Справа № 606/1650/15-к
І м е н е м У к р а ї н и
06 жовтня 2015 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд
Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з середньою - спеціальною освітою, працює слюсарем спиртзаводу с. Кобиловолок раніше не судимого,
за ч. 1ст. 190 КК України,-
17 листопада 2014 року ОСОБА_4 був прийнятий на посаду складача поїздів за сумісництвом в ТОВ «Колістар», згідно наказу № 48-К. Являючись робітником ТОВ «Колістар» за сумісництвом, у - ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами держави - допомогою по безробіттю, шляхом обману Теребовлянського районного центру зайнятості.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на скоєння даного кримінального правопорушення, ОСОБА_4 з метою подальшого отримання допомоги по безробіттю, 25.12.2014 року подав в Теребовлянський районний центр зайнятості заяву про надання статусу безробітного, в якій вказав, що відсутність роботи не має постійного заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно.
На підставі вказаних ОСОБА_4 неправдивих даних щодо працевлаштування, останньому 25.12.2015 року було надано статус безробітного та
з 01.01.2015 року розпочато виплати допомоги по безробіттю.
Перебуваючи в трудових відносинах із ТОВ «Колістар» до 25.03.2015 року,
ОСОБА_4 шляхом обману отримував допомогу по безробіттю, на загальну суму 4023.33 грн., що завдало державному бюджету матеріальну шкоду на вказану
У відповідності до статі 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до Закону України «Про занятість населення» безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Крім повного визнання вини він погодився з усіма доказами по справі, зібраними під час досудового слідства, які доводять його вину у вчиненні кримінального правопорушення, згідно пред`явленого обвинувачення, відмовився від їх дослідження під час судового слідства.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 дав показання, що він погоджується з усіма обставинами викладеними в обвинувальниму акті та пояснив, що працючи у ТОВ «Колістар», та звернувшись до центру заяйнятості не вказав у своїй заяві на отримання субсидії вищевказаного факту.
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 190 КК України, і що його дії кваліфіковано правильно, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
При призначенні покарання, необхідного й достатнього для виправлення ОСОБА_4 відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винну, його позитивну характеристику, а також те, що він раніше не судимий, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання повне визнання вини та щире каяття, всебічне сприяння органу досудового слідства у розслідуванні злочину, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України добровільно відшкодував завдані збитки, приходить до висновку, що підсудному слід призначити покарання в межах санкції статті за це кримінальне правопорушення у виді штрафу.
Керуючись ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті складає 850 грн. в дохід держави.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом тридцяти днів.
ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_5