Справа № 336/6950/15-к
Пр. № 1-кп/336/573/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ранішен не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України,
Під час судового засідання, суд -

ВСТАНОВИВ:
Так, з 31 липня 2014 року солдат ОСОБА_4 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді номеру обслуги 3 батареї 1 гаубичного дивізіону.

У цей же день ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу зазначеної частини та поставлено на всі види забезпечення.

Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-XII зі змінами, визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 17 березня 2014 року оголошено Указ Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.

З 25 квітня 2015 року солдат ОСОБА_4 перебував на лікуванні у Запорізькому військовому госпіталі військова частина НОМЕР_2 .

13 травня 2015 року солдата ОСОБА_4 було виписано з вказаного лікувального закладу та останній був зобов`язаний прибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Проте, 13 травня 2015 року солдат ОСОБА_4 для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 з лікувального закладу не прибув.

Однак, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби 13 травня 2015 року, не з`явився вчасно без поважних причин на службу, а саме до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та ухилявся від проходження військової служби до 16 вересня 2015 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України визнав повністю, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, та вказав, що вчинив злочини у зв`язку з тим, що йому надоїло служити.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності його позиції, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця вчасно без поважних причин на службу, вчинене в умовах особливого періоду.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, сприяння досудовому розслідуванню та судовому розгляду, встановленню істини в кримінальному проваджені, наявність на утриманні малолітніх дітей.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.4 ст.407 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, а також те, що останній визнав вину повністю та покаявся у вчиненому, має на утриманні малолітніх дітей суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 в рамках санкції ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі, при цьому застосувавши положення ст.75 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 373, 374, КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (ТРЬОХ) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту закінчився 16.11.2015 року та в подальшому не обирався.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1