Справа № 357/172/16-к
У Х В А Л А
14 січня 2016 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , за участі прокурора: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква скаргу ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей Білоцерківською місцевою прокуратурою до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення злочину прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 372 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
13.01.2016 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора. Скаржник вказує, що 30.12.2015 року слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області ОСОБА_5 відновлено досудове слідство в кримінальному провадження № 0000225 від 21.01.2015 року, в ході якого прокурор прокуратури м. Біла ОСОБА_6 здійснює нагляд за досудовим слідством та порушив право на захист, що переслідується законом. Багаторазові заяви скаржника в місцеву прокуратуру, прокуратуру Київської області та в Генеральну прокуратуру України про внесення даних в ЄРДР про кримінальне правопорушення прокурором Гнатюком та обов`язок вчинити певні дії - відхилялись та не розглядались. Зміст заяв скаржник підтверджує наявність об`єктивних даних складу злочину, відсутність вчасного надання захисника, грубе порушення прав підозрюваного на захист, яке призвело до тяжких наслідків. В ухвалі Апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2015 року (справа №11-кп/780/1319/15) колегія суддів звертає увагу прокурора, якій подав апеляційну скаргу на рішення місцевого суду від 21.09.2015 року про порушення прав на захист, яке гарантоване ст.6 Конвенцією з захисту прав людини. Враховуючи що скаржник не розуміє суті обвинувачення, оскільки не володіє мовою кримінального судочинства, апеляційний суд підкреслює, що прокурором не враховано п.2 ч.3, ст.42, п.18 ч.3 КПК України. Офіційні відмови 9 жовтня 2015 року (вих. №8711 від 02.10.2015 року) - прокурором м.Біла Церква Бобраніцким; 20 жовтня 2015 року(вих. №06/1/2-1977 вих 15 від 13.10.2015 року)- прокурор Київської області ОСОБА_7 ; 30 листопада 2015 року (вих.№06/1/2-2414 вих.15 від 24.11.2015 р.)- начальник слідчого управління прокуратури області ОСОБА_8 . Його заява про злочин скоєний прокурором ОСОБА_4 за ст. 374 ч. 2 КК України порушення права підозрюваного на захист відправлена з СІЗО за вих. №М-12094 від 14 грудня 2015 року залишено на даний час без відповіді. Скористатись своїм правом оскарження бездіяльність органів прокуратури скаржник не міг тому що досудове слідство закінчено 21.04.2015 року. Також 19.05.2015 року та 21.09.2015 року під час підготовчих судових засідань обвинувальний акт повертався прокурору в зв`язку з невідповідністю вимог КПК України. 30 грудня 2015 року через уповноваженого СІЗО за підписом прокурора ОСОБА_4 скаржнику офіційно повідомлено про відновлення досудового слідства. Скаржник й скарзі просить суд: відновити строк подачі скарги на останню відповідь про відмову внесення даних про кримінальне правопорушення до ЄРДР за підписом Гущесова (начальника слідчого управління прокуратури області); розглянути скаргу на бездіяльність прокурора м. Біла Церква ОСОБА_4 щодо невнесення про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язати вчинити дії передбачені ч.2 ст.306 КПК України; зобов`язати прокурора м. Біла Церква ОСОБА_4 внести відомості до ЄРДР за фактом порушення права на захист про що повідомити належним чином скаржника; розглядати скаргу за обов`язковою його присутністю.

Скаржник в суді скаргу підтримав та просив її задовольнити, просив зобов`язати Білоцерківську місцеву прокуратуру внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення злочину прокурором ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 372 КК України. Також вказував, що суд по даному кримінальному провадженню за обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України чотири рази повертав до прокуратури обвинувальний акт. Прокурором було порушено право на його захист, а саме 21.01.2015 року його затримання відбулося без захисника. Протокол затримання складався вже в приміщенні міліції за участі захисника. Вказував, що 21.01.2015 року не ознайомлювався із матеріалами кримінального провадження, оскільки був на засіданні суду по іншій справі. Зазначив, що на даний час має захисника та перекладача.

Прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги та вказував, що 21.01.2015 року в присутності його (прокурора ОСОБА_4 ) та слідчого Макарука ОСОБА_3 вручено повідомлення про підозру. Слідчим Моліну було роз`яснено його право на захист, від захисника на той час останній відмовився. Коли до слідчого надійшло письмове клопотання про надання йому захисника та перекладача, то постановою слідчого клопотання було частково задоволено залучено захисника та відмовлено у участі перекладача. Протягом тривалого часу Молін відмовлявся ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження, про що маються розписки. 17.04.2015 року ОСОБА_9 в якості захисника було залучено захисника ОСОБА_10 , 20.04.2015 року захисник Мельник, а 21.04.2015 року і сам ОСОБА_9 ознайомилися із матеріалами кримінального провадження. На даний час у Моліна є захисник та перекладач.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 21.01.2015 року ОСОБА_9 було роз`яснено його право на захист, що вбачається із протоколу роз`яснення права на захист (т. 1, а.с. 63 кримінального провадження), окрім того, відповідно до постанови про часткове задоволення клопотання та залучення захисника від 20.02.2015 року (т. 1, а.с. 127 кримінального провадження) було залучено захисника ОСОБА_11 як захисника ОСОБА_3 . Судом встановлено, що на даний час у підозрюваного ОСОБА_3 є захисник та перекладач. Судом встановлено, що ОСОБА_3 26.12.2015 року направлявся лист № 256 першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_12 щодо відсутності підстав вважати, що прокурором ОСОБА_4 вчинено злочин, передбачений ч. 2 ст. 372 КК України.

Тому, на думку суду, доводи ОСОБА_3 щодо бездіяльності прокурора ОСОБА_4 є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає і в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей Білоцерківською місцевою прокуратурою до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення злочину прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 372 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1