Справа № 453/1231/15-к
№ провадження 1-кп/453/102/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2015 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
захисника-адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого, а саме: вироком Золочівського районного суду Львівської області від 24.07.1994 року за ч.3 ст. 81 КК України (в редакції 1960 р.) на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 р.) відтерміновано виконання вироку на 2 роки (судимість погашена); вироком Галицького районного суду м. Львова від 25.01. 1999 року за ч.1 ст. 229-6 та ст. 43 КК України (в редакції 1960) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі (судимість погашена); вироком Личаківського районного суду м. Львова від 23.09.2003 року за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі (судимість погашена); вироком Сихівського районного суду м. Львова від 27.08.2009 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі; 25.11.2010 року Сарнинським районним судом Рівненської області замінено невідбуту частину покарання на 1 рік 5 місяців 1 день обмеження волі; 26.05.2011 Рівненським районним судом за ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений, невідбутий строк покарання 10 місяців 26 днів (судимість не погашена)
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 , маючи непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, 08 вересня 2015 року, близько 18 години 30 хвилин, повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна, а саме перебуваючи на сільській дорозі в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області, зійшов з неї, де біля будинку ОСОБА_5 побачив підвальне приміщення, в якому були відчинені двері, та вважаючи, що це може бути туалет, вирішив зайти всередину щоб справити природні потреби. Зайшовши в середину підвального приміщення, ОСОБА_4 побачив консервації в 0,5 л. скляних банках та в нього виник умисел на вчинення крадіжки. Тоді, ОСОБА_4 переконавшись, що його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, поклав у поліетиленовий пакет, який знайшов у підвалі, 13 скляних банок ємністю 0,5 л. з консервацією в середині, загальною вартістю 274, 23 грн., та 23 головки часнику вагою 1780 гр., вартістю 125,77 гр. В подальшому вийшов із вищевказаного приміщення на подвір`я однак, зустрів власника ОСОБА_5 та перелякавшись, залишив пакет з краденим майном та втік з місця події. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 завдав збитків ОСОБА_5 на загальну суму 400 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч.3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він маючи непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, 08 вересня 2015 року, близько 18 год. 30 хв., вчинив таємне викрадення чужого майна, а саме перебуваючи на сільській дорозі в с. Гребенів, Сколівського району Львівської області, зійшов з неї, де біля будинку потерпілого ОСОБА_5 побачив підвальне приміщення, в якому були відчинені двері, та вважаючи, що це може бути туалет, вирішив зайти всередину щоб справити природні потреби. Зайшовши в середину підвального приміщення, він побачив консервації в 0,5 л. скляних банках та в нього виник умисел на вчинення крадіжки. Тоді він, переконавшись, що його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, поклав у поліетиленовий пакет, який знайшов у підвалі, 13 скляних банок ємністю 0,5 л. з консервацією в середині та 23 головки часнику. В подальшому вийшов із вищевказаного приміщення на подвір`я, однак зустрів власника ОСОБА_5 та перелякавшись, залишив пакет з краденим майном та втік з місця події. Заподіяну потерпілому шкоду відшкодовано у повному обсязі. Просить суворо не карати..
Враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження в частині речових доказів, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна, повторно - вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він, маючи непогашену судимість за злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, таємно викрав чуже майно, повторно.
Обтяжуючих вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Пом`якшуючою вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення та відшкодування завданих потерпілому збитків.
При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше судимого, а також той факт, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні. Суд враховує і те, що обвинувачений ніде не працює, заподіяну ним шкоду відшкодував у добровільному порядку, має на утриманні дружину, яка є онкохворою.
З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.2 ст. 185 КК України у вигляді арешту на певний строк.
Керуючись ст. ст. 129, 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати після вступу вироку в законну силу з моменту фактичного затримання.
Речові докази: 13 склянних банок, ємністю 0.5 літра, з домашніми консервантами та 1780 грам часнику залишити у користуванні ОСОБА_5 .
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Сколівського
районного суду Львівської області ОСОБА_1