Справа №295/9090/15-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(на підставі угоди)
28.12.2015 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , неодруженого, військовослужбовця в/ч п/п В НОМЕР_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню за ст. 407 ч. 4 КК України,
з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 , -
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 у зв`язку з укладенням контракту про прийняття на військову службу на три роки 13.10.2011 року був зарахований до списків військової частини НОМЕР_2 , 22.12.2011 р. солдат ОСОБА_7 був переведений для подальшого проходження служби у військову частину НОМЕР_3 , розташовану в АДРЕСА_2 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду снайпера управління 2 аеромобільної роти.
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 був розпочатий процес мобілізації, а тому дія контракту, який закінчувався 13.10.2014 р., продовжений до оголошення відповідного Указу Президента України про демобілізацію.
Усним наказом командира військової частини (польова пошта НОМЕР_4 ) солдату ОСОБА_7 було встановлено місце дислокації та проживання на території 13 окремого аеромобільного батальйону по АДРЕСА_2 , а для військовослужбовців, що мають власне житло (як солдат ОСОБА_7 , що був мешканцем м. Житомира) дозволяється з 17 години до 8 години наступного дня перебувати за місцем проживання.
Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями. Відповідно до вимог ст.ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Разом з тим, відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і отримувати від них інших військовослужбовців.
10квітня 2015 року з 8 години солдат ОСОБА_7 , в порушення ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування військової частини та поважних причин, маючи об`єктивні можливості для прибуття у встановлений час після проведення лікування в обласному наркологічному диспансері, своєчасно до місця проходження військової служби військової частини польова пошта НОМЕР_4 , не з`явився, обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд до 3 червня 2015 р., тобто солдат ОСОБА_7 не з`явився вчасно на військову службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Такі умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин вчиненого в умовах особливого періоду, кваліфіковані за ст. 407 ч. 4 КК України.
В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості.
Суд з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: на мовчання, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника; право на допит під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачу клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд вважає, що укладена угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, умови угоди не суперечать вимогам кодексу (зокрема в частині кваліфікації дій), умови відповідають інтересам суспільства; не порушують прав, свобод чи інтересів інших громадян або осіб; укладені обвинуваченим добровільно, а тому затверджує угоду про визнання винуватості.
Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 394, 473, 474, 475, 374 КПК України, суд
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до апеляційного суду Житомирської області:

1) обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

СУДДЯ: ОСОБА_1