вартістю 300 грн. із грошовими коштами в сумі 700 грн.
Проте, вже тримаючи викрадені ним речі в руці, був помічений потерпілою. Обвинувачений не зважаючи на викриття своїх злочинних дій, вибіг з приміщення Миколаївської обласної інфекційної лікарні та зник з місця скоєння кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи викладені в тексті їх апеляційних скарг, доводи прокурора, який вважав, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступного.
На думку колегії суддів, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин викладених у вироку суду, повністю підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні суду першої інстанції.
Доводи захисника з приводу неточності свідчень потерпілої є безпідставними та голослівними, оскільки обвинуваченою в ході її допиту під час судового засідання, були надані чіткі та послідовні покази з приводу обставин вчинення ОСОБА_6 злочину, а саме скоєння ним саме відкритого викрадення майна, що належить потерпілій.
Потерпіла пояснила суду, що особисто бачила, як обвинувачений просунув свої руки до залишеної нею на стільці сумки, дістав її мобільний телефон та гаманець із грошовими коштами, проте на її зауваження та звернення: «Ти ще кошильок взяти хочеш?», жодним чином не відреагував, та мовчки втік з місця злочину. Підстав недовіряти таким показам у суду немає. Будь-яких даних про те, що покази потерпілої не відповідають фактичним обставинам події стороною захисту не надано.
Між тим, показання потерпілої повністю узгоджуються і з іншими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
Так, до ЄДРДР внесені відомості по заяві потерпілої ОСОБА_10 про вчинення відносно неї злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, тобто за ознаками саме відкритого заволодіння її майном (а. с. 24)
Слід зазначити, що обвинувачений ОСОБА_6 в ході надання ним пояснень суду першої інстанції фактично не заперечував, що його могла бачити потерпіла вже в останню мить. Таким чином, суд обґрунтовано послався у вироку на показання потерпілої та вірно поставив під сумнів показання обвинуваченого.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 65 67 КК України, обґрунтовано врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який належить до категорії тяжких злочинів. Вірно взяв до уваги, що обвинувачений має негативну характеристику, раніше неодноразово судимий. Правильно врахував відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Стосовно вимог апелянта, щодо застосування щодо обвинуваченого положень ст. 69 КК України, то, на думку колегії суддів, це є також безпідставним.
Відповідно до ст. 69 КК України, суд лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті. Таких даних у матеріалах провадження немає.
Згідно матеріалів, обвинувачений є особою, яка раніше неодноразово судима, в тому числі за тяжкі злочини. Має непогашену попередню судимість.Колегія суддів вважає, що це може свідчити про стійке небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та наявність ризиків вчинення ним нових злочинів.
Доводи ОСОБА_6 , щодо визнання ним своєї вини є такими, що не зовсім відповідають дійсності, оскільки обвинувачений визнав свою провину лише в частині таємного заволодіння майном потерпілої, що свідчить про його нещирість та спробу уникнути відповідальності.
Наявність у обвинуваченого захворювання, на думку колегії суддів, не впливає на вид та розмір призначеного йому покарання і не є пом`якшуючою обставиною та такою, що істотно знижує тяжкість вчиненого ним злочину.
Наявність у обвинуваченого на утриманні будь-яких осіб, документально не підтверджено, а тому також не може братись до уваги.
Таким чином, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає вирок стосовно ОСОБА_6 законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його зміни, як того просить апелянт, - не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Вирок Ленінського районного суду Миколаївської області від 16.11.2015 року, відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника на цей вирок залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали.
Головуючий : Судді: