Справа № 206/1053/2012
Провадження №11/0290/1159/2012 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : Олексієнко Ю. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого-судді: Олексієнка Ю.Г.

суддів: Дедик В.П., Старинця Ю.В.

прокурора: Кузьміна С.В.

захисника: ОСОБА_2

потерпілої: ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4

розглянула 22 листопада 2012 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, та потерпілої у справі ОСОБА_3 на вирок Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 серпня 2012 року, яким

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,

засуджено за ст. 164 ч. 1 КК України і призначено йому покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишено підписку про невиїзд.

Згідно вироку суду, ОСОБА_4 відповідно до рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 11 травня 2010 року, а також постанови про відкриття виконавчого провадження від 2 листопада 2010 року, яка надіслана йому за адресою: АДРЕСА_1, зобовязаний сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 9 квітня 2010.

Однак, підсудний ОСОБА_4, будучи неодноразово попередженим про кримінальну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, усвідомлюючи наслідки невиконання даного рішення суду, офіційно ніде не працевлаштувався та не намагається працевлаштуватись, заходів щодо погашення заборгованості по аліментах не вживав та матеріальної допомоги своїй неповнолітній дитині не надавав, безвідповідально відносився до покладених на нього зобовязань, встановлених рішенням суду, добровільно рішення суду не виконував, не повідомив державного виконавця про своє фактичне місце проживання, навмисно вказував адресу потерпілої ОСОБА_3, де він лише зареєстрований, в звязку з чим 18 квітня 2011 року Замостянським районним судом м. Вінниці був оголошений в розшук, що вказує на злісне ухилення від сплати аліментів.

У звязку із злісним ухиленням від сплати аліментів, що виразилось у бездіяльності ОСОБА_4, станом на 1 листопада 2011 року утворилася заборгованість по аліментам, яка згідно довідки розрахунку державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції становить 9500 гривень.

В апеляції зі змінами прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеності вини ОСОБА_4, просить вирок скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 року 3 місяців обмеження волі.

Потерпіла у справі ОСОБА_3 в своїй апеляції просить вирок також скасувати з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок мякості, та постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступ прокурора, який підтримав апеляцію зі змінами з мотивів наведених в ній, захисника ОСОБА_2 в інтересах потерпілої ОСОБА_3 та ОСОБА_3, яка також підтримала свою апеляцію і просить призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, засудженого ОСОБА_4, який просить залишити вирок без змін, дослідивши доводи поданих апеляцій та перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляцій не має.

Висновок суду щодо доведеності винності ОСОБА_4 в скоєнні злочину, за який він засуджений є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у справі і перевіреними у судовому засіданні доказами та ніким не оспорюється.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд всебічно і повно дослідив обставини справи, дав зібраним доказам належну оцінку, злочинні дії ОСОБА_4 правильно кваліфікував за ст.164 ч.1 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 судом врахована ступінь тяжкості злочинного діяння, особу підсудного, вчинення злочину вперше, відношення його до скоєного злочину, характеристику його особистості, та правильно визначена міра покарання в межах санкції ст. 164 ч.1 КК України.

Крім того, з наданих ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду справи довідок вбачається, що він хворіє на цукровий діабет ІІ типу, відповідно до квитанції АТ Ощадбанк № 59 ним було виплачено на імя потерпілої ОСОБА_3 6000 грн., що дає підстави вважати про бажання засудженого стати до виправлення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є справедливим та достатнім для попередження нових злочинів, а тому відсутні підстави для скасування судового рішення внаслідок мякості призначеного ОСОБА_4 покарання та тяжкості вчиненого злочину, як це зазначено в апеляціях.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, судова колегія

ухвалила:

Вирок Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 серпня 2012 року відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляції зі змінами прокурора, який брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, та потерпілої у справі ОСОБА_3 без задоволення.

Судді:

З оригіналом згідно: