АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/725/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/404/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст. 336 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря- ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

Обвинуваченого ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Борщівського району ОСОБА_9 на вирок Борщівського районного суду від 26 серпня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Мельниця-Подільська Борщівського району Тернопільської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, не працюючого, на утриманні одна неповнолітня дитина, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох років) позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язано ОСОБА_7 у період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний та будучи придатним до військової служби, отримавши 1 квітня 2015 року в приміщенні вищезазначеного військового комісаріату повістку ІНФОРМАЦІЯ_3 про виклик за призовом на військову службу у Збройні Сили України за частковою мобілізацією, не маючи, відповідно до ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.ст.1, 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 14 січня 2015 року №15/2015, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 15 січня 2015 року №113-VIII, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, 3 квітня 2015 року не прибув на пункт збору ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто ухилився від призову за мобілізацією.

В апеляційній скарзі старший прокурор прокуратури Борщівського району просить вирок Борщівського районного суду від 26 серпня 2015 року скасувати і постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 за ст. 336 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого.

Апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції є неправильним і таким, що грубо порушує вимоги ст. 65 КК України, оскільки при призначенні покарання судом не враховано суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, не враховано те, що ОСОБА_7 проходив військову службу в Збройних Силах України, де здобув військово-облікову спеціальність командир відділення стрільців і будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 як військовозобов`язаний вчинив злочин передбачений ст.336 КК України у період мобілізації у зв`язку з надзвичайними умовами всередині країни.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просить вирок суду скасувати, призначивши більш суворе покарання обвинуваченому, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ( ОСОБА_8 )., які вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Винність ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у вироку, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами, і вірно кваліфіковано за ст. 336 КК України, що в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання вимогам ст. 65 КК України у зв`язку із звільненням його від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України є безпідставними і не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про невідповідність призначеного покарання суспільній небезпечності вчиненого злочину та те, що воно не є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 не містять достатніх даних про призначення покарання без застосування ст. 75 КК України та спростовуються встановленими під час судового розгляду обставинами.

Зокрема, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесеного законом до злочинів середньої тяжкості, обставини справи та дані про особу ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання.

Крім цього, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, судом враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, перебування на утриманні у обвинуваченого неповнолітньої дитини, а також те, що обвинувачений здійснює догляд за інвалідом І групи загального захворювання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, врахувавши усі вказані обставини, суд першої інстанції призначив покарання в межах санкції статті, вмотивувавши належним чином прийняте рішення про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Також колегія суддів враховує, що прокурором ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду не надано належних доказів щодо неможливості виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Борщівського районного суду від 26 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Борщівського району - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками апеляційного розгляду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: _____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2