Справа № 369/4227/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/913/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 10.08.2015

УХВАЛА
Іменем України
10 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який має повну середню освіту, працюючого кур`єром кур`єрської служби «Грандекс Країна», одруженого, раніше не судимого визнано,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.,

В С Т А Н О В И Л А :
згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази та цивільний позов.

На вказаний вирок обвинуваченим було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року скасувати, а провадження закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, а цивільний позов потерпілого направити до подальшого розгляду в цивільному провадженні.

Вимоги обґрунтовує тим, що вирок ухвалений з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що факт перелому носа у потерпілого є сумнівним, оскільки при складанні висновку експерта була наявна розбіжність у постановленні діагнозу потерпілому й, відповідно, експертом не було витребувано додаткові докази та рентгенограми перелому носа потерпілого ОСОБА_9 , а ним було вибрано один із варіантів перелому носа. Окрім того, апелянтом зазначено, що в матеріалах кримінального провадження ним виявлено відсутність самого висновку консультанта-ренгенолога КОБ СМЕ №726/1. Прокурором в судовому засіданні не було надано жодних доказів, на які він посилався для формулювання обвинувачення. Зокрема, медичну документацію. Також, на думку апелянта, сторона захисту була штучно позбавлена можливості завчасно ознайомитися, дослідити та перевірити в передбачений законом спосіб факти заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у вигляді перелому носа, а також оскаржити докази, які не відповідають дійсності. Апелянтом ставиться під сумнів сам факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки кримінальне провадження спочатку було порушене за іншою статтею Кримінального кодексу. ОСОБА_7 зазначає, що у зібраних та досліджених у справі доказах вбачається відсутність в його діях прямого умислу та те, що він діяв в рамках необхідної оборони.

За вироком суду, 06 серпня 2014 року близько 19 години ОСОБА_7 , знаходячись на 21 км автодороги Київ-Чоп в с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області, в ході сварки з ОСОБА_9 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_9 , який в цей час перебував у горизонтальному положенні на асфальтобетонному покритті внаслідок падіння, та маючи прямий умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, ногою наніс щонайменше один удар в обличчя ОСОБА_9 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу без зміщення відламків, які, згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.
Судом першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_7 було вірно кваліфікувано за ч.2 ст.125 КК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення норм КПК України під час досудового слідства і розгляді справи в суді в частині проведення судово-медичної експертизи, то вони є необґрунтованими і безпідставними.

Згідно приписів ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий дотримався цих вимог процесуального закону, як в частині встановлення тяжкості тілесних ушкоджень, які отримав потерпілий ОСОБА_9 , так із метою встановлення механізму їх заподіяння, для чого у кримінальному провадженні було проведено чотири судово-медичні експертизи за постановами слідчого.

Статтею 243 КПК України передбачено,що що сторона захисту має право самостійно залучити експерта, а також заявити клопотання про залучення експерта стороною обвинувачення; у разі відмови слідчого в задоволенні клопотання сторони захисту про залучення експерту, вона має право звернутися до слідчого судді (ч. 1 ст. 244 КПК України).

Не погоджуючись з висновком експерта, сторона захисту не ставила питання про залучення іншого експерта.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про відсутність сумнівів в правильності і обґрунтованості висновку експерта №251/Д (Т. 2 а.п. 29-30).

Висновок судово-медичного експерта відповідає вимогам ст. ст. 101,102 КПК України.

Судом першої інстанції було обґрунтовано відхилення клопотання сторони захисту про проведення експертизи при розгляді справи по суті.

Окрім висновку експерта №251/Д від 23 вересня 2014 року, винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, підтверджується іншими наявними в матеріалах провадження та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

-показаннями потерпілого ОСОБА_9 ;

-показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в частині конфлікту, який мав місце 06 серпня 2014 року та спричинення тілесних ушкоджень, які відповідають встановленим судом фактичними обставинам кримінального правопорушення та підтверджуються дослідженими у справі письмовими доказами, в тому числі висновками проведених експертиз;

-витягом з ЄРДР, відповідно до якого 20 листопада 2014 року до ЄРДР за № 0002420 було внесено відомості за матеріалами правоохоронних органів у зв`язку з заявою ОСОБА_9 з приводу того, що 06 серпня 2014 року близько 9.30 невстановлена особа, перебуваючи за адресою: 21 км шосе Київ-Чоп в с. Стоянка, нанесла йому тілесні ушкодження ( Т.2 а.п. 1-2, 9);

-протоколом слідчого експерименту від 12 листопада 2014 року за участю потерпілого ОСОБА_9 (Т. 2 а.с. 72-76);

-висновком № 310/Д від 12-14 листопада 2014 року, відповідно до якого за механізмом, вказаним потерпілим під час проведення слідчого експерименту 12 листопада 2014 року у нього могли утворитися перелом кісток носа без зміщення відламків від ударів ногами по обличчю в положенні потерпілого лежачи (Т. 2 а.с. 80);

-протоколом слідчого експерименту від 12 листопада 2014 року за участю свідока ОСОБА_10 , яка показала, яким чином її чоловік ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження 06 серпня 2014 року (Т. 2 а.с. 62-66);

-висновком експерта № 313/Д від 12-14 листопада 2014 року, згідно з яким за механізмом, вказаним свідком ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту 12 листопада 2014 року у ОСОБА_9 від ударів ногами по обличчю в положенні потерпілого лежачи міг утворитись перелом кісток носа без зміщення відламків (Т. 2 а.с. 86);

-протоколом слідчого експерименту від 20 лютого 2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 стосовно відтворення обставин, які мали місце 06 серпня 2014 року (Т. 2 а.с. 207-210);

-висновком експерта № 56/Д від 25 лютого 2015 року, відповідно до якого, за механізмом, вказаним ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 20 лютого 2015 року у ОСОБА_9 при падінні з висоти власного росту можливо могло утворитися садно лівої кисті, від удару ногою по обличчю в положенні потерпілого лежачи міг утворитись перелом кісток носа без зміщення відламків (Т. 2 а.с. 218);

-протоколом слідчого експерименту від 06 березня 2015 року за участю ОСОБА_15 , яка відтворила обставини, які мали місце 06 серпня 2014 року (Т. 2 а.с. 211-214);

-висновком експерта № 64/Д від 11 березня 2015 року, згідно з яким за механізмом, вказаним ОСОБА_15 під час проведення слідчого експерименту 06 березня 2015 року у ОСОБА_9 при падінні назад на асфальт з положення стоячи з упором на долоні, могли утворитися садна кистей (Т. 2 а.с. 221);

Не знайшли свого підтвердження також і доводи апеляційної скарги про незаконність вироку суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого, який вважав, що діяв в мажах необхідної оборони.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Таким чином, основною умовою необхідної оборони є реальність загрози від суспільно-небезпечного посягання, однак, як вказано потерпілим, так і самим обвинуваченим та підтверджено свідками й матеріалами провадження, під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 він перебував у горизонтальному положенні по відношенню до ОСОБА_7 , що вказує на відсутність реальної загрози охоронюваним законом правам та інтересам, тобто необхідна оборона була відсутня.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом першої інстанції вироку.
Таким чином, вирок суду першої інстанції відповідає вимогам, передбачених ст. ст. 370, 374 КПК України.
Порушень кримінального процесуального закону під час судового розгляду кримінального провадження, які потягли б за собою зміну чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: