Провадження № 1-кп/646/613/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.15 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001760 від 17.08.2015 року за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,-
встановив:

13.08.2015 року близько 17.00 години, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, попрямував на АДРЕСА_2 , де знаходячись за вказаною адресою, побачив на ґрунтовій поверхні, а саме на колодязі госфекальної каналізації металеву кришку люку, якою в той момент вирішив таємно заволодіти. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 підійшов до металевої кришки люку, яка належить КП «Харківводоканал», де діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, зняв, тим самим таємно викрав кришку люку з колодязя госфекальної каналізації, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 268 від 17.08.2015 року - 1306, 94 гривень. Після чого, ОСОБА_4 направився в бік проїзної частини дороги, та спробував зникнути з місця скоєння злочину з викраденим майном, однак, з причин не залежних від його волі, розпорядитися викраденим майном, тобто довести свій злочинний намір до кінця не зміг, так як, був затриманий співробітником міліції, який викрив останнього в скоєнні даного злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, у вчиненому розкаявся та в ході допиту надав суду показання як це викладено у даному вироку.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідають фактичним обставин справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин вчинення злочину, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на скоєння таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, в силу ст.89 КК України є раніше не судимою особою, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання винного судом не встановлено.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, наведених вище даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у виді громадських робіт.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, прокурором під час розгляду справи та судових дебатів клопотань про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу не заявлялось, а також враховуючи положення статті 22 КПК України щодо змагальності сторін у кримінальному провадженні, обрання судом обвинуваченому запобіжного заходу за власною ініціативою за таких обставин не є можливим.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 100, 128, 369, 370, 373, 374, 375 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Речовий доказ:

Кришку люку з колодязя госфекальної каолінізації, яку передано на відповідальне зберігання представнику КП «Харківводоканал», після набрання вироком законної сили, вважати повернутою її законному володільцю.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1