Справа № 694/1102/15-к Провадження №1-кп/694/90/15
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
30.09.2015 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
В нічний час доби 06 березня 2015 року ОСОБА_3 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття вікна, проник до будинку по АДРЕСА_1 , звідки викрав належне ОСОБА_6 майно, а саме: два металевих газових балона вартістю 300 грн. за один на загальну суму 600 грн., дві металеві плити вартістю 138 грн. за одну, на загальну суму 276 грн., металеву решітку вартістю 74 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 950 грн.
Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю. Дав показання про те, що в ночі 06.03.2015 року він прийшов до будинку по АДРЕСА_2 , в якому ніхто не проживає. Відкрив вікно та заліз всередину будинку, щоб щось викрасти. Там він помітив два газових балона, які через вікно виніс на вулицю та поклав поруч з будинком. Потім знову заліз до будинку та зняв дві чугунні двох камфортні плити і решітку, які також виніс на вулицю та поклав поруч із воротами біля будинку. Балони він встиг винести з двору та одного продав своєму знайомому ОСОБА_7 , що проживає в с. Багачівка за 35 гривень. Другий балон він залишив біля дороги та його хтось забрав. Наступного дня він повернувся до будинку, щоб забрати викрадені чугунні плити, які він залишив біля воріт, однак його помітила сусідка на ім`я ОСОБА_8 та почала кричати. Він злякався та втік. В скоєному щиро розкаюється та пообіцяв не вчиняти злочинів. Просить не позбавляти його волі.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засдіання не з`явився. Звернувся до суду із заявою про розгляд кримінального провадження за його відсутності. Претензій до обвинуваченого не має.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина підтверджується наступними доказами у справі:
- даними протоколу прийняття заяви потерпілого ОСОБА_6 про викрадення речей з його будинку в с. Багачівка Звенигородського району від 03.04.2015 року (а.с. 6);
- показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що напроти її будинку розташований будинок, який належить ОСОБА_6 та в якому ніхто не проживає. В один з днів на початку березня 2015 року вона помітила, що в будинку відчинені двері. Підійшовши до будинку, вона помітила, що біля воріт лежать дві металеві чугунні двохкамфорочні плитки, кільця до плит та решітка. Оскільки вона здійснює догляд за вказаним будинком, то вона подзвонила власнику ОСОБА_6 та забрала додому виявлені речі. Того ж дня, у вечірній час, вона помітила, що до будинку прийшов ОСОБА_10 та почав щось шукати. На її зауваження він швидко зник а.с.10);
- заявою ОСОБА_11 від 03.04.2015 року про добровільну видачу працівникам міліції газового балону, який він придбав у ОСОБА_3 (а.с.11);
- даними протоколу огляду місця події з фототаблицями про те, що в будинку по АДРЕСА_2 виявлена відсутність металевих плит (а.с. 12-14);
- даними постанови про визнання речовими доказами газового балону, двох металевих плит з кільцями та решітки і передачу їх на зберігання власнику (а.с. 24);
- даними протоколу огляду предметів від 10.04.2015 року з фототаблицями, згідно якого оглянуто газовий балон, дві металеві кришки плити з кільцями та решітку (а.с.25).
Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особу винного, який ніде не працює, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно, згідно довідки Звенигородської районної лікарні від 08.04.2015 року № 117 перебуває на «Д» обліку в Звенигородському психоневрологічному кабінеті з 06.12.1999 року, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Враховуючи те, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 15.05.2015 року ОСОБА_3 на час вчинення злочину та на теперішній час виявляв та виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені вираженої дебільності, з помірно вираженими, субкомпенсованими психопатоподібними розладами нестійкого типу, що обмежує його здатність в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, суд визнає його таким, що вчинив злочин в стані обмеженої осудності та враховує цю обставину як таку, що пом`якшує покарання.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не виявлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України. З урахуванням тяжкості злочину та особи винного, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання та вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, а тому металевий газовий балон червоного кольору, дві металеві двох камфорочні плити та решітку, передані під розписку потерпілому ОСОБА_6 , необхідно залишити йому, як законному володільцю (а.с. 23).
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речові докази, а саме металевий газовий балон червоного кольору, дві металеві двох камфорочні плити з кільцями та решітку, передані під розписку потерпілому ОСОБА_6 , залишити йому, як законному володільцю.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1