1-кп/357/1005/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.12.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003603 від 06.09.2015 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т Ставище, Київської області, українця, громадянина України, з середньою професійною освітою, військовозобов?язаного, вдівця, маючого на утриманні доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
5 вересня 2015 року, близько 23 год., ОСОБА_8 , помітивши припаркований біля будинку № 20, що на вул. Курсовій у м. Білій Церкві, Київської області, автомобіль марки «ВАЗ-2109» сірого кольору, 1991 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_9 , вирішив незаконно заволодіти ним.

З цією метою ОСОБА_8 , скориставшись тим, що в автомобілі було привідкрите бокове водійське віконце, відчинив водійські дверцята і проник до салону вказаного автомобіля, після чого за допомогою власного ключа запустив двигун і поїхав з місця скоєння злочину, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 39 415 грн..

Допитаний судом ОСОБА_8 повністю визнав себе винуватим у вчиненому і в повному обсязі підтвердив факт незаконного, за встановлених досудовим слідством обставин, заволодіння 05.09.2015 року, близько 23 год., автомобілем потерпілого ОСОБА_9 , марки «ВАЗ-2109», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 39 415 грн..

Ствердив, що, прямуючи до свого гаража, помітив указаний автомобіль, який був припаркований біля будинку № 20 по вул. Курсовій у м. Білій Церкві, і з огляду на те, що йшов дощ, вирішив його угнати з тим, щоби доїхати до гаража. Реалізуючи свій намір він, скориставшись тим, що ліве бокове водійське віконце автомобіля було привідкрите, відчинив водійську дверку, проник до салону і, запустивши своїм власним ключем двигуна, поїхав з місця події та поставив угнаний автомобіль до свого гаража. У вчиненому розкаявся.

Повністю визнавши себе винуватим у вчиненому, в повному обсязі погодившись з обвинуваченням та не оспорюючи фактичних обставин інкримінованого йому злочину, будучи належним чином ознайомленим з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідками їх застосування, ОСОБА_8 просив суд не досліджувати зібрані у провадженні докази та обмежитись його власним визнанням своєї винуватості у вчиненому.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_10 у вчиненому повністю доведена в ході судового розгляду, і що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Обираючи покарання для ОСОБА_10 суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, пом?якшуючі відповідальність обвинуваченого обставини, як то повне визнання вини та щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, наявність статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) та наявність на утриманні малолітньої дитини, яку останній, являючись вдівцем, виховує один, враховує особу обвинуваченого, котрий є несудимим, позитивно характеризується за місцем проживання, а також відсутність будь-яких обтяжуючих відповідальність обвинуваченого обставин, і вважає, що виправлення ОСОБА_10 можливе без ізоляції від суспільства.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України і, призначивши останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 289 ч. 1 КК України, звільнити від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням обовязків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування щодо ОСОБА_10 ст. 69 КК України, суд, з огляду на обставини злочину і на особу обвинуваченого, котрий, як убачається з наданої захисником копії вироку Ставищенського районного суду Київської області від 13.11.2015 року, який на даний час не набрав законної сили, з показань самого ОСОБА_10 та з інформації захисника, у даний час обвинувачується у вчиненні ще щонайменше двох аналогічних злочинів, не вбачає.

Не вбачає суд також підстав для застосування, при визначенні обвинуваченому покарання, ст. 70 КК України, оскільки вирок Ставищенського районного суду Київської області від 13.11.2015 року станом на даний час не набрав законної сили та оскаржується стороною захисту в апеляційному порядку.

Автомобіль, угнаний обвинуваченим, потерпілому ОСОБА_9 повернуто, тому цивілний позов останнім у провадженні не заявлявся.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого на період до набрання вироком законногї сили запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374-376 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання за ст. 289 ч. 1 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Всилу ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, зобовязавши останнього не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну постійного місця проживання та регулярно з?являтись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Речові докази автомобіль «ВАЗ-2109», д.н.з. НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_9 , у котрого вн перебуває на зберіганні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1 ,