АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-сс/793/412/13Головуючий по 1 інстанції
Категорія : ст.ст. 303, 304 КПК України ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2013 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6
осіб, які подали скаргуОСОБА_7, ОСОБА_8, адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8, законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2013 року про повернення скарги, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8, законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_10 звернулися до слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність старшого слідчого Золотоніської міжрайонної прокуратури в Черкаській області ОСОБА_11 щодо безпідставного незадоволення клопотань, скасування постанов від 25.09.2013 року, винесених останнім, та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.10.2013 року вказана скарга представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8, законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_10 була повернута скаржникам на підставі ч. 2 ст. 304 КПК України.

В ухвалі слідчий суддя послався на те, що до скарги не додані документи, які підтверджують процесуальний статус скаржників ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000034, а також не додані документи, які б посвідчували їх особи. Крім того, всупереч положенням ст. 50 КПК України, представником ОСОБА_8 не надане підтвердження того, що він представляє інтереси потерпілого ОСОБА_10 у вказаному вище кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з цією ухвалою слідчого судді, представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8, законний представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та сам потерпілий ОСОБА_10 подали апеляційну скаргу, в якій зазначають, що ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з порушенням норм кримінального процесуального закону. Просять скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Також просили винести нову ухвалу, якою визнати незаконною бездіяльність старшого слідчого Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_11, скасувати його постанови про відмову у задоволенні клопотань, а також зобовязати його провести окремі процесуальні та слідчі дії у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні були присутні з числа осіб, які подали апеляційну скаргу, представники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 Потерпілий ОСОБА_10 не був присутнім у судовому засіданні, оскільки перебуває під домашнім арештом. Однак, він був належним чином викликаний до суду телефонограмою, довідка про яку додана до матеріалів справи.

У судовому засіданні присутні апелянти уточнили свою позицію за апеляційною скаргою, звузивши свої вимоги до вимог щодо скасування ухвали слідчого судді про повернення скарги та направлення матеріалів скарги до місцевого суду для розгляду цієї скарги слідчим суддею місцевого суду по суті.

ОСОБА_8 і ОСОБА_7 на підтримку уточнених апеляційних вимог у судовому засіданні показали, що вони не мали змоги надати слідчому судді місцевого суду документи, які б підтверджували їх статус як представників потерпілого ОСОБА_10, а також документи щодо процесуального статусу самого ОСОБА_10 як потерпілого, оскільки ці документи містяться у матеріалах кримінального провадження, яке перебуває у слідчого Бобра Д. О., і який категорично відмовляється надати їм такі документи.

На підтвердження того факту, що принаймні адвокат ОСОБА_8 являється представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12, апелянти надали суду копію постанови слідчого Бобра Д. О. від 25 вересня 2013 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчої дії. У цій постанові слідчий указує, що він відмовляє у задоволенні клопотання про призначення психологічної експертизи саме представникові неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10, направляючи потім цю постанову супровідним листом № 192-034 від 25.09.2013 представникові неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_8 Цим, на думку апелянтів, слідчий Бобер Д. О. фактично підтверджує, що він розглядає ОСОБА_10 як неповнолітнього потерпілого у кримінальному провадженні, а адвоката ОСОБА_8 як його представника.

Адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні також зазначив, що будь-які спроби отримати у слідчого Бобра Д. О. процесуальні документи щодо підтвердження статуту потерпілого ОСОБА_10 та його представників виявилися марними. Також підтримав апеляційну скаргу щодо її уточнених вимог.

Заслухавши доповідь судді, думки представника адвоката ОСОБА_8, законного представника ОСОБА_7, адвоката ОСОБА_13; міркування прокурора, який вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки на момент вирішення питання про прийняття скарги до розгляду слідчий суддя не мав документів щодо процесуальних статусів скаржників; вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У своїй ухвалі від 03 жовтня 2013 року слідчий суддя місцевого суду, повертаючи скаржникам їх скаргу, виходив з того, що скаржники не мають права подати таку скаргу, оскільки документально не підтвердили процесуальний статус кожного з них.

Однак, з обґрунтованістю такого висновку слідчого судді місцевого суду погодитися не можна.

Перелік осіб, які мають право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора відповідно до предмета оскарження, міститься у ст. 303 КПК України.

Так, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України, бездіяльність слідчого або прокурора може бути оскаржена заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна. Також відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій на досудовому провадженні можуть бути оскаржені особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона подана особою, яка не має права її подавати.

Таким чином, для того, щоб з указаної підстави повернути скаргу, слідчий суддя повинен мати достеменні дані про те, що особа, яка подає скаргу, не відноситься до переліку осіб, які мають право таку скаргу подавати. Тобто слідчий суддя повинен мати інформацію про процесуальний статус особи, й обґрунтовано переконатися, що така особа не являється ні потерпілим, ні його законним представником, ні захисником, ні іншою з указаних у ст. 303 КПК осіб.

У випадку, коли слідчий суддя не має підтвердження певного процесуального статусу особи (осіб), які подали скаргу, відсутність такого підтвердження не дає права слідчому судді для презумпції того, що така особа (особи) вказаного права не мають.

Навпаки, виконуючи свої обовязки щодо судового контролю за проведенням досудового розслідування, слідчий суддя повинен виходити з презумпції того, що певна особа щодо свого процесуального статусу має право оскаржити дії, рішення чи бездіяльність слідчого або прокурора, якщо достеменно не встановлене і не підтверджене протилежне (тобто достеменно не встановлений процесуальний статус цієї особи й той факт, що ця особа за своїм встановленим процесуальним статусом згідно з законом не має права на оскарження певного рішення), тим більше якщо така особа у скарзі сама позиціонує себе як потерпілий, представник потерпілого та ін. Перевірити обґрунтованість такого позиціонування разом з іншими доводами найдоцільніше саме у судовому засіданні щодо розгляду скарги по суті.

Припустивши, що апелянти не мають права подати відповідну скаргу, тому що вони не можуть документально підтвердити свій процесуальний статус у кримінальному провадженні, слідчий суддя необґрунтовано обмежив їх право на звернення до суду не на підставі чітко встановленого факту й чинної норми закону, а лише на підставі одного власного припущення про відсутність у цих осіб такого права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2013 року є незаконною і підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Скасувати ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.10.2013 року, якою повернута неповнолітньому потерпілому ОСОБА_10, його законному представникові ОСОБА_7, представникові адвокату ОСОБА_8 скарга на бездіяльність старшого слідчого Золотоніської міжрайонної прокуратури в Черкаській області ОСОБА_11 щодо безпідставного незадоволення клопотань, скасування постанов від 25.09.2013 року, винесених останнім, та зобовязання вчинити певні дії.

Матеріали зазначеної скарги повернути до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області для розгляду скарги по суті.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :