24 грудня 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області
головуючого ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, не депутата, не одруженого, раніше неодноразово судимого: 11.04.1980 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст. 140 КК України (в редакції КК України 1960 р.), до 4 р. позбавлення волі; 06.01.1983 року Тернопільським міським судом за ч.3 ст. 81, ч. 2 ст. 140 ч.1 ст. 89 КК України (в редакції КК України 1960 р.), до 12 років 1 місяця 3 днів позбавлення волі з конфіскацією майна; 20.09.1983 року Тернопільським міським судом за ст.17 ч.1 ст. 183 КК України (в редакції КК України 1960 р.) до 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 27 березня 1996 року Чортківським районним судом за ст. 86-1, ч.2 ст.17 ч.3 ст. 81, ч.3 ст. 193, ст. 208 КК України (в редакції КК України 1960 р.) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 17.05.2000 року Гусятинським районним судом за ст.81-1 КК України (в редакції КК України 1960 р.) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 30.03.2006 року Підволочиським районним судом за ст.15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст.185 України до 4 років позбавлення волі; 17.05.2010 року Підволочиським районним судом за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано покарання за вироком Підволочиського районного суду від 30.03.2006 року, та остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; 07 вересня 2012 року постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 31.08.2012 року звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 2 місяці 17 днів, 13.03.2014 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 9 місяців, та відповідно до ст. 72 КК України ОСОБА_5 покарання відбув повністю, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 03 жовтня 2015 року, близько 01:00 год., перебуваючи на території господарства ОСОБА_4 , що в с. Супранівка Підволочиського району Тернопільської області, куди проник через хвіртку, яка була відчинена, попередньо переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, зайшов на територію домогосподарства, а саме в господарське приміщення, вхідні двері якого також були відчинені, звідки умисно, таємно викрав 4 дорослих гуски, вартістю 210 грн. кожна, належні ОСОБА_4 , чим заподіяв останній матеріальної шкоди на загальну суму 840 гривень.
Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, та пояснив, що 03 жовтня 2015 року проник через хвіртку на територію домогосподарства потерпілої ОСОБА_4 де попередньо неодноразову був, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть ніким поміченими, викрав 4 гуски які у подальшому продав на ринку у м. Тернополі по 80 гривень за одну, а виручені кошти витратив на продукти харчування. У вчиненному щиросердечно розкаявся та просить його суворо не карати.
Будучи допитаною у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що візуально знає обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки останній неодноразово приходив до неї та просив кошти, продукти харчування. 03 жовтня 2015 року вона замітила, що з території належного їй господарства зникло 4 гуски і, знаючи те, що напередодні бачила обвинуваченого ОСОБА_5 , запідозрила саме його у вчиненні крадіжки, після чого звернулась до правоохоронних органів. На даний час обвинуваченим шкода не відшкодована. При призначенні міри покарання покладається на думку суду.
Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_5 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні кримінального правопорушення, згідно обвинувального акту за ч. 2 ст. 185 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
З`ясувавши думку учасників судового розгляду про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, проаналізувавши вищевказані докази в їх повній сукупності, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
З характеризуючих даних особи обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_5 являється неодноразово судимим, востаннє 13 березня 2014 року до 1 року 9 місяців обмеження волі за вчинення аналогічного злочину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, проживає у с. Малий Ходачків Тернопільського району, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, скарг від жителів села не надходило.
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, котрий відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, наслідків, що наступили, особу обвинуваченого, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, однак на шлях виправлення не став, характеризуючі дані із місця проживання.
Також, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин що обтяжують покарання рецедив злочину, з урахуванням обставин справи, думки потерпілої, суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 слід притягнути до кримінальної відповідальності відповідно до санкції статті обвинувачення ,що передбачене ч.2 ст. 185 ККУкраїни і призначити покарання у виді обмеження волі, що наближене до мінімального, оскільки саме таке покарання відповідатиме меті його призначення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Речові докази по справі, процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов у справі не заявлено.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370,371,374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Речові докази по справі, процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов у справі не заявлено.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.