№ провадження 11-кп/781/677/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 296 (206) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.09.2015 року. м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0000014 за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, утриманців та пільг немає, не працюючого, як такого, що немає судимості

засуджено за ч.2 ст.296 КК України на 3 роки позбавлення волі;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , не одруженого, утриманців та пільг немає, не працюючого, раніше судимого:

- 12 березня 2007 року Новоархангельським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

- 14 грудня 2007 року Новоархангельським районним судом за ч. 3 ст. 185,71 КК України до покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 21.04.2010 року по постанові Самбірського міськрайонного суду Львівської області умовно достроково на 2 роки 6 місяців 23 дні

засуджено за засуджено за ч.2 ст.296 КК України на 3 роки позбавлення волі

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що вони 12 січня 2015 року приблизно о 19 годині 30 хвилин разом ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебували у приміщенні кафе-бару торгівельного центру « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований по АДРЕСА_3 , де розпивали спиртні напої. У цей час до вказаного вище закладу у особистих справах зайшов дільничний інспектор сектору дільничних інспекторів міліції Новоархангельського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 , який у той час перебував поза службою, у цивільній формі одягу, разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 .

Помітивши останнього, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись у приміщенні вказаного вище кафе бару, безпричинно, проявляючи особливу зухвалість, та грубо порушуючи громадський порядок почав голосно виражатися ненормативною лексикою, демонструючи явну неповагу до встановлених у суспільстві правил поведінки. Коли продавець закладу ОСОБА_14 зробила йому зауваження та повідомила, що присутній у приміщення ОСОБА_6 є працівником міліції, це ще більше обурило ОСОБА_8 . Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_8 почав голосно виражатися нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_6 , погрожуючи останньому фізичною розправою, демонструючи явну неповагу до нього, принижуючи його честь та гідність.

Коли ОСОБА_6 разом з ОСОБА_13 , з метою уникнення подальшого конфлікту, покинули приміщення кафе-бару, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли надвір слідом за ними де, діючи спільно та умисно, з хуліганських мотивів, продовжили висловлюватися в бік ОСОБА_6 брутальною лайкою. Після чого з метою розпалювання конфлікту ОСОБА_8 схопив ОСОБА_6 руками за шию, а коли останній відштовхнув його, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підтримуючи спільні протиправні дії ОСОБА_8 , наніс один удар рукою в область голови потерпілого. У результаті чого ОСОБА_6 схопив ОСОБА_9 за руку, та разом з останнім упали на землю. У цей час ОСОБА_8 з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 підбіг до нього та почав наносити удари кулаками в різні частини тіла та в область голови. У результаті протиправних умисних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця на відкритій частині лобної ділянки, синця довкола правого ока, субконюнктивального крововиливу правого ока, синця у скуловій ділянці зліва, синця у середній третині правої гомілки, які відносяться до категорії легких.

З метою припинення протиправних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на місце бійки підійшли працівники ДАІ ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що несли службу по нагляду за дотриманням водіями транспортних засобів правил дорожнього руху України, на перехресті вулиць Садова та Леніна. Вони почали припиняти хуліганські дії вказаних вище осіб, на що ОСОБА_8 належним чином не відреагував та продовжив свої навмисні протиправні дії, виражаючи погрози у бік ОСОБА_6 , при цьому використовуючи ненормативну лексику. Однак активними діями працівників міліції кримінальне правопорушення було припинено.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить змінити вирок районного суду стосовно ОСОБА_9 та пом`якшити призначене покарання, застосувавши положення ст.75 КК України, мотивуючи тим, що суд, при призначенні покарання ОСОБА_9 не врахував те, що останній частково визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, так як давав у суді правдиві покази і жалкував, що так сталося. Після судового засідання ОСОБА_9 відшкодував йому шкоду, вибачився перед ним і він його пробачив.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок районного суду змінити, пом`якшити призначене покарання, із застосуванням ст.75 КК України, мотивуючи тим, що ОСОБА_9 усвідомив свої дії, визнає вину в повному обсязі, щиро розкаюється в скоєному кримінальному правопорушенні, та добровільно відшкодував у повному обсязі шкоду потерпілому ОСОБА_6 . Крім того, звертає увагу га те, що обвинувачений є таким, що не має судимостей, позитивно характеризується по місцю проживання та потерпілий просить призначити, ОСОБА_9 , покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок районного суду, пом`якшити призначене покарання, із застосуванням ст.75 КК України, мотивуючи тим, що ОСОБА_8 усвідомив свої дії, визнає вину в повному обсязі, щиро розкаюється в скоєному кримінальному правопорушенні, та частково добровільно відшкодував шкоду потерпілому ОСОБА_6 . Також звертає увагу апеляційної інстанції, що ОСОБА_8 позитивно характеризується по місцю проживання, а тому призначене покарання із застосуванням ст.75 КК України буде достатнім для його виправлення.

Заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, потерпілого ОСОБА_6 , який просив задовольнит його апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Так, як фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ніким із апелянтів не заперечується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.
Розглянувши справу в межах поданої апеляції, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.296 КК України, за що їх засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, і яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку.

На підставі цих доказів, достатність та достовірність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами стороною захисту під час судового розгляду, суд першої інстанції правильно визнав обвинувачених винуватими у вчиненні злочину, передбаченим ч.2 ст. 296 КК України, кваліфікувавши їх дії, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Таким чином, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такі висновки суду відповідають матеріалам кримінального провадження.

Щодо доводів апеляційних скарг потерпілого та захисника в інтересах обвинувачених про суворість призначеного покарання, то вони є необґрунтованими зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, місцевий суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, наявність обставин, які пом`якшують покарання відсутні, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також дані про його особу, зокрема, те, що останній за місцем проживання характеризується посередньо, не працює та не навчається, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, місцевий суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, наявність обставин, які пом`якшують покарання відсутні, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також дані про його особу, зокрема, те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює та не навчається, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарання, дотримався вимог статей 65 - 67 КК України, обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.

Аргументи захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про недостатнє врахування судом першої інстанції при призначенні покарання даних про особу обвинувачених є необґрунтованими, оскільки їх в повній мірі враховано, що підтверджується вироком суду, а призначене покарання є обґрунтованим та відповідає цілям покарання.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 368 КПК України при ухваленні вироку, суд зокрема, вирішує питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; основні засади призначення покарання, що є обов`язковими для суду при призначенні покарання винуватому, регламентовані ст. 65 КК України.

При призначенні обвинуваченим покарання, за наявних до того підстав, суд також визначає, з урахуванням усіх обставин по кримінальному провадженню у їх сукупності, та із урахуванням думки учасників судового провадження, чи є можливим застосування при призначенні обвинуваченому покарання ст. 75 КК України, тим самим звільнити обвинуваченого від відбування покарання.

Як убачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку суду першої інстанції, судом належно вмотивовано підстави неможливості застосування ст.75 КК України при призначенні обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарання, і з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Вказане покарання, на переконання колегії суддів є виваженим, підстави для застосування ст.75 КК України відсутні.

Крім того, як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в суді першої інстанції вину не визнавали на протязі всього судового розгляду та заперечували свою причетність до вчиненого злочину.

Також з пояснень потерпілого ОСОБА_6 , надані ним в суді першої інстанції вбачається, що він 12 січня 2015 року близько 19.00 години разом із ОСОБА_13 прийшли до бару «Олександр» здійснити покупку. Підійшовши до барної стійки, він здійснив замовлення, а в цей час до нього підійшли ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та почавли нецензурно виражатись, на що продавець сказала, щоб не виражалися, тому що це стоїть дільничний інспектор, однак між ними почався розпалюватись конфлікт і з метою уникнення подальших негативних дій, він разом із ОСОБА_13 вийшли із бару, а за ними вийшли ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , та останній схопив потерпілого за шию. Відштовхнувши ОСОБА_8 , в цей момент йому почав наносити удари кулаками ОСОБА_9 . Повалившись на землю, вони стали боротись і в цей час до них підбіг ОСОБА_8 і також почав наносити удари. Почувши чиїсь крики на допомогу, до них підбігли працівники ДАІ та розборонили їх.

Колегія суддів прийшла до висновку, що поведінка обох обвинувачених супроводжувалась особливою зухвалістю після того, як вони дізнались від працівника бару, що потерпілий є працівником міліції, оскільки вони ще з більшою агресією почали переслідувати останнього вже на вулиці, де наносили вдвох потерпілому удари в різні частини тіла.

Крім того, дії обвинувачених були припиненні тільки працівниками ДАІ, які почули крики потерпілого ОСОБА_6 і зупинили злочинні дії ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Таким чином, доводи потерпілого про недостатнє врахування судом першої інстанції при призначенні покарання даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 та невідповідності призначеного покарання, так як після судового засідання ОСОБА_9 відшкодував йому шкоду, вибачився перед ним і він його пробачив, то ці обставини колегія суддів дослідила, але вони не є перевагою для застосування ст.75 КК України.

Так, зважаючи на особу як ОСОБА_9 так і на ОСОБА_8 , які вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, а також їх поведінку одразу після скоєного злочину, під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та з урахуванням всіх доводів під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання пов`язане з позбавленням волі в межах санкції ст. 296 ч.2 КК України, яке за вказаних вище обставин справи є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає необхідним апеляційні скарги потерпілого та захисника в інтересах обвинувачених залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити - без зміни.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2015 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: (підпис)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .