Справа № 442/4497/15-к
Провадження № 1-кс/442/961/2015
У Х В А Л А
10 серпня 2015 року м. Дрогобич

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши матеріали провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність Дрогобицької міжрайонної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Скаржник ОСОБА_3 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із скаргою та просить зобов`язати прокурора Дрогобицької міжрайонної прокуратури внести відомості про кримінальне правопорушення за його заявами від 03 червня, 10 червня, 15 червня, 18 червня, 23 червня 2015 року та здійснити досудове розслідування.
В обґрунтування скарги посилається на те, що слідча СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_4 , заступник прокурора Дрогобицької міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 використовуючи службове становище з корисливих мотивів в супереч інтересам служби, прикриваючи свої незаконні дії, а саме, що проводили слідчі дії, в незаконний спосіб продовжили строк досудового розслідування, із застосуванням погрози та фізичного насильства чіплялись за його сорочку, хапаючи його за руки, засовувала йому папір невідомого змісту. До скоєного також є причетним заступник Дрогобицького міжрайонного прокурора ОСОБА_5
03 червня, 10 червня, 15 червня, 18 червня, 23 червня 2015 року, він подав до прокурора Львівської області заяву про вчинення злочинів працівником міліції Дрогобицького СВ ГУ МВС України ОСОБА_4 , заступником прокурора Дрогобицької міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 , а також прокурором Дрогобицької міжрайонної прокуратури за втручання в діяльність захисника та зловживання владою, використовуючи своє службове становище, перевищення влади, умисними діями, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень, що супроводжувалось насильством та болем для нього, ображаючи його особисту гідність.
15 червня, 16 червня 2015 року прокуратура Львівської області переслала заяви з додатками для перевірки до Дрогобицької міжрайонної прокуратури та прокурор ОСОБА_6 надав йому відповідь листом від 23 червня 2015 року № 13-04-17/426(427) - 15, яку він отримав лише 27 червня 2015 року.
Із листа який йому скерований вбачається, що заява була зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 13-04-17/426(427) - 15, але відомостей про кримінальне правопорушення після її отримання до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було і жодних дій з досудового розслідування не вчинялося.
Вважає, що бездіяльність прокурора Дрогобицької міжрайонної прокуратури в особі ОСОБА_6 , щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою і не вчинення жодних дій з досудового розслідування суперечить ст. 214 КПК України, порушує його інтереси, інтереси держави, інтереси його довірителя, оскільки в заяві повідомлено про обставини злочинів, передбачених ст.ст. 364, 365, 397 КК України.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав з підстав та мотивів, які ним викладені, просив задоволити його скаргу. Одночасно відзначив, що наполягає на тому, щоб Дрогобицький міжрайонний прокурор вніс відомості до ЄРДР відносно незаконних дій слідчої СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_4 оскільки це в його компетенції. В Дрогобицькій міжрайонні прокуратурі наявна бездіяльність так як не формуються наглядні провадження, на його адресу не скеровують листи-відповіді на його заяви. Слідча СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_4 вчинила відносно нього переслідування, скоїла злочини передбачені ст. ст. 364, 365, 397 КК України, порушила ст. 221 КПК України.
Представник Дрогобицької міжрайонної прокуратури Львівської області в судове засідання 10.08.2015 року не з`явився, надав слідчому судді докази на спростування обставин, які викладені в скарзі, а тому відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши матеріали скарги, заслухавши думку скаржника, приходжу до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що скаржником ОСОБА_3 03 червня, 10 червня, 15 червня, 18 червня, 23 червня 2015 року, було подано до прокурора Львівської області заяви про вчинення злочинів працівником Дрогобицького СВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_4 , заступником прокурора Дрогобицької міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 , а також прокурором Дрогобицької міжрайонної прокуратури на думку скаржника за втручання в діяльність захисника, зловживання владою, використання свого службового становища, перевищення влади умисними діями, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень, що супроводжувалось насильством та болем для нього, ображаючи його особисту гідність.
Як вбачається із листа в.о. Дрогобицького міжрайонного прокурора № 13-04-12/989-вих15 від 05.08.2015 року, який наданий слідчому судді, звернення громадянина ОСОБА_3 від 03.06.2015 року яке адресоване прокуратурі Львівської області і 15.06.2015 року надійшло для розгляду в Дрогобицьку міжрайонну прокуратуру. Дане звернення Дрогобицькою міжрайонною прокуратурою розглянуто, за наслідками розгляду якого, підстав для його задоволення та внесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено про що надіслано відповідь заявнику за №13-04-17/410-15 від 16.06.2015 року.
Водночас із вказаного листа вбачається, що звернення громадянина ОСОБА_3 від 03.06.2015 року та 10.06.2015 року, які адресовані прокуратурі Львівської області, 15.06.2015 року та 16.06.2015 року відповідно надійшли для розгляду в Дрогобицьку міжрайонну прокуратуру, якою вони розглянуті, та за наслідками розгляду яких, підстав для їх задоволення та внесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено про що надіслано повідомлення заявнику за № 13-04-17/426(427)-15 від 23.06.2015 року.
Звернення громадянина ОСОБА_3 від 15.06.2015 року яке адресоване прокуратурі Львівської області і 22.06.2015 року надійшло для розгляду в Дрогобицьку міжрайонну прокуратуру. Дрогобицькою міжрайонною прокуратурою воно розглянуто, за наслідками розгляду якого, підстав для його задоволення та внесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено про що надіслано відповідь заявнику за №13-04-17/428-15 від 23.06.2015 року.
Звернення громадянина ОСОБА_3 від 18.06.2015 року яке адресоване прокуратурі Львівської області і 25.06.2015 року надійшло для розгляду в Дрогобицьку міжрайонну прокуратуру. Дрогобицькою міжрайонною прокуратурою воно розглянуто, за наслідками розгляду якого, підстав для його задоволення та внесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено про що надіслано відповідь заявнику за №13-04-17/440-151 26.06.2015 року.
Зазначені відповіді на які посилається Дрогобицька міжрайонна прокуратура, скеровувались на адресу скаржника ОСОБА_3 і їх копії долучені до матеріалів даної справи.

Як вбачається із листа відповіді заступника прокурора Львівської області, який скерований на адресу скаржника ОСОБА_3 03.07.2015 року за № 04/2/2-213-15, звернення щодо вчинення кримінальних правопорушень заступником Дрогобицького міжрайонного прокурора ОСОБА_5 та слідчим СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_4 , Дрогобицькою міжрайонною прокуратурою відмовлено у внесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань, оскільки відомості, викладені ним у заявах, не містять об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення ними суспільно небезпечного діяння (злочину).

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела, і отже зі змісту ст. 214 КПК України заява про кримінальне правопорушення повинна містити саме такі відомості.

Також, відповідно до ст. 214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В скарзі вказано, що зазначені скаржником дії підлягають попередній кваліфікації за ст. 364, 365, 397 КК України. Вказана диспозиція передбачає відповідальність за вчинення злочину спеціальним суб`єктом.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі "Павлюлінець проти України" (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року вказано, що Суд повторює, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).
Відповідно до ст. 214 КК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже скаржнику не належить право на порушення кримінальної справи проти певної особи, в тому числі і внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення злочину певною особою, а також у нього відсутнє право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України. Оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини. Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст. 22 КПК України органом досудового розслідування.
Відповідно до ст. 1 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор уповноважений розпочати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 5 ст. 214 КПК України попередня кримінально-правова кваліфікація здійснюється особою, яка вносить інформацію до ЄРДР.
Органом досудового слідства повідомлено скаржника про те, що вказані в його скарзі обставини не належать до повідомлень, які б за формою чи змістом підлягали реєстрації в ЄРДР.
За вказаних обставин відсутня бездіяльність органу досудового слідства. Вказаним органом повідомлено скаржника про відмову у внесенні в ЄРДР відомостей за його заявою.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором.
Відповідно до національного законодавства та міжнародно-правових зобов`язань України скаржнику не гарантуєтсья право просити правоохоронний орган здійснити реєстрацію події стосовно певної особи або визначеного кола осіб і за бажаним ним обвинуваченням у формі кримінально-правової кваліфікації, оскільки будь-який вплив на працівника правоохоронного органу щодо здійснення ним дії щодо створення обставин, наслідком яких є оголошення підозри певній особі за певною кримінально-правовою кваліфікацією є кримінально-караним діянням, відповідальність за яке передбачено в ст. 343 КК України.
Таким чином працівника правоохоронного органу не може бути зобов`язано зареєструвати повідомлення про злочин щодо будь-якої особи чи кола осіб за певною кримінально-правовою кваліфікацією.
Національним законодавством та міжнародно-правовими зобов`язаннями України, скаржнику не гарантується право на надання слідчому чи прокурору обов`язкових до виконання вказівок або оскарження до суду відмови у виконанні таких вказівок. Незалежність органу досудового слідства полягає в тому, що він самостійно здійснює слідчі дії для реалізації покладеної функції. Будь-який вплив на слідчого законодавством не допускається.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України" (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вайт та Кенеді проти Німеччини» (Waite and Kennedy v. Germany), заява № 26083/94, п. 54, ЕСПЛ 1999-I Суд повторює, що саме національні суди повинні тлумачити національне законодавство та надавати оцінку наданим їм доказам.
Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цій ухвалі, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Враховуючи заслухані пояснення у судовому засіданні скаржника та досліджені в судовому засіданні докази, подані заяви ОСОБА_3 не містять фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення, обставини на які в своїх заявах посилається скаржник, відповідно до ст. 11 КК України не можуть трактуватися як злочин, а тому відсутні підстави для реєстрації його звернень у ЄРДР.

На підставі викладеного вважаю, що скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність Дрогобицької міжрайонної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1