НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
23 вересня 2015 року Справа № 322/863/15

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острівське Новомиколаївського району Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має середню-спеціальну освіту, не одружений, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 125 КК України,

встановив:
05 липня 2015 року, о 04 год. 39 хв., ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на відкритій площадці поблизу бару «Яна», розташованого за адресою: вул. Войкова, 100, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень наніс ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , два удари кулаком правої та лівої руки по обличчю, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді посттравматичної нейропатії лицьового нерву зліва, садна і травматичного набряку м`яких тканин обличчя.

Вказані тілесні ушкодження утворилися в результаті не менше трьох травматичних впливів тупими об`єктами в область обличчя. Згідно з висновком судово-медичного експерта від 16.07.2015 № 205, пошкодження в області обличчя у ОСОБА_5 , зокрема травматичне периферичне пошкодження гілок трійчастого нерва, потягло за собою помірне порушення їх функцій на день освідування кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою 5% постійної втрати працездатності.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за частиною другою статті 125 КК України, а саме як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило незначну втрату працездатності.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу та вищезазначеного висновку експерту. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_4 , пояснив суду, що він дійсно, 05.07.2015 на ґрунті особистих неприязних відносин наніс ОСОБА_5 два удари кулаком правої та лівої руки по обличчю, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження. Також обвинувачений зазначив, що намагався примиритися з потерпілим, зокрема 20.08.2015 поштовим переказом надіслав йому гроші в сумі 400,00 грн., що підтвердив квитанцією.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, який, згідно з характеристикою від 31.07.2015 № 1636, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність у нього судимостей, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, а також тяжкість вчиненого ним злочину, суд дійшов висновку про те, що призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся, речові докази та документально підтверджені процесуальні витрати у справі відсутні.

Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 125, КК України, ст.ст. 349, 373 376, 393, 395, 532, КПК України, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн. (одна тисяча двадцять гривень).

2. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний 30 липня 2015 року ОСОБА_4 , залишити без змін.

3. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1