Рівненський міський суд Рівненської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2012 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі : головуючої судді Крижової O.Г.

при секретарі Гриценюк М.А.

з участю прокурора Костюка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4,-

за ч.2 ст.190, ч.З ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1, діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, не здійснюючи підприємницької діяльності з виготовлення меблів та не будучи зареєстрованим як фізична особа-підприсмець, розмістив на Інтернет-сайті оголошення про виготовлення ним меблів. У подальшому, ОСОБА_1 16 вересня 2011 року, використавши товарний чек №38 від 16.09.2011 року від імені фізичної особи-підприємцк ОСОБА_2, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1, уклав з замовником меблів по даному оголошенню ОСОБА_3 угоду про виготовлення меблів, а саме кухні, за що отримав від останньої в якості авансу грошові котити в сумі 1000 гривень, та зобов'язався виготовити їй ці меблі. Не маючи на меті повертати ОСОБА_3 вищевказану суму коштів, ОСОБА_1 ввів її в оману, не вказавши місце розташування його майстерні, не вказавши своє місце проживання та реєстрації, і систематично обіцяв їй виконати замовлення, яке не виконав, а отримані грошові кошти обернув на свою користь.

Крім того, ОСОБА_1, діючи повторно, умисно, маючи умисел на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, не здійснюючи підприємницької діяльності з виготовлення меблів та не будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець, розмістив на Інтернет-сайті оголошення про виготовлення ним меблів. У подальшому, ОСОБА_1 7 жовтня 2011 року, перебуваючи в кабінеті №11 по проспекту Миру, 11 в м.Рівне, уклав з замовником меблів по даному оголошенню ОСОБА_4 угоду про виготовлення меблів, а саме стелажу для книг, двох тумбочок, письмового столу та шафи для одягу, за що отримав від останнього в якості авансу грошові кошти в загальній сумі 6100 гривень, та зобов'язався виготовити йому ці меблі. На підтвердження укладення угоди ОСОБА_1 видав ОСОБА_4 розписку від 07.10.2011 року та використав товарний чек №52 від 24.10.2011 року від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_5. Не маючи на меті повертати ОСОБА_4 вищевказану суму коштів, ОСОБА_1 ввів його в оману, не вказавши місце розташування його майстерні, не вказавши своє місце .проживання та реєстрації, і систематично обіцяв йому виконати

замовлення, яке не виконав, а отримані грошові кошти обернув на свою користь.

Також, ОСОБА_1, діючи повторно, умисно, маючи умисел на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, не здійснюючи підприємницької діяльності з виготовлення меблів та не будучи зареєстрованим як фізична особа-иідприємець, розмістив на Інтернет-сайті оголошення про виготовлення ним меблів. У подальшому, ОСОБА_1 4 листопада 2011 року, використавши товарний чек №325 від 04.11.2011 року від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2, уклав з замовником меблів по даному оголошенню ОСОБА_6 угоду про виготовлення меблів, а саме тумбочки та столу, за що отримав від останньої в якості авансу грошові кошти в сумі 200 гривень, та зобов'язався виготовити їй ці меблі. Не маючи на меті повертати ОСОБА_6 вищевказану суму коштів, ОСОБА_1 N43. ввів її в оману, не вказавши місце розташування його майстерні, не вказавши свос місце проживання та реєстрації, і систематично обіцяв їй виконати замовлення, яке не виконав, а отримані грошові кошти обернув на свою користь.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодіні чужим майном шляхом обману, вчиненими повторно, ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України.

Також ОСОБА_1, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на підроблення та використання офіційного документа, який посвідчується громадянином-підприємцем, не здійснюючи підприємницької діяльності з виготовлення меблів та не будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець, навесні 2011 року, без відома фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, на бланку товарного чеку, який є розрахунковим документом відповідно до п.1.2 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 N637, поставив відтиск печатки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1). В подальшому, а саме 16 вересня 2011 року, ОСОБА_1, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3, використавши вищевказаний бланк товарного чеку №38 від 16.09.2011 з відтиском печатки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, власноручно вніс в нього неправдиві відомості про те. що останній, діючи як фізична особи-підприємець, бере не себе зобов'язання по виготовленню меблів для замовника. Внаслідок цього між ОСОБА_1 та замовником ОСОБА_3 було укладено угоду про виготовлення ним для неї меблів, а саме кухні, за що він отримав від останньої в якості авансу готівкові грошові кошти в сумі 1000 гривень, та зобов'язався виготовити їй ці меблі. Проте, в подальшому ОСОБА_1 свої зобов'язання по угоді не викопав, чим ОСОБА_3 було спричинено матеріального збитку на вищевказану суму.

Крім того, ОСОБА_1, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на підроблення та використання офіційного документа, який посвідчується громадянином-підприємцем, не здійснюючи підприємницької діяльності з виготовлення меблів та не будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець. навесні 2011 року, без відома фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, на бланку товарного чеку, який є розрахунковим документом відповідно до п.1.2 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 N637, поставив відтиск печатки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1). В подальшому, а саме 24

жовтня 2011 року, ОСОБА_1, перебуваючи в кабінеті №11 по проспекту Миру, 11 в м.Рівне, використавши вищевказаний бланк товарного чеку №52 від 24.10.2011 року з відтиском печатки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, на підтвердження укладення угоди від 07.10.2011 року про виготовлення ним для потерпілого меблів, а саме стелажу для книг, двох тумбочок, письмового столу та шафи для одягу, власноручно вніс в "цей чек неправдиві відомості про те, що ОСОБА_2, діючи як фізична особи-підприємець, бере не себе зобов'язання по виготовленню меблів для замовника, яким є ОСОБА_4. Проте, в подальшому, ОСОБА_1, по угоді, згідно умов якої він отримав від потерпілого ОСОБА_4 в якості авансу за виконання замовлення готівкові грошові кошти в сумі 6100 гривень, свої зобов'язання не виконав, чим ОСОБА_4 було спричинено матеріаньного збитку на вищевказану суму.

Також, ОСОБА_1, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на підроблення та використання офіційного документа, який посвідчується громадянином-підприємцем, не здійснюючи підприємницької діяльності з виготовлення меблів та не будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємсць, навесні 2011 року, без відома фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, на бланку товарного чеку, який є розрахунковим документом відповідно до п.1.2 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 N637, поставив відтиск печатки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1). В подальшому, а саме 4 листопада 2011 року, ОСОБА_1, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4, використавши вищевказаний бланк товарного чеку №325 від 04.11.2011 року з відтиском печатки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, власноручно вніс в нього неправдиві відомості про те, що останній, діючи як фізична особи-підприємець, бере не себе зобов'язання по виготовленню меблів для замовника. Внаслідок цього між ОСОБА_1 та замовником ОСОБА_6 було укладено угоду про виготовлення ним для неї меблів, а саме тумбочки та столу, за що він отримав від останньої в якості авансу готівкові грошові кошти в сумі 200 гривень, та зобов'язався виготовити їй ці меблі. Проте, в подальшому ОСОБА_1 свої зобов'язання по угоді не виконав, чим ОСОБА_6 було спричинено матеріального збитку на вищевказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились у підробленні офіційного документа, який видається і посвідчується громадянином-підприємцем, і який надає права або звільняє від обов'язків, з метою використання його підроблювачем, вчиненими повторно, ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.З ст.358 КК України.

Допитаний під час судового слідства підсудний ОСОБА_1 вину у вчинених злочинах визнав повністю та дав детальні показання про час, місце, спосіб та інші обставини їх вчинення.

У вчиненому злочині ОСОБА_1 щиро розкаявся.

Потерпілі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 в судове засідання не

з»явились, подали до суду заяви, у яких вказали, що претензій до підсудного не мають, оскільки їм повністю відшкодована матеріальна та моральна шкода, завдана протиправними діями ОСОБА_1 За даних обставин суд вважає, що можливо розглянути справу у відсутності потерпілих.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі стосовно вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з»ясувавши правильне розуміння підсудним змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз»яснивши йому, що у такому випадку, він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає вину підсудного ОСОБА_1 доведеною і кваліфікує його дії за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненими повторно та ч. З ст.358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається і посвідчується громадянином-підприємцем, і який надає права або звільняє від обов'язків, з метою використання його підроблювачем, вчиненими повторно.

При призначенні виду та міри покарання підсудному суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, особу підсудного, який за місцем проживання характеризується посередньо, як пом'якшуючі його покарання обставини приймає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

Виправлення та перевиховання підсудного можливе шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі, проте, враховуючи обставини справи, тяжкість злочинів та особу винного, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, тому у відповідності до вимог ст.ст. 75 КК України покарання підсудному у виді позбавлення волі необхідно призначити із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Цивільні позови слід залишити без розгляду, оскільки шкода потерпілим повністю відшкодована.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу слід змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши його з під варти в залі суду.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст.. 81 КПК України.

Керуючись ст. 323-324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.190, ч.З ст.358 КК України та призначити покарання :

за ч.2 ст. 190 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі; за ч. З ст.358 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді 2 років 6

місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Цивільні позови залишити без розгляду.

Речові докази по справі залишити при матеріалах справи.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 березня 2012 року виконувати окремо.

На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом 15 діб.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області