У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
за участю секретаря та прокурора ОСОБА_4. ОСОБА_5.
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 4 листопада 2015 року матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2015 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Батальне Ленінського району АР Крим, проживаючого по АДРЕСА_1, громадянина України, раніше неодноразово судимого, -

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2015 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винним у тому, що 26 вересня 2014 року, приблизно 21 год. 25 хв., знаходячись в приміщенні супермаркету «Новус», що по просп. Оболонському, 1-б в м. Києві, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав належне ТОВ «Новус Україна» майно, а саме батарейки живлення на загальну суму 1399 грн. 90 коп., однак свій умисел до кінця не довів, оскільки був затриманий працівниками служби охорони супермаркету при виході з приміщення.

У касаційній скарзі прокурор просить судові рішення щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, посилаючись на безпідставне звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. При цьому прокурор зазначає, що ОСОБА_6, будучи особою неодноразово судимою за вчинення умисних корисливих злочинів, звільнившись з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність. Також прокурор посилається на безпідставність висновків апеляційного суду про обгрунтованість звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, але просив задовольнити її частково та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_6 вбачається, що судом першої інстанції його розглянуто в порядку ч. 3 ст.349 КПК України, а тому кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у касаційній скарзі прокурором не оспорюється.

Доводи касаційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає обґрунтованими.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, покарання винній особі має бути призначено відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом'якшують і обтяжують покарання. Відповідно до ч. 2 цього Закону, особі яка вчинила злочин. Має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий від покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження нових злочинів.

При звільненні особи від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України суд має врахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, які в сукупності свідчать про можливість виправлення цієї особи без відбування покарання.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у закінченому замаху та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно. Ці злочинні дії засудженого кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і за цим законом йому було призначено покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців, а на підставі ст. 75 КК України, його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Проте, таке рішення суду першої інстанції, як правильно зазначено у касаційній скарзі прокурора, не можна визнати обгрунтованим, бо відповідно до вимог частин 1 та 2 ст. 65 КК України, покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, і лише з урахуванням ступеню тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, які дають для цього підстави, особу може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. При цьому суду слід було мати на увазі, що тяжкість злочину мала бути найменш суспільно небезпечною, а особа такою, що могла бути виправлена без відбування призначеного покарання.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції визнав обставиною, що пом'якшує покарання ОСОБА_6, щире каяття у вчиненому, а також врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, його відношення до вчиненого, дані про його особу, зокрема його позитивну характеристику за місцем проживання, наявність на його утриманні малолітньої дитини, а також те, що він раніше судимий.

Проте, всупереч вимог ст. 65 КК України, як обгрунтовано зазначено у касаційній скарзі прокурора, суд повною мірою не врахував, що ОСОБА_6, неодноразово судимий, у тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, звільнившись з місць позбавлення волі та маючи на своєму утриманні малолітню дитину, знову вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

Однак, залишаючи вирок суду щодо засудженого ОСОБА_6 без зміни, апеляційний суд зазначені вище обставини залишив без належної уваги, а переглядаючи вирок за апеляцією прокурора, в якій ставилося питання про його скасування та постановлення свого вироку через безпідставне застосування ст. 75 КК України, докладних та переконливих мотивів на спростування наведених в апеляції доводів, всупереч вимог ст. 419 КПК України, у своїй ухвалі не навів, пославшись на ті ж обставини, що і суд першої інстанції. При цьому апеляційний суд не звернув увагу на необґрунтоване застосування ст. 75 КК України з урахуванням даних про підвищену суспільну небезпечність його особи та повторне вчинення умисного корисливого злочину.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді апеляції прокурора були істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону, що в даному конкретному кримінальному провадженні призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження направленню на новий апеляційний розгляд, оскільки прокурором в апеляції ставилося питання про скасування вироку суду першої інстанції та постановлення апеляійним судом свого вироку з вищевикладених підстав.

При новому апеляційному розгляді суду слід повною мірою врахувати ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу засудженого та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання, визначитись із відповідністю призначеного йому покарання з урахуванням та дотриманням вимог, встановлених частинами 1 та 2 ст. 65 КК України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3.