Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/793/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2015 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 липня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Родниківка Уманського району Черкаської області, українця, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, не одруженого, інваліда 3-ї групи, проживаючого АДРЕСА_1 , засудженого 30.12.2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 286 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік,
про звільнення від покарання у зв`язку з втратою суспільної безпеки та за хворобою на підставі ч. 4 ст.74, ч. 2 ст. 84 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник-адвокат ОСОБА_7 звернувся до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з клопотанням про звільнення від основного покарання у зв`язку з втратою суспільної небезпеки та за хворобою засудженого ОСОБА_8 з наступних підстав.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_8 раніше не судимий, особою суспільно небезпечною не являється, за місцем проживання характеризується позитивно, вчинив необережний злочин невеликої тяжкості. Завдані кримінальним правопорушенням збитки відшкодував частково. До набрання вироком законної сили захворів на тяжку хворобу, лікувався у відділенні нейрохірургії Черкаської обласної лікарні у період з 18.08.2014 року по 11.09.2014 року та з 23.10.2014 року по 06.11.2014 року з діагнозом: остеохондроз, спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта; кила міжхребцевого диску L4- L5 напівциркулярна; протрузія міжхребцевого диску L5-S1; нестабільність L4- L5 хребцеворухового сегменту; радикулопатія L5 праворч; люмбоішіалгія праворуч; стійкий больовий синдром; легкий парез правої ступні; виражені вертебростатичні, вертебродинамічні порушення. За результатами лікування ОСОБА_8 визнаний інвалідом 3-ї групи загального захворювання , перебуває на обліку лікарів та потребує періодичного огляду, його стан здоров`я періодично погіршується, йому протипоказана важка фізична праця. Норми ст.ст. 74 ч.4, 84 ч.2 КК України дозволяють його звільнити від покарання та його відбування. А тому, враховуючи викладене та те, що він не закінчив проходження реабілітації по відновленню після захворювання, перебування у ВЦ №104 може в майбутньому негативно вплинути та відобразитися на стані його здоров`я.

Ухвалою суду першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про звільнення від основного покарання у зв`язку з втратою суспільної небезпеки та за хворобою засудженого ОСОБА_8 . Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 засуджено вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.12.2013 року за ч. 1 ст. 286 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Згідно постанов про закінчення виконавчого провадження Уманського МВДВС від 06.05.2015 року та 12.06.2015 року виконавчі провадження були закінчені у зв`язку з сплатою ОСОБА_8 на користь Уманської міської лікарні боргу у сумі 1447грн. 04 коп. та на користь держави судових витрат у розмірі 470грн. 40 коп. 09.07.2015 року ОСОБА_8 перерахував на картку ОСОБА_9 500 грн., а згідно вироку на її користь з нього стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 11077 грн. та моральну у розмірі 5000 грн.

Крім того, аналізуючи положення ч. 4 ст. 74 КК України та ч.1 п.13 ст.537 КПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що особа може бути звільнена від покарання у зв`язку з втратою суспільної небезпеки тільки при винесенні судом вироку. Можливість звільнення від покарання засудженого під час його відбування по вказаній підставі не передбачена. Засуджений ОСОБА_8 є інвалідом 3-ї групи. Його захворювання, згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 12364 від 06.11.2014 року, не підпадає під «Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання». Вказана хвороба не перешкоджає йому відбувати покарання, він має можливість у разі потреби отримувати медичну допомогу у Олександрівській ЦРЛ, проходити стаціонарне лікування. Обов`язкове працевлаштування засуджених у місцях обмеження волі не передбачене. ОСОБА_8 лише у разі бажання може виконувати роботи з врахуванням стану здоров`я та тяжкості робіт.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення його від основного покарання у зв`язку із втратою суспільної небезпеки та його хворобою. В обґрунтування вимог зазначив, що у зв`язку з тим, що у Олександрійському виправному центрі №104 відсутнє положення, яке регламентує працю інвалідів, являється неможливим його залучення до оплатної праці відповідно до встановлених у довідці про інвалідність фізичних обмежень, а не бажання засудженого не працювати. Не погоджується з висновком суду щодо неможливості застосування ст. 74 КК України. Вказав, що суд залишив поза увагою характеристику від 30.06.2015 року на засудженого ОСОБА_8 з місця відбування покарання в якій зазначено, що засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання у Олександрівському ВЦ №104 вимог режиму утримання не порушував, стягнення та заохочення не застосовувалися, до майна установи ставиться дбайливо, здійснює за ним належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконанню робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Згідно показань представника ВЦ №104 неодноразово залучався до громадських робіт на території виправного центру.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_8 від основного покарання у вигляді одного року обмеження волі призначеного 30.12.2013 року Уманським міськрайонним судом за ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку з тим, що останній захворів на тяжку хворобу та втратив суспільну небезпечність. Посилаючись на те, що висновки суду викладені в ухвалі суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження у зв`язку з тим, що під час розгляду клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_8 від покарання у зв`язку з хворобою було встановлено, що засуджений ОСОБА_8 являється інвалідом III групи, ОСОБА_8 особою суспільно небезпечною не являється, оскільки раніше не судимий, вчинив злочин з необережності, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за місцем проживання та відбування покарання характеризується позитивно. Під час відбування покарання у Олександрівському ВЦ № 104 поведінку не порушував, дисциплінарні стягнення до нього не застосовувалися. У скоєному розкаюється, завдані збитки на користь Уманської міської лікарні та на користь НДЕКЦ пов`язані з проведенням експертизи відшкодував повністю. Збитки на користь потерпілої відшкодував частково в межах наявних особових коштів. В подальшому від відшкодування збитків не відмовляється та зазначив, що відшкодує все після оформлення пенсії по інвалідності за місцем проживання. Зазначив, що у зв`язку з тим, що у Олександрівському виправному центрі № 104 відсутнє положення, яке регламентує працю інвалідів, являється неможливим залучення засудженого ОСОБА_8 до оплатної праці відповідно до встановлених в довідці про інвалідність фізичних обмежень, а не бажання засудженого не працювати.

Також, вказав, що суд залишив поза увагою характеристику від 30.06.2015 року на засудженого ОСОБА_8 з місця відбування покарання в якій зазначено, що засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання у Олександрівському ВЦ №104 вимог режиму утримання не порушував, стягнення та заохочення не застосовувалися, до майна установи ставиться дбайливо, здійснює за ним належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконанню робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Згідно показань представника ВЦ №104 неодноразово залучався до громадських робіт на території виправного центру.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити їх апеляції, прокурора, який просив відмовити в апеляціях засудженого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів доходить висновку, що апеляції задоволенню не підлягають з таких підстав.

Згідно ч. 4 ст. 74 КК України - особа, яка вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути за вироком суду звільнена від покарання, якщо буде визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.

Згідно ч.1 п.13 ст.537 КПК України - під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у тому числі і у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 засуджено вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.12.2013 року за ч. 1 ст. 286 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

До Олександрівського ВЦ № 104 ОСОБА_8 прибув 23.05.2015 року, станом на 10.07.2015 року, відбута частина строку покарання становить 1 місяць 23 дні, не відбута частина 10 місяців 07 днів ( а.с. 56).

Згідно довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 945388 від 22.01.2015 року (а.с. 15) засуджений з 19.01.2015 року визнаний інвалідом 3-ї групи безстроково, йому протипоказана важка фізична праця, рекомендовано лікування та нагляд невролога та нейрохірурга, санаторно-курортне лікування (а.с. 15).

Відповідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 12364 від 06.11.2014 року КЗ «Черкаської обласної лікарні Черкаської обласної ради»(а.с.11) ОСОБА_8 був поставлений діагноз: остеохондроз, спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта; кила міжхребцевого диску L4- L5 напівциркулярна; протрузія міжхребцевого диску L5-S1; нестабільність L4- L5 хребцеворухового сегменту; радикулопатія L5 праворч; люмбоішіалгія праворуч; стійкий больовий синдром; легкий парез правої ступні; виражені вертебростатичні, вертебродинамічні порушення. Рекомендовано: подальший нагляд невролога за місцем проживання, визначення ступеня непрацездатності, при погіршенні стану - огляд нейрохірурга.

Згідно відповіді завідувача сектору охорони здоров`я УДПтС України в Кіровоградській області ОСОБА_10 № 17/399 від 15.07.2015 року у відповідності до вимог спільного наказу Міністерства юстиції України та МОЗ України від 15.08.2014 року № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» медичний огляд хворих засуджених проводять СЛК територіальних органів ДПтС України після обов`язкового лікування і ретельного обстеження хворого в стаціонарних умовах лікарняних закладів або закладів охорони здоров`я з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування і заключного діагнозу. У зв`язку з тим, що протягом останнього часу вказаний засуджений на стаціонарному лікуванні не перебував, тому з метою надання висновку комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів, необхідно провести його ретельне стаціонарне медичне обстеження, його лікування з приводу основного захворювання та визначити необхідність розгляду СЛК та подання матеріалів до суду( а.с.53).

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про звільнення від основного покарання у зв`язку з втратою суспільної небезпеки та за хворобою засудженого ОСОБА_8 суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зазначений в епікризі № 12364 від 06.11.2014 року діагноз - остеохондроз, спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта; кила міжхребцевого диску L4- L5 напівциркулярна; протрузія міжхребцевого диску L5-S1; нестабільність L4- L5 хребцеворухового сегменту; радикулопатія L5 праворч; люмбоішіалгія праворуч; стійкий больовий синдром; легкий парез правої ступні; виражені вертебростатичні, вертебродинамічні порушення, не підпадає під «Перелік захворювань, які є підставою для подання в суд матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання» атому засуджений не може бути звільнений від покарання у зв`язку із хворобою на підставі ч.2 ст.84 КК України.

Крім того, аналізуючи положення ч. 4 ст. 74 КК України та ч.1 п.13 ст.537 КПК України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що особа може бути звільнена від покарання у зв`язку з втратою суспільної небезпеки тільки при винесенні судом вироку. Можливість звільнення від покарання засудженого під час його відбування на вказаних у клопотанні підставах не передбачена.

За таких обставин колегія суддів, доходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про звільнення від основного покарання у зв`язку з втратою суспільної небезпеки та за хворобою засудженого ОСОБА_8 ..

Колегія суддів вважає безпідставними доводи захисту щодо надання в судовому засіданні завідувачем сектору охорони здоров`я УДПтС України в Кіровоградській області ОСОБА_10 , який зазначив, що захворювання зазначені у виписці хворого ОСОБА_8 № 12364 від 06.11.2014 року та № 7022 від 10.07.2014 року відноситься до захворювань відображених в п.9 Додатку №7 та п.7 Додатку № 12 Наказу МОЗ № 1348/5/572 від15.08.2014 року.
Дані доводи спростовуються звукозаписом судового засідання 16.07.2015 року та листом № 17/399 від 15.07.2015 року з яких вбачається, що у відповідності до вимог спільного наказу Міністерства юстиції України та МОЗ України від 15.08.2014 року №1348/5/572 «Про затвердження порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» медичний огляд хворих засуджених проводять СЛК територіальних органів ДПтС України після обов`язкового лікування і ретельного обстеження хворого в стаціонарних умовах лікувальних закладів охорони здоров`я з урахуванням його медичного обстеження, проведеного лікування і заключного діагнозу.
У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні не перебував, для вирішення питання про його звільнення від основного покарання у зв`язку з хворобою необхідно провести ретельне стаціонарне медичне обстеження ОСОБА_8 провести його лікування з приводу основного захворювання та визначити необхідність розгляду СЛК та подання матеріалів до суду.
А тому, підстави звільнення засудженого ОСОБА_8 від покарання у зв`язку з втратою суспільної безпеки та за хворобою, на підставі ч. 4 ст.74, ч. 2 ст. 84 КК України, та для задоволення апеляцій засудженого та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 відсутні.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 липня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення засудженого ОСОБА_8 від покарання у зв`язку з втратою суспільної безпеки та за хворобою на підставі ч. 4 ст.74, ч. 2 ст. 84 КК України - залишити без зміни.
Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим який перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4