УХВАЛА

12 січня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, перевіривши заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень Верховним Судом України,

у с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною вище заявою на підставі пункту 4 частини 1 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв'язку із встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом щодо нього.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Європейського суду з прав людини від 8 вересня 2015 року у справі «Пащенко проти України та інші 3 заяви» (яке отримано заявником 28 жовтня 2015 року) встановлено, що заявники, у тому числі і ОСОБА_1, звернулись до міжнародної судової установи за пунктом 1 статті 6 та статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з надмірною тривалістю кримінального провадження у їх справах і відсутністю в національному законодавстві будь-яких ефективних засобів їх захисту.

Враховуючи зазначене, заявник порушує питання про скасування вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 2 серпня 2007 року, яким його визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, й ухвали Апеляційного суду Харківської області від 4 жовтня 2007 року та просить виправдати його за вчинення зазначеного злочину, а кримінальну справу стосовно нього закрити.

Під час перевірки відповідності заяви вимогам КПК, встановлено, що заявником не надано автентичний переклад оригінального тексту Рішення Європейського суду з прав людини у справі стосовно нього, засвідчений Органом представництва (Міністерство юстиції України).

Крім того, у заяві ОСОБА_1 посилається на рішення міжнародної судової установи від 8 вересня 2015 року, яким затверджено угоду про дружне врегулювання по справі «Пащенко проти України та інші 3 заяви», а до заяви долучив стислий виклад рішення зазначеної установи у справі «Віктор Миколайович Пасічник проти України та 3 інші заяви», що не узгоджується між собою.

Водночас, суд звертає увагу на те, що вимоги засудженого, викладені у прохальній частині заяви, не відповідають законодавчо визначеним повноваженням Верховного Суду України щодо перегляду судових рішень у кримінальних справах та містять суперечності.

Так, згідно з частиною 3 статті 455 КПК за наявності підстави, передбаченої пунктом 4 частини 1 статті 445 цього Кодексу, на яку посилається заявник, Верховний Суд України має право: 1) змінити судове рішення (судові рішення), не передаючи справу на новий судовий розгляд; 2) скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково та направити справу на новий розгляд до суду, який ухвалив оскаржуване судове рішення; 3) скасувати судові рішення та закрити провадження у справі.

Однак, як убачається зі змісту заяви, порушуючи питання про скасування вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, ОСОБА_1 не оспорює законність ухвали касаційного суду, якою, як зазначено заявником, касаційну скаргу залишено без розгляду.

Зазначений недолік перешкоджає вирішенню питання про допуск справи до провадження.

З урахуванням наведеного та, керуючись статтями 449, 450, 455 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и л а:

про зазначені недоліки заяви повідомити ОСОБА_1 і надати йому строк до 12 лютого 2016 року для їх усунення.

У разі, якщо зазначені в ухвалі недоліки заяви не буде усунуто в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2