АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва вирок Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2013 року в частині засудження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст. 353 КК України,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець с. Левченкове Драбівського району Черкаської
області, який зареєстрований та проживає в
АДРЕСА_1 , раніше судимий 26.11.1998 за ч.2 ст. 141,
ч.3 ст. 142, 42 КК України 1960 року на 8 років позбавлення волі з
конфіскацією майна, -
засуджений за ч.3 ст. 187 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, за ч.2 ст. 353 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч.1 ст. 357 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі, за ч.3 ст. 357 КК України на 2 роки обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець
с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області,
який зареєстрований та проживає в
АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -
засуджений за ч.3 ст. 187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, за ч.2 ст. 353 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч.1 ст. 357 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі, за ч.3 ст. 357 КК України на 2 роки обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у тому числі, визнані винуватими та засуджені за те, що вони 12.08.2011 приблизно о 13 годині, з метою полегшення вчинення розбою відносно ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_3 , переодяглись у форму працівників міліції, чим самовільно присвоїли собі звання службової особи. Реалізуючи свій злочинний умисел, будучи одягненими у форму працівників міліції, ОСОБА_6 зі спеціальним званням «майор», а ОСОБА_7 «капітан», з метою проникнення в приміщення квартири подзвонили у вхідні двері, які їм відчинила ОСОБА_8 , якій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили, що вони працівники міліції, присвоївши таким чином собі владні повноваження, та попросили зателефонувати з домашнього телефону. ОСОБА_8 , сприймаючи за дійсних працівників міліції, впустила їх до своєї квартири АДРЕСА_3 , де останні, застосовуючи фізичне насильство, небезпечне для життя чи здоров`я, збили з ніг ОСОБА_8 і, погрожуючи застосуванням до неї невстановленого слідством предмету, схожого на електрошокер, подолали опір останньої, після чого, зв`язавши стрічкою «скоч» руки та ноги ОСОБА_8 та заклеївши рот, заволоділи чужим майном, що належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на загальну суму 22 122 грн. 62 коп.
Зазначені дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст. 353 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року вирок суду відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині їх засудження за ч.2 ст. 353 КК України скасовано, а самих обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та ст. 11-1 КПК України, із закриттям провадження у справі.
Не погоджуючись із ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року в цій частині, прокурор подав на неї касаційну скаргу, за результатами розгляду якої ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року ухвалу апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині їх звільнення від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 353 КК України скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.
Щодо засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 питання не ставиться.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 щодо обґрунтованості засудження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст. 353 КК України, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.
Санкцією ч.2 ст. 353 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року) передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до чотирьох років або позбавлення волі на строк до трьох років.
У відповідності до вимог ст. 12 КК України, цей злочин класифікується як злочин середньої тяжкості.
У пункті 3 ч.1 ст. 49 КК України зазначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що злочин, передбачений ч.2 ст. 353 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили 12.08.2011, тобто на теперішній час, станом на 30.09.2015, перебіг п`ятирічного строку давності з дня вчинення засудженими цього злочину не завершився.
За таких обставин вирок Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2013 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині їх засудження за ч.2 ст. 353 КК України, є законним та обґрунтованим і таким, що має бути залишеним без зміни.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України 1960 року та п.15 Розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України 2012 року, колегія суддів, -
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2013 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині їх засудження за ч.2 ст. 353 КК України залишити без змін.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком за ч.3 ст. 187 КК України, вважати ОСОБА_6 остаточно засудженим до покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком за ч.3 ст. 187 КК України, зміненим ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року вважати ОСОБА_7 остаточно засудженим до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Судді: _____________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Справа: № 11/796/221/2015
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_13