Справа № 545/1618/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" вересня 2015 р. Колегія суддів Полтавського районного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлівка Запорізької області, рома, громадянина України, не працюючого, неодруженого, без освіти, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Михайлівка Запорізької області, рома, громадянина України, не працюючого, неодруженого, без освіти, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком Синельниковського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 року за ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України,

у с т а н о в и в:

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою між собою, близько 23 год. 10 квітня 2015 року, діючи умисно з метою заволодіння чужим майном, шляхом вибиття вхідних дверей проникли до будинку ОСОБА_10 , 1934 року народження, що розташований по АДРЕСА_3 , та вчинили на неї напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої. У процесі нападу внаслідок погроз та демонстрування ножа обвинувачені заволоділи грошовими коштами потерпілої у розмірі 13 000 грн. та пенсійною карткою ПАТ «Ощадбанк» з грошовими коштами на ній у сумі 1149 грн., з яких 1 000 грн. згодом отримали через банкомат, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 14 000 грн.

Під час судового розгляду прокурор надав клопотання про зміну обвинувачення у зв`язку з відсутністю у діях обвинувачених об`єктивної сторони інкримінованого їм за ч. 2 ст. 190 КК України кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у інкримінованому правопорушенні, з урахуванням нового обвинувачення, визнав частково, та пояснив, що 10.04.2015 року пішов до свого брата ОСОБА_8 та запропонував йому сходити за металобрухтом до ОСОБА_10 , на що він погодився. Близько 23 год. вони прийшли до будинку потерпілої і він почав стукати у двері, щоб вона відчинила. Оскільки двері були погано закріплені, то вони впали. У цей час до них вийшла ОСОБА_10 і він попросив у неї грошей, на що остання погодилася і дала йому 13 000 грн. та пенсійну карку, з якої вони у м. Полтаві зняли 1 000 грн. Після цього вони поїхали електричкою на залізничний вокзал у м. Полтаву, де найняли таксі та поїхали у с. Веселівку Запорізької області. Застосування до потерпілої погроз та демонстрування їй ножа категорично заперечує, стверджуючи, що потерпіла віддала їм гроші добровільно.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав частково, підтвердивши при цьому покази ОСОБА_9 , проте від дачі будь-яких пояснень відмовився.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченими, їхня вина в інкримінованому кримінальному правопорушенні повністю доводиться показаннями потерпілої, свідків, та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що пізно ввечері 10 квітня 2015 року почула гуркіт у двері. Коли вийшла у коридор, то побачила, що вхідні двері вибиті, вона зайшла у кімнату і зачинилась там. Двоє невідомих світили їй ліхтариком у вічі так, що вона не могла бачити їхні обличчя і вимагали гроші, погрожуючи при цьому ножем: «деньги или смерть», «сейчас отрежем уши» і т.п. Вона дуже злякалась за своє життя, тому передала їм 200 грн., але вони вимагали більше. Нападники ввійшли у кімнату, де продовжували їй погрожувати, після чого вона передала їм свої заощадження у сумі 13 000 грн. та пенсійну банківську картку. Невідомі після цього пішли з будинку, при цьому один з них деякий час її притримував, поки інший з грошима залишив приміщення. Наступного дня про подію повідомила у міліцію. Уже згодом, після того, як працівники міліції провели огляд приміщення, вона виявила, що дверна ручка у кімнату була відірвана. Просила обвинувачених суворо не карати, будь-яких претензій до них не має.

З урахуванням того, що обвинувачені та потерпіла до моменту вчинення кримінального правопорушення не перебували у неприязних відносинах, суд не вбачає обєктивних підстав для їх обмови. Аналізуючи показання потерпілої, суд приходить до висновку про їх логічну послідовність і узгодженість як між собою, так і з іншими доказами по справі, а тому приймає їх до уваги як правдиві.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що раніше він надавав послуги таксі поблизу залізничного вокзалу . Вночі 10 чи 11 квітня 2015 року до нього підійшли двоє хлопців, та попросили відвезти їх у Запорізьку область, на що він погодився. Перед поїздкою він допомагав їм зняти у банкоматі гроші, оскільки вони не вміли читати та користуватися банкоматом. Також він попросив поїхати з ними свого товариша також водія таксі ОСОБА_12 , оскільки дорога була далекою і йому потрібен був змінний водій. Вчотирьох вони виїхали з Полтави і прибули близько 7-ї години у якесь село за Василівкою Запорізької області(дорогу йому вказували пасажири). Хлопці залишились там, за послуги таксі заплатили близько 1600 грн. Через деякий час до нього додому прийшли працівники міліції і попросили повезти показати місце, куди він відвіз тих двох осіб.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що працює водієм таксі. Вночі напередодні Пасхи у квітні 2015 року його попросив товариш на імя « ОСОБА_13 » з`їздити з ним у Запорізьку область відвезти клієнтів, оскільки дорога далека і йому потрібен був змінний водій. Він згодився. Пасажирів було двоє молоді хлопці, у яких він впізнає обвинувачених. Вранці вони приїхали у якесь село за Василівкою Запорізької

області(дорогу вказували пасажири). Хлопці залишились там, за послуги розраховувались із водієм.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що ОСОБА_8 дійсно доводиться їй сином; ні свідоцтва про народження, ні паспорта у нього немає.

Аналогічні покази щодо свого сина ОСОБА_9 - надала ОСОБА_15 .
Також вина ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні повністю підтверджується:
- даними протоколу огляду місця події від 11.04.2015 року з фототаблицями житлового будинку ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_3 , згідно з яким на дерев`яних вхідних дверях до будинку виявлені пошкодження: пошкоджені петлі та частина дверей відділені від коробки та знаходяться поряд, а також на корбці дверного пройому у вигляді 4 слідів віджиму; в одній із кімнат виявлена сумочка з документами на ім`я ОСОБА_10 та обкладинка на паспорт, з якого вилучено відбитки пальців рук;
- висновками судової дактилоскопічної експертизи №32 та №33 від 16.04.2015, згідно з якими слід папілярного узору пальця рук, що вилучений в ході огляду місця події 11.04.2015 року з поверхні обкладинки паспорта у АДРЕСА_3 , розміром 39Х12 мм, що перекопійований на липку прозору стрічку розміром сторін 52Х45 мм, залишений не ОСОБА_9 , а іншою особою(особами). Слід папілярного узору пальця руки розміром 39Х12 мм на липкій прозорій стрічці розміром сторін 53Х45 мм, залишений безіменним пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на імя ОСОБА_8 , 1992 р.н.;
- даними виписки по картковому пенсійному рахунку № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_10 , згідно з яким 11.04.2015 року проведена видача готівки через АТМ UKR Poltava BRANCH 10016 у розмірі 1 000 грн., кінцевий баланс -152,20 грн.;
- даними запису з камери відеоспостереження банкомату, який розташований у примішенні за адресою: м. Полтава пл. Слави,1 з розрукованими фото, на яких 11.04.2015 року о 00:31 зафіксовані фото осіб під час зняття готівки із належного потерпілій банківського рахунку;

- даними висновку амбулаторної судово -психіатричної експертизи №303 від 27.05.2015 року, яким встановлено, що ОСОБА_9 будь-якимпсихічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства, чи іншого хворобливого стану психіки і може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними;

- даними висновку амбулаторної судово -психіатричної експертизи №302 від 27.05.2015 року, яким встановлено, що ОСОБА_8 будь-якимпсихічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства, чи іншого хворобливого стану психіки і може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними;

Проаналізувавши наведені докази, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених у вчиненні розбійного нападу на потерпілу та заволодіння при цьому її майном за обставин, викладених вище.

Суд критично оцінює показання ОСОБА_9 щодо добровільної передачі потерпілою коштів, оскільки це твердження спростовується протоколом огляду місця події, з якого вбачається наявність таких пошкоджень на вхідних дверях будинку, які не могли утворитися випадково, що свідчить про несанкціоноване проникнення їх до будинку, а також показаннями потерпілої. Крім того, показання ОСОБА_9 щодо відсутності будь-якої домовленості з ОСОБА_8 на вчинення кримінального правопорушення спростовуються показаннями потерпілої про спільність їхніх дій. З урахуванням того що ці дії тривали незначний проміжок часу, були узгодженими як на момент нападу, так і при зникненні з місця скоєння злочину, коли один із них залишився тримати потерпілу поки інший втече, раптовими, розпорядження викраденим здійснювалось спільно, суд вважає, що вони діяли спільно і напад на потерпілу та застосування щодо неї насильства, небезпечного для життя та здоров`я вчинили за попередньою змовою між собою.

Проаналізувавши зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що дії обвинувачених слід кваліфікувати: за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном та поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу(розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникнення у житло.

Суд не знаходить правових підстав для перекваліфікації дій обвинувачених на ст. 186 КК України, оскільки сукупність об`єктивних чинників(нічний час, одинока немічна жінка похилого віку), раптовість та інтенсивність дій обвинувачених щодо проникнення до будинку шляхом вибиття вхідних дверей, засліплення очей потерпілій ліхтариком у сукупності з погрозами вбивством та застосуванням насильства, небезпечного для її життя та здоров`я за допомогою ножа, свідчать про демонстративну агресивно-насильницьку поведінку обвинувачених, яка у конкретний час, місці, за обставин та в обстановці є підступною, несподіваною, раптовою і неспровокованою; спрямована проти волі потерпілої, яка розцінювала погрози як реальні; сукупність цих ознак свідчать про напад, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, і розцінюються судом як розбій.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14.11.2013 року №5-35кс13.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених, суд не знаходить.

Зазначена в обвинувальному акті пом`якшуюча обставина щире каяття не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки обвинувачені вину визнали частково, що виключає належну критичну оцінку ними своєї протиправної поведінки.

У силу ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням викладеного, враховуючи конкретні обставини скоєного злочину, ступінь його тяжкості, дані про осіб обвинувачених, які за місцем проживання характеризуються позитивно,їхній молодий вік, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання, те, що ОСОБА_9 раніше судимий за вчинення корисливого злочину та наявність на його утриманні малолітньої дитини, зважаючи на думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні

обвинувачених, виходячи з положень статті 65 КК України, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження нових злочинів покарання обвинуваченим у виді позбавлення волі.

При цьому суд вважає, що, з урахуванням вищезазначених обставин, призначене покарання обвинуваченим має бути наближеним до мінімальної межі санкції статті.

Підстав для застосування положень статтей 69, 75 КК України, як і призначення мінімального строку покарання, суд не вбачає, оскільки всі обставини повно враховані судом при призначенні покарання, наближеного до мінімальної межі санкції статті.

Суд вважає, що покарання підсудному ОСОБА_9 повинне бути призначено за сукупністю вироків за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки він скоїв кримінальне правопорушення протягом іспитового строку.

Обвинувачені здорові, працездатні, примусового лікування не потребують.

Долю речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у рівних частинах на користь держави слід стягнути документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 441,28 грн.
Керуючись ст.ст.374-376 КПК України,

з а с у д и в:

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна;

На підставі ст.71 КК України до покарання, визначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Синельниківського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2014 року, та остаточно обрати ОСОБА_9 до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна;

Запобіжний захід щодо засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до набрання вироком суду законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженим рахувати з дня затримання.

Речові докази по справі документи, надані ПАТ «Ощадбанк» та дактилокарту з відбитками пальців рук зберігати при справі.

Стягнути із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 441,28 грн. у рівних частинах по 220,64 грн.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3