печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
12 жовтня 2015 року в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно підозрюваного.

Обґрунтовуючи подане клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що слідчим відділом управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000173 від 16.02.2015 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з вимогами ст. 4, п. 3 ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 29, ст.ст. 30, 56 Закону України «Про прокуратуру» діяльність органів прокуратури спрямована на всемірне утвердження верховенства закону, зміцнення правопорядку і має своїм завданням захист від неправомірних посягань гарантовані Конституцією, іншими законами України та міжнародними правовими актами особисті права і свободи людини та громадянина. Органи прокуратури України здійснюють свої повноваження на підставі додержання Конституції України та законів, незалежно від будь-яких органів державної влади, посадових осіб; захищають права і свободи громадян на засадах їх рівності перед законом, незалежно від службового чи майнового стану та інших ознак; вживають заходів до усунення порушень закону, від кого б вони не виходили, поновлення порушених прав і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності осіб, які допустили ці порушення; діють гласно, інформують громадськість про стан законності та заходи щодо її зміцнення.

Прокуратура становить єдину систему, до якої входять також районні прокуратури, на яку відповідно до Конституції України та цього Закону покладається функція нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство. Нагляд має своїм завданням сприяти: розкриттю злочинів, захисту особи, її прав, свобод, власності, прав підприємств, установ, організацій від злочинних посягань; виконанню вимог закону про невідворотність відповідальності за вчинений злочин; запобіганню незаконному притягненню особи до кримінальної відповідальності; охороні прав і законних інтересів громадян, які перебувають під слідством; здійсненню заходів щодо запобігання злочинам, усунення причин та умов, що сприяють їх вчиненню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» до виключної компетенції Генерального прокурора України належить призначення прокурора Автономної Республіки Крим за погодженням з Верховною Радою Автономної Республіки Крим.

Згідно з вимогами ст.ст. 4, 6, 7, 10, 11, 12, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про правила етичної поведінки» посадові особи органів прокуратури зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, представляючи інтереси держави у відносинах з іншими особами, діяти виключно в її інтересах, об`єктивно, сумлінно, компетентно, вчасно, результативно і відповідально виконувати службові повноваження, рішення та доручення органів і осіб, яким вони підпорядковані, підзвітні або підконтрольні, не допускаючи зловживань, а також забезпечувати позитивну репутацію органів державної влади, всіляко сприяти зміцненню довіри громадян до влади, утверджувати чесність, неупередженість та ефективність влади.

ОСОБА_4 прийняв Присягу працівника прокуратури, відповідно до змісту якої він, присвячуючи свою діяльність служінню Українському народові і Українській державі, урочисто присягнув: неухильно додержуватися Конституції, законів та міжнародних зобов`язань України; сумлінним виконанням своїх службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку; захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави; постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов`язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури.

Наказом прокурора АР Крим ОСОБА_4 призначено на посаду старшого прокурора прокуратури міста Сімферополя. Наказом Генерального прокурора України від 21.11.2012 № 1800к йому присвоєний класний чин молодший радник юстиції.

Рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 11.03.2014 № 1729-6/14, тобто всупереч установленому чинним законодавством України порядку, ОСОБА_5 призначено на посаду прокурора Автономної Республіки Крим.

За допомогою не встановлених слідством осіб ОСОБА_5 у березні 2014 року запропонувала ОСОБА_4 продовжити працювати в органах прокуратури Автономної Республіки Крим та виконувати лише розпорядження та накази, надані нею.

У подальшому у березні 2014 року, більш точну дату встановити не виявилось за можливим, не встановленими слідством особами ОСОБА_4 запропоновано перейти до незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, яка увійшла до складу прокуратури Російської Федерації.

Нехтуючи вищевказаними вимогами Конституції і законів України, Присягою працівника прокуратури, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про незаконність призначення ОСОБА_5 на посаду, а також проведення на території АР Крим та міста Севастополя референдуму, наслідком якого стало відокремлення вказаних адміністративно-територіальних одиниць та приєднання їх до складу Російської Федерації, у березні 2014 року, маючи на меті сприяти представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України, погодився на незаконну пропозицію про продовження роботи у складі прокуратури АР Крим, а згодом прокуратури Республіки Крим, без підпорядкування Генеральній прокуратурі України.

Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_4 , перебуваючи у місті Сімферополі АР Крим на посаді старшого прокурора прокуратури міста Сімферополя, достовірно знаючи, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у березні серпні 2014 року, більш точну дату не встановлено, погодився на призначення його на посаду старшого помічника прокурора м. Сімферополя незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, виконував вказівки і розпорядження так званих керівників зазначеної прокуратури.

Створення та діяльність на території України правоохоронного органу іноземної держави призвели до посилення окупації півострова Крим, забезпечили належне функціонування незаконних органів та злочинної організації на чолі з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Цими діями ОСОБА_4 сприяв представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України, що полягало у створенні умов для функціонування на території України іноземного правоохоронного органу, а саме прокуратури Російської Федерації, та забезпечує тривалу окупацію півострова Крим.

З огляду на викладене, 18.09.2015 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Сімферополь АР Крим, громадянину України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вказаному кримінальному провадженні складено письмове повідомлення про підозру.

Посилаючись на наявність підстав для накладення арешту, слідчий просив задовольнити клопотання.

У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив його задовольнити з викладених підстав.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, визнав можливим з метою забезпечення арешту майна розгляд клопотання без повідомлення власника майна.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши подане клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Судовим розглядом встановлено, що 18.09.2015р. стосовно ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та цього ж дня у зв`язку з неможливістю вручення повідомлення про підозру, його направлено у спосіб, передбачений ст. 278 КПК України для вручення повідомлень.

Санкція ч. 1 ст. 111 КК України передбачає як альтернативне додаткове покарання конфіскацію майна, а відтак підставою арешту належного підозрюваній особі майна є сукупність фактичних даних, які вказують на необхідність забезпечення можливої конфіскації майна за вироком суду.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на майно, ОСОБА_4 має у власності 1/3 частку будинку АДРЕСА_2 та 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 .

Згідно з інформацією з Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України, ОСОБА_4 має у власності автомобіль: ВАЗ 111830 д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 р.в., № кузова НОМЕР_2 .

Приймаючи до уваги наявність даних про належність майна, на яке слідчий просить накласти арешт, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає необхідним з метою забезпечення можливої конфіскації майна на виконання вимог ст. 170 КПК України накласти арешт на вказане.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополь АР Крим, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1. 1/3 частку будинку АДРЕСА_2 ;

2. 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 .

3. Автомобіль ВАЗ 111830 д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 р.в., № кузова НОМЕР_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором у даному кримінальному провадженні.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1