Провадження №1кп/155/2/15
Справа №155/481/13-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2015 року місто Горохів
Горохівський районний суд Волинської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника позивача ОСОБА_5 ,
представника відповідача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, працюючого водієм-інкасатором «Ощадбанк» міста Нововолинськ, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 21 грудня 2012 року, близько 12-ої години, керуючи технічно справним автомобілем марки «Ford Transit», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на 164 км + 500 м автодороги «Нововолинськ-Горохів-Берестечко». Неподалік села Борочиче Горохівського району, зі сторони міста Горохів, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, в установлених межах не вибрав безпечної швидкості руху ураховуючи дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з вантажним автомобілем марки «Ford Cargo», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався зі сторони міста Берестечко.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку судово-медичної експертизи №149 від 15 лютого 2013 року, пасажир автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримав тілесну ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки та живота з множинними пошкодженнями внутрішніх органів та їх зміщенням ускладнене масивної кровотечею, що спричинило смерть останнього.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №63 від 16 січня 2013 року, водій автомобіля марки «Ford Cargo», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому верхньої третини правої великогомілкової кістки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 21-ї доби.
В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_7 п.п.2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме:
п.2.3 б) Правил дорожнього руху України: для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний6 бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…;
п.12.1 Правил дорожнього руху України: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку…, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Дії ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілого.
Згідно з принципом безпосередності дослідження доказів, передбаченого ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників процесу суд отримує усно. Не можуть бути визнані як докази відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК України. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених КПК України.
У відповідності до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо отримав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України.
Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.
На досудовому слідстві та під час розгляду справи в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, суду пояснив, що з 27 грудня 2007 року працював водієм-інкасатором у філії Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк». У 2010 році отримав службовий автомобіль марки «Ford Transit», був за ним закріплений і відповідно виконував трудові обов`язки. Підмінним водієм-інкасатором був ОСОБА_9 . Зазначений автомобіль був дещо переобладнаний у місті Києві, був встановлений броньований кузов, підсилені задні ресори, броньоване вітрове скло і за технічними характеристиками став масивнішим.
21 грудня 2012 року, близько 12-ї години 30 хвилин він проїжджав ділянку дороги, що веде до міста Берестечко. Справа від нього в салоні автівки сидів його напарник ОСОБА_9 . Дорожнє покриття було слизьким, обледенілим, покритим вкатаним снігом. Соляно-піщаною сумішшю покриття проїжджої частини дороги не оброблялося. Місцями на дорозі відчувалась наявність вибоїн. Була світла пора доби, видимість у напрямку руху була хорошою. Дорога була прямою. ДТП сталася поблизу села Борочиче Горохівського району. На великій відстані від керованого ним автомобіля він побачив, що у зустрічному напрямку до нього наближається вантажівка. Швидкість руху автомобіля яким він керував була в межах 46 км/год. Швидкість руху банківських автомобілів постійно контролюється навігаторами, що встановлені в обласному відділенні ощадного банку. Коли до зустрічного автомобіля залишилось кілька десятків метрів, керований ним автомобіль очевидно попав у вибоїну, його підкинуло і раптово стало розвертати вліво на зустрічну смугу руху. Він став гальмувати і намагався увімкнути понижену передачу, проте зіткнення уникнути не вдалося. На його погляд є кілька чинників, що сприяли настанню автопригоди, це: аварійний стан проїжджої частини дороги, дорожнього полотна, непридатність його для руху автомобілів та технічний стан транспортного засобу. Керівництву банку доповідав про виявлені несправності автомобіля службовими записками. Правил дорожнього руху не порушував, в момент зіткнення автомобіль був некерований, швидкість руху його була біля 20 км/год.
Обвинувачений просить його виправдати.
В обґрунтування доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, наведених у обвинувальному акті з додатками орган досудового слідства і державний обвинувач навели такі докази:
показання потерпілого ОСОБА_8 , який, будучи допитаним на досудовому слідстві та в судовому засіданні показав, що працює у ТзОВ «Агролан Крупець» водієм. Стаж роботи водія біля 28 років. За ним закріплений вантажний автомобіль «Ford Cargo» самоскид. Вранці 21 грудня 2012 року він виїхав з авто гаражу на виконання трудових обов`язків. Біля 13 години цього ж дня він рухався по автомобільній дорозі у напрямку міста Горохів Волинської області. Автомобіль був завантажений комбікормом загальною масою 12,5 тонн. Приблизно за 15 км до Горохова рухався по своїй смузі руху з швидкістю біля 40-50 км/год. На відстані біля 40 м від свого автомобіля він побачив, що назустріч йому рухається автомобіль облаштований спеціальними проблисковими маячками. Автівку розвернуло різко вліво по ходу її руху і стало нести на його смугу руху. Він застосував екстрене гальмування вивернувши при цьому кермо вантажівки вправо, щоб уникнути зіткнення, проте цього не сталося і автомобілі зіткнулися. Керований ним «Ford Cargo» передньою лівою частиною, а «Ford Transit» правою боковою. Його автомобіль був технічно справним, дорожнє полотно було слизьким, вкатане сніговим покровом, спеціальною соляною сумішшю не оброблене. Жодних претензій матеріального та морального характеру до водія ОСОБА_7 не має і в подальшому мати не буде;
будучи допитаним в якості потерпілого ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що загинувший внаслідок ДТП ОСОБА_9 був його рідним батьком. 21 грудня 2012 року біля 14-ї години йому стало відомо, що внаслідок ДТП, яка сталася поблизу міста Горохів, батько загинув. Згодом йому стали відомі всі обставини скоєння пригоди. Претензій до водія ОСОБА_7 у нього немає і в подальшому не буде. Просить до кримінальної відповідальності його не притягувати;
представник цивільного позивача ТзОВ «Агролан Крупець» ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що при проведені досудового слідства 25 лютого 2013 року, будучи уповноваженим представляти інтереси господарства за довіреністю подав слідчому позовну заяву про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням. ДТП сталася внаслідок порушення обвинуваченим ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України, який керував автомобілем марки «Ford Transit», що належить АТ «Ощадбанк». Розмір збитків спричинених злочином підтверджено висновками автотоварознавчої експертизи і становить 190549 гривень 06 копійок. Позовні вимоги повністю підтримує, просить їх задовольнити та стягнути з цивільного відповідача АТ «Ощадбанк» на користь ТзОВ «Агролан Крупець» 190549 гривень 06 копійок матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням вантажного автомобіля марки «Ford Cargo» реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
показанням представника цивільного відповідача ОСОБА_6 , який зазначив, що 29 березня 2013 року він звернувся до суду з клопотанням про визнання висновку експерта за №13 від 25 лютого 2013 року, складеного експертом автотехнічних досліджень НДЕКЦ при УМВС України у Волинській області ОСОБА_12 недопустимим як доказ у відповідності до ст.88 КПК України.
Подане клопотання представник цивільного відповідача мотивував наступним.
Відповідно до ч.1 ст.69 КПК України експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу», на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.
Статтею 9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України.
Особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів. Відтак експерт ОСОБА_12 не внесений до Реєстру атестованих судових експертів і не має права виконувати постанову слідчого та надавати відповідь про розмір заподіяних збитків.
Розглянувши клопотання представника цивільного відповідача судом було встановлено, що експерт ОСОБА_12 має кваліфікацію судового експерта з правом проведення оцінки колісних транспортних засобів (свідоцтво МФ №8178, видане Фондом державного майна України 25.02.2012 р.) стаж експертної роботи з 2008 року.
Отже, свідоцтво оцінювача, видане Фондом державного майна України від 18.02.2012 року, не дає права експерту ОСОБА_12 проводити авто товарознавчу експертизу та визначати вартість заподіяної шкоди (збитків) у кримінальному провадженні.
За таких обставин, суд вважає, що висновок експерта за №13 від 25.02.2013 року, складений експертом автотехнічних досліджень не може бути визнаний допустимим (належним) доказом у кримінальному провадженні щодо встановлення вартості заподіяних збитків власнику транспортного засобу.
У відповідності до вимог ст.86 ч.2 КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення, а тому такий висновок експерта суд до уваги не приймає.
висновками проведених судово-медичних експертиз встановлено, що на трупі громадянина ОСОБА_9 було виявлено синці обличчя, рани правого ліктевого суглобу, переломи суглобових ділянок правого плеча та ліктьової кісток, крововиливом в м`які тканини голови, тканину легень, брижі кишечника, множинні розриви внутрішніх органів діафрагми, селезінки наднирника та нирки зліва, лівої долі печінки, множинні переломи ребер з обох сторін.
Смерть громадянина ОСОБА_9 наступила внаслідок закритої тупої поєднаної травми грудної клітки та живота з множинними пошкодженнями внутрішніх органів та їх зміщенням, ускладнене масивною крововтратою, що підтверджується малокрів`ям внутрішніх органів. Деструкцією частини печінки, селезінки наднирника, нирки, накопиченням крові в порожнинах тощо.
Виявлені ушкодження виникли внаслідок взаємодії з значною силою з твердими предметами, які мають по площі або ширині, поверхню, якими можуть бути виступаючі частини салону автомобіля. Стосовно живої особи, виявлені на тілі трупа тілесні ушкодження, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння (т.-1 а.с. 63 (25-27) 65).
З висновку експерта за №63 від 16.01.2013 року вбачається, що у громадянина ОСОБА_8 було виявлено тілесне ушкодження: уламковий перелом верхньої третини правої великогомілкової кістки. Дане тілесне ушкодження виникло від дії тупого предмету (предметів), або при ударі об такі, цілком можливо об виступаючі частини салону автомобіля, під час ДТП, в час вказаний в постанові, за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, поскільки для його загоєння необхідний час більше 21-ї доби (т-1 а.с. 110 (72).
висновками судової експертизи технічного стану транспортного засобу за №281 від 28.12.2012 року, проведеної експертом сектору автотехнічних досліджень НДЕКЦ при УМВС України у Волинській області ОСОБА_13 встановлено, що на момент експертного огляду з технічного точки зору рульове керування та ходова частина автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились в технічно несправному стані та непрацездатному стані. Робоча гальмова система знаходилась в працездатному стані.
Технічна несправність та непрацездатність рульового керування у вигляді зламу вала рульового керування виникли під час ударного навантаження в момент ДТП.
Технічна несправність та несправність ходової частини у вигляді розгерметизації переднього лівого та заднього лівого коліс виникли під час ударного навантаження в момент ДТП.
Питання «Чи мав водій автомобіля марки «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_1 можливість виявити несправності перед початком руху?» не вирішувалось з причин вказаних у дослідницькій частині висновку.
Питання «Чи могли виявлені несправності автомобіля марки «Ford Transit» вплинути на керованість ним?» не вирішувались з причин вказаних у дослідницькій частині висновку (т.-1, а.с. а.с. 79 (41); 81 (43).
даними протоколу огляду місця події від 21.12.2012 року, фотознімками та схемами до нього, в яких зафіксовано положення транспортних засобів на місці ДТП (т.-1, а.с. а.с. 43 (5); 49 (11).
даними акту обстеження місця дорожньо-транспортної пригоди, що сталася від 21.12.2012 року де зазначено, що коефіцієнт зчеплення проїзної частини не вимірювався, вид покриття дороги асфальтобетонний, сніговий накат, піщано-сольовою сумішшю не оброблений (т.-1 а.с. 57 (19).
допитом експерта ОСОБА_13 , який будучи допитаним в судовому засіданні показав, що ним проводилась судова-автотехнічна експертиза технічного стану автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час проведення експертизи технічного стану досліджуваного транспортного засобу були виявлені технічні несправності та непрацездатність рульового керування та ходової частини, які виникли під час ударного навантаження в момент ДТП. Ознак які б вказували на несправності та непрацездатність даних систем до ДТП не виявлено.
Щодо несправності опорних підшипників автомобіля «Ford Transit» експерт пояснив, що під час дослідження ходової частини та випробувань робочої гальмівної системи ознак які б вказували на несправності ходової частини не виявлено, тому розбирання елементів ходової частини та їх поглиблене дослідження не проводилось. При дослідженні ходової частини представленого на дослідження автомобіля видимих пошкоджень ресор не виявлено (т.-1 а.с. 194 (55)-195 (56).
з показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 було встановлено, що очевидцями виникнення автопригоди вони не були. Бачили лише транспортні засоби, які зіткнулися. Водій вантажного автомобіля від удару у передню частину кабіни був затиснутий виступаючими частинами кабіни і потребував сторонньої допомоги. Коли на місце ДТП прибули працівники швидкої допомоги, вони констатували факт настання смерті потерпілого який знаходився в легковому автомобілі. Лікарям швидкої допомоги він допоміг помістити в автомобіль потерпілого водія вантажівки (т.-1 а.с. а.с. 71 (33)-72 (34).
показаннями свідка ОСОБА_16 , який будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що 21.12.2012 року в обідню пору доби в чергову частину райвідділу міліції поступило телефонне повідомлення про ДТП. На місці події вони побачили два автомобіля один з яких « ОСОБА_17 » був інкасаторський. Не дочекавшись швидкої допомоги службовим автомобілем він повіз водія ОСОБА_7 до лікарні. По дорозі ОСОБА_18 розповів, що раптово керований ним автомобіль перед роз`їздом з вантажівкою стало зносити вліво, тобто на зустрічну смугу руху. На момент настання ДТП було сонячно, був мороз, був накат снігу і слизько. Під снігом де-не-де поблискував лід. Дорожні знаки були встановлені на повороті в смт. Мар`янівка, знак слизька дорога і знак нерівна дорога. Знаки до місця ДТП десь приблизно за 1,5 км. Від знаків до місця ДТП ще було три повороти, якщо не помиляється, то зона дії знаку до першого повороту. Відстані дії знаків встановлено не було. Дорогу посипали сумішшю десь приблизно через годину. Ним був і складений в той же день адміністративний протокол за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст.140 ч.4 КпАП України відносно ОСОБА_19 інженера по безпеці руху Горохівського райавтодору.
показаннями свідка ОСОБА_20 , який будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що він працює головним інженером Горохівського райавтодору. Близько 14-ї години 21 грудня 2012 року їм стало відомо про настання автопригоди. Відразу він повідомив облавтодор. На місце ДТП прибули біля 16 години 30 хвилин коли вже почало сутеніти. На момент їх прибуття дорожнє полотно вже було посипане спеціальною сумішшю. Зазначена автомобільна дорога відноситься до 3-ї категорії і швидкість руху по ній допустима 80-90 км/год. В акті обстеження місця ДТП від 21.12.2012 року було зазначено, що о 16 годині 30 хвилин дорожнє полотно було оброблене соляно-піщаною сумішшю. Інженер по безпеці руху ОСОБА_19 був притягнутий до адміністративної відповідальності про порушення вимог ст.140 ч.4 КпАП України. Даний протокол не оскаржувався.
свідок ОСОБА_21 будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що 21.12.2012 року біля 12-ї години до нього зателефонувала дружина обвинуваченого ОСОБА_7 і повідомила, що по дорозі до м. Берестечко Горохівського району сталася автопригода. На приймальному відділенні Горохівської ЦРЛ він забрав у ОСОБА_7 табельну зброю та набої до неї. З ОСОБА_18 не спілкувався, оскільки останній знаходився в шоковому стані. На місці ДТП бачив автомобілі, що зіткнулися. Інкасаторський був на лівому боці перекинутий. Дорога була не посипана, загиблий ОСОБА_9 лежав на узбіччі без ознак життя. При ньому складали акт обстеження дороги, котрий він підписував. Пізніше коли він спілкувався з ОСОБА_18 останній повідомив, що коли машину підкинуло її стало нести юзом в ліву сторону по ходу руху. Щодо несправності автомобіля, то ОСОБА_18 звертався з доповідною запискою до керівництва банку, проте про результати доповідної йому нічого невідомо. Наявність дорожніх знаків стверджувати не може, оскільки під час руху до місця ДТП сидів в салоні автомобіля на задньому сидінні. Дорога була нерозчищена, вкатана снігом, місцями «драбина», не оброблена спеціальною сумішшю, слизька. Швидкість інкасаторських автомобілів фіксується через навігаційну систему їх руху.
свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що 21.12.2012 року, коли їм стало відомо про ДТП то на місце події виїхали він, ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Керував автомобілем він особисто. Керував автомобілем при швидкості 30-35 км/год., бо дорожнє покриття було дуже слизьким. Не пригадує, чи звертався ОСОБА_18 до керівництва банку щодо несправності інкасаторського автомобіля. Біля смт. Мар`янівка жодних дорожніх знаків по дорозі особисто він не бачив. Якби вони були в наявності то при швидкості з якою він керував автомобілем він би обов`язково їх побачив.
свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні дав аналогічні показання, показанням свідка ОСОБА_22 . Окрім того показав, що відправляв керівництву лист про заміну шарової опори та ресори.
свідок ОСОБА_26 будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що прибувши на місце ДТП мав на меті забрати вантажний автомобіль. Прибувши на місце ДТП побачили перекинутий на лівий бік автомобіль інкасаторів та їх вантажівку. Водій ОСОБА_8 пояснив, що інкасаторський автомобіль раптово виїхав на смугу руху вантажівки, внаслідок чого сталося зіткнення. Дорога була в жахливому стані, спостерігались «кочки». Зі сторони м. Берестечка знаків жодних не було за виключенням населених пунктів. Попереджувальних знаків «Слизька дорога» він не бачив. Водій ОСОБА_27 говорив, що керував вантажівкою при швидкості руху 40 км/год. дорогу посипали спеціальною сумішшю після того як забрали труп загиблого інкасатора.
свідок ОСОБА_28 будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що на місце ДТП прибув разом з керуючим Горохівського відділення банку. Була 13-а година. На місці події були автомобілі, що зіткнулися, з боку лежав труп загиблого інкасатора. Чи були наявні дорожні знаки попереджувальні пригадати не може.
Під час розгляду кримінального провадження сторона захисту звернулась до суду з письмовим клопотанням про проведення додаткової (повторної) автотехнічної експертизи автомобіля «Ford Transit» яким керував обвинувачений ОСОБА_7 .
В клопотанні сторони захисту зазначалось, що при проведенні досудового слідства заявлене захистом клопотання щодо проведення повторної (додаткової) експертизи технічного стану автомобіля слідчим були залишені без задоволення.
висновками судової автотехнічної експертизи з дослідження технічного стану автомобіля «Ford Transit» встановлено, що:
гальмівна система автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на момент експертної перевірки знаходиться в технічно справному стані і може виконувати свої основні конструктивні функції по зменшенні швидкості руху автомобіля, повній його зупинці та утримання його в нерухомому стані під час зупинки чи стоянки;
система рульового керування автомобіля, що досліджувався, на момент експертної перевірки знаходиться в технічно несправному стані по причині порушеного кінематичного зв`язку в місці шліцевого з`єднання рульової колонки з рульовим валом;
ходова частина автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на момент експертної перевірки знаходиться в технічно несправному стані по причині руйнованого добавленого середнього листа правої ресори, зміщеного з пачки добавленого середнього листа лівої ресори, деформації (вм`ятини) корпуса заднього правого амортизатора, відсутності тиску повітря в шинах переднього і заднього лівих коліс, деформованого диска правого переднього колеса та осьового люфта в опорних підшипниках амортизаційних стійок підвіски передніх коліс;
на автомобілі «Ford Transit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в кожній ресорі підвіски задніх коліс встановлені додатково по третьому листу всередині, між заводськими листами, метою встановлення яких є підсилення підвіски задніх коліс;
несправність ходової частини у вигляді тріщини середнього листа правої ресори в зоні його кріплення між стрем`янками, виникла до ДТП;
несправності ходової частини у вигляді осьового люфта в опорних підшипниках амортизаційних стійок підвіски передніх коліс виникли в процесі експлуатації автомобіля, тобто до ДТП;
несправність ходової частини у вигляді деформації (вм`ятини) корпуса заднього правого амортизатора могла виникнути як в процесі руху до ДТП так і під час ДТП або після неї в процесі транспортування автомобіля до місця зберігання. Встановити експертним шляхом більш точний момент настання даної несправності не представляється можливим;
несправність ходової частини автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у вигляді тріщини середнього листа правої ресори в зоні його кріплення між стрем`янками приводить до різної жорсткості зліва і справа конструкції підвіски задніх коліс, що в свою чергу призводить до крену, особливо в завантаженому стані. Проте при технічно справних амортизаторах дана несправність не буде чинити впливу на безпеку руху;
люфт в опорних підшипниках амортизаційних стійок підвіски передніх коліс автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , свідчить про початок зносу в елементах цих підшипників, а тому для запобігання процесу руйнування підшипників, який відбувається, як правило, під час руху автомобіля, їх заміна є необхідною;
наскільки відповідає ходова частина автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по технічних характеристиках заміненому на броньований кузов автомобіля встановити експертним шляхом не представляється можливим, як і не представляється можливим встановити, яким чином дана заміна кузова впливає на безпеку руху даного автомобіля;
Під час огляду автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , експертом було виявлено частково руйнований пильник внутрішнього карданного шарніра лівої півосі і нашарування мастильних матеріалів на елементах підвіски переднього лівого колеса в зоні обертання півосі з частково руйнованим (надірваним) пильником. Крім того було виявлено руйнування елементів самого карданного шарніра та його голкових підшипників.
Отже, судячи із слідів наносу мастильних матеріалів на пильнику півосі та на елементах підвіски переднього лівого колеса, руйнування (розрив) пильника внутрішнього карданного шарніра лівої півосі автомобіля відбулось до ДТП. А руйнування самого карданного шарніра відбулось безпосередньо перед ДТП, оскільки рух з такою несправністю практично неможливий, або в процесі розвитку ДТП.
Несправність трансмісії автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у вигляді блокування переднього лівого колеса (разом з колесом) в процесі руху може привести до виникнення обертового моменту навколо заблокованого колеса (в даному випадку обертового моменту проти напрямку руху годинникової стрілки навколо переднього лівого колеса) і, як наслідок, може привести до втрати курсової стійкості транспортного засобу зносу, особливо під час руху на ділянках дороги з низьким коефіцієнтом зчеплення.
В судовому засіданні учасники судового провадження, зокрема, сторона захисту звернулася з клопотанням про проведення автотехнічної експертизи обставин дорожньо-транспортної пригоди. В свою чергу, в тому ж судовому засіданні сторона обвинувачення звернулася до суду з письмовим клопотанням про проведення комплексної комісійної судової автотехнічної та трасологічної експертизи транспортного засобу. В клопотанні сторона обвинувачення зазначала, що висновки судового експерта НДЕКЦ при УМВС України у Волинській області ОСОБА_13 №281 від 28.12.2012 року та судового експерта Волинського відділення Львівського НДІСЕ ОСОБА_29 за №8111 від 14.11.2013 року суттєво відрізняються між собою щодо наявності в транспортному засобі автомобіля марки «Ford Transit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 технічних несправностей та механізму їх пошкодження і ці розбіжності можуть бути усунуті лише шляхом призначення та проведення зазначеної експертизи. Головною установою для проведення такої експертизи було визначено ДНДЕКЦ при МВС України.
При проведенні експертизи комісією експертів було встановлено, що аналіз кінематики роботи трансмісії передньопривідного автомобіля дає підстави вважати, що внутрішній шарнір рівних кутових швидкостей призначений для передачі крутного моменту на переднє колесо переважно шляхом упору підшипників «тришипа» у фасонні виступи стакану шарніру з порівняно невеликим поздовжнім зміщенням цього «тришипа», у той час, як зовнішній шарнір рівних кутових швидкостей працює ще й в умовах поворотів передніх коліс при маневруванні автомобіля, що відзначає принципово різну конструкцію цих шарнірів.
З наведених причин судові експерти вважають, що виникнення блокування (зупинки одного з передніх коліс досліджуваного автомобіля під час руху), яке обумовлене руйнацією голкових підшипників, з відповідним неконтрольованим зміщенням цього транспортного засобу справа ліворуч, є малоймовірним. Разом з цим, слід мати на увазі, що на момент ДТП дорожнє покриття вкрите обледенілим сніговим накатом, що в разі руйнації голкових підшипників під час руху могло призвести до короткочасного «пригальмовування» лівого переднього колеса і, відповідно, самовільного виникнення неконтрольованого уводу автомобіля справа ліворуч, тобто в напрямку смуги зустрічного руху. Особливо слід наголосити, що в даному конкретному випадку у комісії експертів немає підстав технічного характеру дійти висновку про те, що руйнація голкових підшипників внутрішнього шарніру рівних кутових швидкостей обумовлена дією навантажень аварійного характеру, які виникли під час зіткнення транспортних засобів, оскільки ударний взаємоконтакт не відобразився ані деформаційно, ані руйнаційно на інших сполучених деталях трансмісії. Те ж саме відноситься і до переміщення аварійного автомобіля за допомогою вантажопідйомного крану: оскільки будь-яких деформаційних пошкоджень деталей, які безпосередньо сполучаються з «тришипом», на якому знаходилися зруйновані голкові підшипники, під час експертного огляду виявлено не було. Тому у комісії експертів відсутні об`єктивні підстави технічного характеру вважати, що зазначене переміщення могло спричинити руйнацію цих підшипників, тобто вказані руйнації виникли до зіткнення з автомобілем «Ford Cargo».
Причиною бокового уводу автомобіля може бути:
стан проїзної частини;
технічний стан автомобіля;
дії водія транспортного засобу (гальмування, прискорення автомобіля, виворіт керованих коліс, тощо).
Боковий увод автомобіля може виникнути при недостатньому поперечному зчепленні шин з дорогою. Причиною виникнення розвертаючого моменту, котрий розвертає автомобіль у горизонтальній площині, можуть бути різні сили зчеплення з дорожнім покриттям з правої та лівої сторони транспортного засобу, котрі обумовлені зміною коефіцієнта зчеплення коліс правового та лівого бортів автомобіля через неоднаковий стан дорожнього покриття. Особливо небезпечна різниця коефіцієнта зчеплення при гальмуванні, коли повздовжні сили і розвертаючий момент набувають великих значень.
З урахуванням проведених вище досліджень можна сказати, що причиною бокового уводу автомобіля могла бути несправність трансмісії, що раптово проявилася під час експлуатації цього автомобіля і в даному випадку могла знаходитися в причинному зв`язку з виникненням даного ДТП.
Тому судові експерти вважають, що в такій ситуації (при умові руйнації підшипників у процесі руху автомобіля) дії водія ОСОБА_7 вимогами ПДР не регламентовані у зв`язку з перебуванням цього водія в аварійній обстановці.
Аварійна обстановка це така дорожньо-транспортна ситуація, в якій водій не має технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути дорожньо-транспортної пригоди.
Оскільки дії водія, який знаходиться в аварійній обстановці вимогами ПДР не регламентується (вони залежать від особистих психофізіологічних якостей водія (його кваліфікації, досвіду, темпераменту, стійкості нервової системи тощо), а також його практичних навичок та вміння керування транспортним засобом в екстремальних ситуаціях), то дати експертну оцінку діям водія автомобіля «Ford Transit» ОСОБА_7 (з точки зору можливості застосування ним в процесі розвитку даної ДТП додаткових дій, спрямованих на ушкодження зіткнення транспортних засобів, тобто відповідної технічної можливості) не вбачається можливим, і його дії, з цього моменту не можуть бути оцінені щодо вимог ПДР України, оскільки він своїми діями, як водій не міг керувати автомобілем, так як автомобіль рухався під дією сил, які спричинили боковий увод.
При оцінці дій водія в умовах аварійної ситуації слід ураховувати, що прийняті дії водія, направлені на уникнення пригоди, здійснюються з урахуванням слідуючих факторів:
небезпека для руху;
небезпека для життя водія та пасажирів.
Однак Правила дорожнього руху не мають вказівок та рекомендацій, як діяти водієві в цілях самозахисту. У Правилах лише вказано, що водій має право відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтва громадян. Ці положення зафіксовані вимогами п.2.14 е ПДР України.
Висновками проведеної експертизи встановлено, що встановити експертним шляхом чи була встановлена на автомобіль «Ford Transit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у момент зіткнення саме та ліва піввісь, яка досліджувалася експертом ОСОБА_29 у даному випадку не виявилось можливим з причин, указаних в дослідницькій частині цього висновку.
На момент експертного огляду система рульового керування та ходова частина автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 знаходилися в технічно несправному стані.
Гальмова система автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на момент експертного огляду знаходиться в працездатному стані.
Оскільки будь-яких деформаційних пошкоджень деталей, які безпосередньо сполучаються з «тришипом», під час експертного огляду не виявлено, у експертів відсутні об`єктивні підстави технічного характеру вважати, що переміщення автомобіля за допомогою вантажопідйомних механізмів (краном) могло спричинити руйнацію зазначених підшипників.
У даному випадку у комісії експертів не має підстав технічного характеру дійти висновку про те, що руйнація голкових підшипників внутрішнього шарніру рівних кутових швидкостей обумовлена дією навантажень аварійного характеру, які виникали під час зіткнення транспортних засобів, оскільки ударний взаємоконтакт не відобразився ані деформаційно, ані руйнаційно на інших сполучених деталях трансмісії, тобто вказані руйнації виникли до зіткнення з автомобілем «Ford Cargo».
Оскільки місце розташування «тришипа» з голковими підшипниками розташовані в зоні, яка візуально не проглядається, водій ОСОБА_7 та особи, які відповідальні за технічний стан даного автомобіля, могли не мати технічної можливості виявити несправність трансмісії шляхом використання (застосування) загальновідомих методів технічної діагностики під час перевірки технічного стану автомобіля перед виїздом на лінію.
Виявлені при експертному дослідженні несправності трансмісії, з технічної точки зору, не повинні були призвести до блокування (зупинки внаслідок заклинювання) будь-якого з передніх ведучих коліс досліджуваного автомобіля, яке спричинило б утрату керованості, але руйнація голкових підшипників привідного валу (напіввісі) під час руху могла обумовити самовільне виникнення неконтрольованого уводу автомобіля справа ліворуч з причин, наведених у дослідницькій частині даного висновку.
З технічної точки зору причиною даної ДТП є виїзд автомобіля «Ford Transit» на зустрічну смугу руху внаслідок бокового уводу автомобіля котрий у свою чергу міг бути спричинений руйнацією голкових підшипників привідного валу (напіввісі), що раптово проявилася під час експлуатації транспортного засобу.
Руйнація голкових підшипників привідного валу (напіввісі) під час рух могла обумовити самовільне виникнення неконтрольованого уводу автомобіля ліворуч. У таких умовах водій автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 був позбавлений технічної можливості своїми діями вивести керований ним автомобіль, з заносу та уникнути зіткнення з зустрічною вантажівкою, оскільки інтенсивність уводу ліворуч визначалася не стільки регламентованими ПДР діями водія, скільки об`єктивними законами механіки, так як автомобіль рухався під дією сил, які виникли внаслідок бокового уводу.
У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Ford Cargo» ОСОБА_8 повинен був діяти до вимог п.12.3 ПДР України.
У даній дорожній обстановці (при умові руйнації підшипників у процесі руху автомобіля) дії водія ОСОБА_7 вимогами ПДР України не регламентовані у зв`язку з перебуванням цього водія в аварійній обстановці.
У даній дорожній обстановці з моменту виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля «Ford Cargo» ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути ДТП шляхом зупинки автомобіля до місця зіткнення.
У даній дорожній обстановці (при умові руйнації підшипників у процесу руху автомобіля) дії водія ОСОБА_7 вимогами ПДР не регламентовані у зв`язку з перебуванням цього водія в аварійній обстановці. Дати експертну оцінку діям водія автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 (з точки зору можливості застосування ним в процесу розвитку даної ДТП додаткових дій, спрямованих на уникнення зіткнення транспортних засобів, тобто відповідної технічної можливості) не вбачається можливим, оскільки він своїми діями, як водій, не міг керувати автомобілем так як автомобіль рухався під дією сил, які спричинили боковий увод.
Суд критично ставиться до висновків експерта за №281 від 28.12.2012 року (т.-1 а.с. а.с.79 (41) 85 (47) проведеної спеціалістом НДЕКЦ при УМВС України у Волинській області. Аналізуючи такі висновки експертизи суд враховує, що в їх основу покладено лише об`єктивно встановлені обставини, а саме наявність слідів контактування автомобілів «Ford Transit» та «Ford Cargo» із зазначенням їх особливих характеристик, що дозволяють зробити однозначний висновок про те, що наявні сліди (механічні ушкодження) виникли внаслідок ДТП. У висновках жодним чином не вказано про наявність несправностей транспортного засобу, часу їх виникнення, чи могли вплинути виявлені несправності на керованість транспортного засобу, зокрема, задніх ресор автомобіля та опорних підшипників, а тому такі висновки не відображають дійсних обставин справи і суд до уваги їх не приймає.
Оцінюючи безпосередньо досліджені під час судового розгляду докази надані суду сторонами кримінального провадження, та обставини, що були встановлені під час розгляду справи в сукупності, суд дійшов висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що кваліфікується, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості та смерть, визнається судом не доведеним, оскільки стороною обвинувачення не було надано достатніх належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_7 у скоєнні цього злочину, а тому обвинуваченого необхідно виправдати за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, виходячи з наступного.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України як на досудовому слідстві так і в суді не визнав. Дослідивши його показання, які були ним дані на досудовому слідстві та в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що його показання не змінювалися, були логічними, послідовними, достовірними та обґрунтованими, тому суд оцінює їх як правдиві та однозначні.
Так, за пред`явленим ОСОБА_7 обвинуваченням за ч.2 ст.286 КК України останньому інкримінується, що він керуючи технічно справним автомобілем, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, в установлених межах не вибрав безпечної швидкості руху ураховуючи дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з вантажівкою, яка рухалася у зустрічному йому напрямку, внаслідок чого пасажир автомобіля «Ford Transit» ОСОБА_9 отримав смертельну травму, а водій вантажівки, що рухалася у зустрічному напрямку ОСОБА_8 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, чим порушив п.п.2.3 б), п.12.1 Правил дорожнього руху України.
В прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_7 п.п.2.3 б), п.12.1 Правил дорожнього руху України.
Порушення п.п.2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 відповідно до висновків судової комплексної комісійної судової автотехнічної та трасологічної експертизи №9-50/51-242б-8512/14-52 від 27.07.2015 року не знаходиться у причинному зв`язку з подією та наслідками, що настали і виразилися в тому, що на момент ДТП дорожнє покриття було вкрите обледенілим сніговим накатом, що у разі руйнації голкових підшипників під час руху могло призвести до короткочасного «пригальмовування» лівого переднього колеса і, відповідно, самовільного виникнення неконтрольованого уводу справа ліворуч тобто в напрямку смуги зустрічного руху.
В такій ситуації (при умові руйнації підшипників у процесу руху автомобіля) дії водія ОСОБА_7 вимогами ПДР не регламентовані у зв`язку з перебуванням цього водія в аварійній ситуації, оскільки несправність трансмісії, що раптово проявилася під час експлуатації цього автомобіля, у даному випадку могла знаходитися у причинному зв`язку з виникненням ДТП.
З технічної точки зору причиною даної ДТП є виїзд автомобіля «Ford Transit» на зустрічну смугу руху внаслідок бокового уводу автомобіля, котрий у свою чергу міг бути спричинений руйнацією голкових підшипників привідного валу (напіввісі), що раптово проявилася під час експлуатації транспортного засобу.
Додаткова судова комплексна комісійна судова автотехнічна та трасологічна експертиза проводилась комісією судових експертів фахівців, які мають спеціальну експертну підготовку з участю головного судового експерта відділу автотехнічних досліджень лабораторії автотехнічих, товарознавчих та спеціальних видів досліджень НДІСЕ, який має повну вищу технічну освіту з освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст», кваліфікацію судового експерта вищого класу з атестацією за експертними спеціальностями «Дослідження знарядь, агрегатів, інструментів, ідентифікація цілого по частинах», «Дослідження обставин і механізму ДТП», «Дослідження технічного стану транспортного засобу».
Будь-яких заяв, клопотань стосовно повноти і об`єктивності проведеної по справі комплексної комісійної судової автотехнічної та трасологічної експертизи сторонами кримінального провадження в процесі судового розгляду заявлено не було.
Висновок зазначеної експертизи за №9-50/51-242б-8512/14-52 від 27.07.2015 року суд вважає науково обґрунтованим та зробленим на підставі ретельного аналізу наданих на експертне дослідження матеріалів кримінального провадження, а також узгоджується з іншими зібраними в процесі провадження досудового розслідуваннями та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Пленум Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлена ст.286 КК України суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначити у вироках, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норм яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та суспільно-небезпечними наслідками.
У відповідності до вимог ПДР України п.1.10 «Нерівна дорога», ділянка дороги, що має нерівності проїзної частини хвилястості, напливи, спучування.
Знак повинен установлюватись перед ділянками автомобільних доріг, що мають нерівності проїзної частини, напливи, спучування величина яких перевищує норми, допустимі державним стандартам ДСТУ 3587-97 вимоги до експлуатаційного стану. Гранична допустима висота дорожніх напливів від 2 до 4 см, глибина як до 6 см залежно від категорії дороги.
При виявлені будь-яких відхилень від вимог зазначеного стандарту повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості.
Пункт ПДР України 1.13 «Слизька дорога», ділянка дороги з підвищеною слизькістю проїзної частини.
Даний знак інформує водія про те, що попереду ділянка дороги зі слизьким покриттям. Тому, наближаючись до такої ділянки, водій зобов`язаний знизити швидкість, щоб проїхати її з дотриманням заходів безпеки обережно.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 покликався на те, що під час руху керованого ним автомобіля неподалік селища Мар`янівка, попереджувальних знаків 1.10 «Нерівна дорога» та 1.13 «Слизька дорога» він не бачив, тобто їх не було встановлено. Щодо відсутності попереджувальних знаків на даній ділянці дороги аналогічні показання показанням обвинуваченого ОСОБА_7 дав в судовому засіданні і свідок ОСОБА_22 , який показав, що до місця ДТП він керував службовим автомобілем, швидкість була 30-35 км/год. Якби на даній ділянці дороги були встановленні дорожні попереджувальні знаки, він обов`язково би їх бачив.
В своїх показаннях потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні також пояснив, що рухаючись зі сторони міста Берестечко по напрямку до місця ДТП керував автомобілем «Ford Cargo», проте жодних попереджувальних знаків згідно ПДР України, окрім «Населені пункти» він не бачив.
На думку суду, з огляду на вищенаведене, можна зробити висновок, що в разі наявності попереджувальних знаків 1.10 «Нерівна дорога» та 1.13 «Слизька дорога» зі сторони селища Мар`янівка по напрямку до міста Берестечко (зона дії знаків була встановлена 5 км) то аналогічні знаки повинні були б встановлені і з протилежної сторони дороги, тобто по напрямку руху з міста Берестечко до селища Мар`янівка, через село Борочиче, де безпосередньо і сталася ДТП.
Органу досудового слідства, необхідно було провести додатковий огляд місця дорожньо-транспортної пригоди обстеживши при цьому наявність дорожніх попереджувальних знаків, як з боку селища Мар`янівка до міста Берестечко так і в зворотному напрямку. В протоколі огляду місця ДТП жодним чином не зазначено в зоні дії яких дорожніх знаків сталася ДТП. Водії транспортних засобів учасники ДТП зі схемою автопригоди не ознайомлені, підписи їх відсутні. В разі перебування водіїв у лікувальних закладах на момент проведення огляду можливо було залучити представників господарств (установ). Понятими при огляді місця події слідчим було залучено заінтересованих осіб, які можуть бути зацікавлені про хід розслідування ДТП та розгляду справи в суді. Слідчий не перевірив в яких стосунках перебувають особи залучені для проведення слідчої дії, з особами, що керували транспортними засобами (родинних, робочих тощо).
Не проведений органом досудового розслідування і слідчий експеримент, з метою встановлення конкретного місця початку раптового заносу (уводу) вліво на зустрічну смугу керованого автомобіля ОСОБА_7 при умові наявності вибоїн, ям, обледеніння дорожнього покриття, нерівностей проїзної частини дороги, та встановлення відстані між транспортними засобами, що рухалися у зустрічному напрямку, адже показання водіїв різняться між собою.
Вищенаведене свідчить про недбалість працівників органі досудового слідства при виконанні ним своїх службових обов`язків.
Згідно ст.223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
У разі отримання під час проведення слідчої (розшукової) дії доказів, які можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий, прокурор зобов`язаний провести відповідну слідчу (розшукову) дію в повному обсязі, долучити складені процесуальні документи до матеріалів досудового розслідування та надати їх суду у випадку звернення з обвинувальним актом. Результат слідчого експерименту може бути порушенням та обмеженням прав та законних інтересів підозрюваного.
Докази, що були наведені стороною обвинувачення жодним чином не довели ні механізму настання автопригоди, ні самого факту вчинення кримінального правопорушення, не встановлено також причинного зв`язку з автопригодою та наслідками, що настали.
Судом встановлено, що швидкість автомобілів до моменту настання автопригоди та в момент її настання, що рухалися 21.12.2012 року відповідно становила: «Ford Transit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 46 км/год., перед зіткненням 22 км/год., вантажний автомобіль «Ford Cargo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 40-45 км/год. Швидкість встановлена згідно витягу з системи супутникової навігації і позиціювання, яка дозволяє вимірювати місце положення об`єкта з метровою точністю і вимірювати швидкість об`єкту пересування з точністю 0,1 м/с (т.-1 а.с. а.с. 168 (130); 207 (168) 223 (184).
З показань водія автомобіля «Ford Cargo» ОСОБА_8 даних ним у судовому засіданні відстань між автомобілями, що рухалися в зустрічному напрямку в момент виникнення небезпеки для руху була біля 40 метрів, з показань водія ОСОБА_7 ця відстань була 20-25 метрів.
У даній дорожній обстановці з моменту виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля «Ford Cargo» ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути ДТП шляхом зупинки автомобіля до місця зіткнення.
У даній дорожній обстановці (при умові руйнації підшипників у процесу руху автомобіля) дії водія ОСОБА_7 вимогами ПДР не регламентовані у зв`язку з перебуванням цього водія в аварійній обстановці. Дати експертну оцінку діям водія автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 (з точки зору можливості застосування ним в процесі розвитку даної ДТП додаткових дій, спрямованих на уникнення зіткнення транспортних засобів, тобто відповідної технічної можливості) не вбачається можливим оскільки він своїми діями як водій, не міг керувати автомобілем так як автомобіль рухався під дією сил, які спричинили боковий увод.
Отже, водій ОСОБА_18 не маючи обов`язку передбаченого ПДР України, не передбачав і не міг передбачати виникнення аварійної обстановки, зумовленої технічним станом керованого ним автомобіля і станом дорожнього полотна, будь-яких порушень Правил дорожнього руху з його боку не встановлено.
Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, недоведеність хоча б однієї частини його складу тягне відсутність складу кримінального правопорушення в цілому.
Стаття 10 КПК України встановлю рівність всіх перед законом і судом.
Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України та аналогічна позиція держави закріплена й у ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Таку позицію висловлює Пленум Верховного Суду України в Постанові №9 від 01 листопада 1996 року (з наступними змінами) «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» в пункті 18, а відповідно до пункту 19 цієї ж постанови визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати лише за умови доведеності її вини.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статей 10 і 11 Загальної декларації прав людини та ст.14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права, кожна людина яка обвинувачується у вчиненні злочину, має право вважатися безвинною доти, доки її вина не буде встановлена законним шляхом прилюдного розгляду її справи незалежним і безстороннім судом на основі повної рівності з додержанням всіх умов справедливості, із забезпеченням всіх можливостей для захисту.
Разом з тим, відповідно до ст.46 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ судом застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
У відповідності до ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляд всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Тож, будь-які припущення, думки, догадки, якими б вони привабливими вони не були і кому б вони не належали, при вирішенні питання про вину особи доказами не можуть бути і значення не мають. Вони можуть бути використані лише для висунення версій, але не для обґрунтування вини. Такі припущення лише підтверджують сумнів, а він має бути витлумачений тільки на користь обвинуваченої особи.
Така позиція також знаходить своє відображення і в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку».
Відповідно до п.23 вказаної постанови є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Положеннями ст.337 КПК України закріплено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Таким чином, аналіз перерахованих вище доказів на підставі об`єктивно з`ясованих обставин підтвердженими доказами дослідженими у процесі й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та враховуючи, що можливості для збору додаткових доказів вичерпано, а стороною обвинувачення не було надано жодних інших відносних і допустимих доказів, які б вказували і однозначно підтверджували повною і достатньою мірою обставини того, що в результаті злочинних дій ОСОБА_7 за яких сталося зіткнення з автомобілем, що рухався у зустрічному напрямку внаслідок «уводу» керованого обвинуваченим, підкріпленими висновками експертиз, а тому оцінивши та проаналізувавши надані сторонами докази, всебічно й повно дослідивши всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, аналіз яким дано вище, суд, керуючись законом, ґрунтуючись також на засадах справедливості, виваженості приходить до висновків, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України не знаходить свого підтвердження, а тому його слід виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, оскільки зібрані у справі докази не підтверджують вказаного обвинувачення, всі можливості зібрання додаткових доказів вичерпані, а сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, а тому суд тлумачить їх на користь обвинувачення. Обвинувачення не має достатнього доказового підґрунття, забезпечується неналежними суперечливими доказами, які не заслуговують довіри, а можливість отримання будь-яких інших об`єктивних доказів вини особи вичерпано.
У відповідності до ст.124 КПК України процесуальні витрати розподіляються у разі ухвалення обвинувального вироку. Таким чином, понесені по цій справі та підтвердженні судові витрати на залучення експерта компенсуються за рахунок держави.
Згідно положень ч.3 ст.129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_7 обирався у вигляді особистого зобов`язання (а.с. 190 (151).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.17, 368-371; 373; 374; 376; 394; 395 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України визнати не винним та виправдати через відсутність в його діянні складу кримінального правопорушення.
Цивільний позов заявлений ТзОВ «Агролан Крупець» про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином залишити без розгляду.
Міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання скасувати.
Понесені у даній справі та підтверджені судові витрати за проведення автотехнічних експертиз віднести на рахунок держави.
Речові докази по справі: автомобіль марки «Ford Transit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належний АТ «Ощадбанк» після набрання вироком законної сили, повернути законному володільцю.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області, шляхом її подачі через Горохівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити виправданому та прокурору.

Головуючий /підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Горохівського районного суду ОСОБА_1