В И Р О К
іменем України
24 листопада 2015 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора молодшого радника юстиції ОСОБА_3 ,

за участю потерпілої ОСОБА_4 ,

провівши підготовче судове засідання в м. Києві за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тарутине Одеської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, студента 1 курсу Одеської національної академії зв`язку імені ОСОБА_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до обвинувального акту від 18 листопада 2015 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.11.2015 року, близько 21 год. 15 хв., знаходячисьза адресою: АДРЕСА_3 , проходячи повз вказаного житлового будинку побачив громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась в сторону вул. Героїв Дніпра, в лівій руці якої знаходилась її сумка, а в правій руці тримала свій мобільний телефон марки «IPhone-5C», IMEI НОМЕР_1 , в корпусі синього кольору. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 підбіг ззаду до громадянки ОСОБА_4 та ривком вихватив у неї з правої руки її мобільний телефон марки «IPhone-5C», IMEI НОМЕР_1 , в корпусі синього кольору, вартість якого складає 5 500 грн. 00 коп. та став тікати з місця вчинення кримінального правопорушення, проте злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки, не маючи реальної можливості розпоряджатися викраденим майном, за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка 21, ОСОБА_5 був затриманий інспекторами Оболонського РВ УДСО України в м. Києві.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 вчинив умисні дії, що виразились у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України.

14 листопада 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також, угодою визначено покарання, яке обвинувачений повинен понести, а саме: у виді штрафу у розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1275 гривень. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 186 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілою ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «IPhone-5C», IMEI НОМЕР_1 , в корпусі синього кольору, вартість якого складає 5 500 грн. 00 коп. повернути ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474-476 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 14 листопада 2015 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та потерпілою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 75 (сімдесяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1275 ( одна тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «IPhone-5C», IMEI НОМЕР_1 , в корпусі синього кольору, вартість якого складає 5 500 грн. 00 коп. повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1