АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3275/15-к Номер провадження 11-кп/786/752/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
представника ПВК ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві із застосуванням відео конференції матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 8 вересня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення.

Згідно ухвали суду, у серпні 2015 року до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення. У заяві засуджений вказує, що він відбув ? строку покарання, стягнення погашені, має одне заохочення, тому вважає себе таким, що довів своє виправлення.

Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого суд своє рішення мотивував тим, що поведінку засудженого сумлінною визнати не можна, зважаючи на кількість і характер дисциплінарних стягнень, а наявність одного заохочення, застосованого незадовго до звернення засудженого з даною заявою, не свідчить про виправлення засудженого.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду, звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Зазначає, що став на шлях виправлення, працевлаштований, має заохочення за зразкову працю, а всі стягнення, які на його думку, були незначними, погашені.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_8 , який просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав у ній наведених, представника виправної установи ОСОБА_7 та прокурора, які вважають ухвалу суду законною, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У відповідності до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з характеристикою засудженого ОСОБА_8 за час відбування покарання у виправних закладах допускав порушення режиму відбування покарання, за що отримав 111 стягнень, має лише одне заохочення.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого, поведінка останнього свідчить про його нестабільну поведінку і не виявлено наміру на виправлення в умовах ізоляції.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення протягом усього строку відбування покарання, а не за короткий час безпосередньо перед закінченням 3/4 призначеного строку відбування покарання. Крім того, працевлаштування є обов`язковою умовою при відбуванні покарання, а не пом`якшуючою обставиною.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постановлена ухвала є законною, обгрунтованою і справедливою, тому її необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 8 вересня 2015 року щодо нього без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_9 ,М.