Справа № 372/3816/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2015 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 18.08.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Світлодарськ міста Дебальцеве Донецької області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 21 травня 2015 року Обухівським районним судом Київської області за ч.1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 умисно ухилився від відбування громадських робіт за вироком суду за таких обставин.

21 травня 2015 року Обухівським районним судом Київської області винесено вирок, згідно з яким ОСОБА_4 призначено покарання за ч.1 ст.125 КК України у вигляді 150 годин громадських робіт. Згідно з розпорядженням зазначеного суду про виконання вироку від 21.05.2015 року, що набрав законної сили, Обухівським МРВ КВІ УДПтС України в м.Києві та Київській області 09.07.2015 року винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, на якій міститься відмітка про ознайомлення ОСОБА_4 в письмовій формі, та роз`яснено порядок і умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, у нього було відібрано розписку з роз`ясненням правових наслідків у разі ухилення від відбування покарання відповідно до ч.2 ст.389 КК України. Цього ж дня ОСОБА_4 направлено до КП «Міське господарство» для відбуття призначеного вироком суду покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

09.07.2015 року інспектором Обухівського МРВ КВІ УДПтС України в м.Києві та Київській області ОСОБА_4 роз`яснено, що згідно ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України він зобов`язаний додержуватись встановленого законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції у встановлені дні на реєстрацію, без дозволу інспекції не виїжджати за межі України, час щорічної відпустки за основним місцем роботи не зупиняє виконання покарання у виді громадських робіт, а також те, що поважними причинами неявки до інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені, про що у нього відібрані підписку.

Згідно з наказом № 21 від 09.07.2015 року КП «Міське господарство» відповідно до направлення кримінально-виконавчої інспекції затверджено графік виходу на роботу ОСОБА_4 по 4 години на день, починаючи з 10.07.2015 року.

Відбувши з 10.07.2015 року по 20.07.2015 року на зазначеному підприємстві 26 годин громадських робіт, ОСОБА_5 у подальшому, а саме з 21 липня 2015 року, маючи умисел на ухилення від покарання, не з`являвся до місця відбування громадських робіт.

Станом на 18.08.2015 року ОСОБА_4 допустив невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин та не відпрацював 124 години громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, дав показання, які відповідають обставинам вчинення злочину за обвинуваченням, зокрема показав, що був ознайомлений із умовами вироку суду, умовами відбування покарання, наслідками ухилення від відбування покарання, відпрацював більше десяти днів на громадських роботах, потім не виходив на роботу у КП «Міське господарство», оскільки працював неофіційно на іншому місці роботи за межами району, щоб заробити кошти на утримання вагітної співмешканки, а коли з`явився, йому повідомили про те, що справу передали до суду. Висловив каяття у вчиненому, запевняв у відсутності намірів вчиняти злочини у подальшому.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України роз`яснивши учасникам процесу положення цієї статті, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки жодним учасником процесу не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та визначені обвинуваченням обставини.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 389 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, міцних соціальних зв`язків, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді арешту, оскільки такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, оскільки обвинувачений лише частково відбув призначене вироком Обухівського районного суду Київської області від 21.05.2015 року покарання у виді громадських робіт, слід застосувати положення ст.71 КК України та частково приєднати невідбуте ним покарання за попереднім вироком з врахуванням положень ст.72 КК України.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України немає.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов по справі не пред`являвся.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді арешту строком на один місяць.

На підставі ст.71 КК України приєднати ОСОБА_4 частину невідбутого покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 21 травня 2015 року п`ятнадцять днів арешту.

Остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків згідно ст.ст. 71,72 КК України призначити у виді арешту строком на один місяць п`ятнадцять днів.

Час відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття під варту.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1