УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 4 грудня 2015 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2015 року,
У касаційній скарзі засудженого викладено вимогу про скасування судових рішень у частині призначеного покарання, яке вважає невідповідним тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, мотивуючи тим, що позитивно характеризується, має постійне місце проживання, активно сприяв розкриттю злочинів.
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року ОСОБА_4 засуджено: за ч. 2. ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строкчотири роки;

за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років; за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі
на строк два роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворимостаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Вироком суду вирішено питання щодо процесуальних витрат

та заявлених цивільних позовів.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 серпня

2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення,

а вирок суду від 10 лютого 2015 року щодо нього без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він

22 квітня 2014 року приблизно о 21 год., знаходячись у

АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 спить та за його діями не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав документи останнього: паспорт, ідентифікаційний код фізичної особи платника податків і посвідчення водія.
Крім того, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у м. Нікополі Дніпропетровської області, вчинив викрадення велосипедів:

17 квітня 2014 року у вечірній час у АДРЕСА_1 , спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 400 грн;
18 червня 2014 року о 16 год., знаходячись поблизу будинку

АДРЕСА_2 , спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 1700 грн;
30 червня 2014 року о 16 год., знаходячись поблизу будинку

АДРЕСА_3 , спричинивши ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 475 грн;
30 червня 2014 року о 18 год. 30 хв., знаходячись поблизу під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_4 , спричинивши ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 300 грн;
2 серпня 2015 року приблизно о 17 год., знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_5 , спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 4300 грн;
Також ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у м. Нікополі, шляхом проникнення у житло, інше приміщення чи сховище вчинив крадіжки майна:

у період часу із 20 січня 2014 року по 27 січня 2014 року проник

до котельні НКП «Нікопольтеплоенерго» на вул. Запорізькій, 25, що є сховищем, звідки викрав металеві вироби на загальну суму 1534 грн;
5 березня 2014 року приблизно о 18год. викрав із недобудованого гаража на вул. Кузнєчній, 6 залізну рельсу вартістю 200 грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму;

6 березня 2014 року приблизно о 11 год. на АДРЕСА_6 проник до гаража, звідки викрав будівельні інструменти, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1800 грн;
21 квітня 2014 року приблизно о 15 год.проник до кабінету

у приміщенні КЗ «Нікопольський культурно-дозвільний центр»

на вул. К. Лібкнехта, 94, звідки викрав електроприлади та інші речі, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 490 грн;
22 квітня 2014 року приблизно о 21 год., знаходячись

у АДРЕСА_1 за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу викрав телевізор, мобільний телефон, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 825 грн;
9 червня 2014 року о 22 год. проник до сараю поблизу будинку

АДРЕСА_7 , звідки викрав велосипед, зварювальний апарат із мідним кабелем, зарядний пристрій, електродриль, тачку металеву та їжу, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 2230 грн;
10 червня 2014 року о 12. год. на АДРЕСА_8 , звідки викрав бетонозмішувач, мішки цементу, спричинивши ОСОБА_14 матеріальний збиток на суму 3400 грн;
13 серпня 2014 року приблизно о 08 год. шляхом віджиму вікна проник у квартиру АДРЕСА_9 , звідки викрав ноутбук вартістю 4999 грн, спричинивши ОСОБА_15 матеріальний збиток на вказану суму;
17 серпня 2014 року приблизно о 23 год. проник у гараж

на АДРЕСА_10 , звідки викрав електродриль та велосипеди, спричинивши потерпілій ОСОБА_16 матеріальний збиток на загальну суму 800 грн;
6 вересня 2014 року приблизно о 01 год. 30 хв., скориставшись відсутністю сторонніх осіб, через незачинене вікно проник до квартири

на: АДРЕСА_11 , звідки викрав мобільний телефон, ноутбук, спричинивши потерпілій ОСОБА_17 матеріальний збиток на загальну суму 8333 грн;
13 вересня 2014 року приблизно о 23 год. через металопластикове вікно проник у приміщення бібліотеки на АДРЕСА_12 , звідки викрав три конвектори загальною вартістю 1632 грн, спричинивши КЗ «Нікопольська міська централізована бібліотечна система» матеріальний збиток на вказану суму;
14 вересня 2014 року приблизно о 22 год. зламав ролет на вікні, відігнув віконні ґрати та шляхом віджиму вікна проник у приміщення школи іноземної мови на АДРЕСА_13 , звідки викрав ноутбук, принтер, спричинивши потерпілій ОСОБА_18 матеріальний збиток на суму 1800 грн.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, додані до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, що є підставою відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України для відмови

у відкритті касаційного провадження.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, як і кваліфікація дій

за частинами 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК Україниу касаційній скарзі

не оспорюються.

Доводи засудженого, викладені у касаційній скарзі, щодо невідповідності призначеного покарання внаслідок суворості є необґрунтованими.
Призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 52, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого

ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових злочинів і є відповідним скоєному.
Судом при призначенні покарання повною мірою враховано тяжкість вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК Україниє тяжкими

злочинами та злочином середньої тяжкості.
Враховано судом й дані про особу засудженого, який раніше судимий, вчинив новий злочин, маючи непогашену судимість. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав визнання вини і щире каяття, часткове відшкодування матеріальної шкоди шляхом повернення вкраденого. Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнав рецидив злочину.

З огляду на викладене суд, врахувавши у сукупності тяжкість вчинених злочинів, дані про особу засудженого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, обставини вчинених злочинів тощо, призначив покарання в межах санкції статей за якими його засудив. Підстав вважати таке покарання невідповідним тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого внаслідок суворості суд не вбачає.
У своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просив переглянути вирок в апеляційному порядку, наголошуючи на його незаконності та необґрунтованості, водночас не порушуючи перед апеляційним судом перегляд питання про невідповідність призначеного йому покарання внаслідок суворості. У зв`язку з чим вирок в цій частині апеляційним судом не переглядався. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Крім того, зазначені у касаційній скарзі дані про особу засудженого,

а саме те, що він позитивно характеризується, має постійне місце проживання, активно сприяв розкриттю злочинів не є достатніми підставами для пом`якшення покарання засудженому ОСОБА_4 , з огляду навіть на те, що він, маючи непогашену судимість, вчинив нові умисні корисливі злочини, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку засудженого та небажання стати на шлях виправлення, та з урахуванням також того, що у даному кримінальному провадженні він визнаний винуватим у 18 епізодах викрадення чужого майна за період з січня до вересня 2014 року.

Інших обставин, які б не були враховані судами при призначенні покарання засудженому ОСОБА_4 , у касаційній скарзі ним наведено не було.

Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року

та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 серпня

2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ _______________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3