пр. № 1-кп/759/841/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2015 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0008548 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, освіта середня, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засуджений:

-15.08.1997 року Залізничним районним судом м. Києва за ст. 86-1, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ст. ст. 42, 44 КК України до 5 років позбавлення волі,

-17.11.2003 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-11.04.2008 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

-23.12.2014 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, вирішив повторно, таємно викрасти чуже майно, яке належало комунальному підприємству житлового господарства, а саме: чавунні решітки зливоприймачів, розташовані на прибудинкових територіях житлових будинків, з метою їх подальшого продажу в пункт приймання металобрухту та отримання коштів для власних потреб.

З цією метою, ОСОБА_4 26.08.2015, приблизно о 22 годині, звернувся до свого знайомого ОСОБА_5 з проханням надати йому в тимчасове користування належний останньому автомобіль «Деу-Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, для перевезення на дачу речей. Не довідуючись про дійсні наміри ОСОБА_4 , ОСОБА_5 погодився, передавши останньому свій автомобіль «Деу-Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ключем та свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 27.08.2015 року, в нічний час, взявши заздалегідь заготовлений металевий лом, на автомобілі «Деу-Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 прибув на територію Святошинського району м. Києва.

Приблизно о 02 годині, 27.08.2015 року, ОСОБА_4 , знаходячись біля буд. № 24 по бул. Кольцова в м. Києві, звернув увагу на чавунну решітку зливоприймача, вартістю 120 грн. 70 коп., яка належить КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району Києва», та розташована біля узбіччя під`їзної доріжки, після чого, використовуючи заздалегідь привезений металевий лом, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, забрав дане чуже майно, поклавши його на задньому сидінні в салоні автомобіля «Деу-Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи далі свої злочинні дії, приблизно в 02 год. 30 хв., 27.08.2015 року, на автомобілі «Деу-Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , прибув до буд. № 9 по пр. Леся Курбаса в м. Києві, де, виявивши розташовану біля узбіччя під`їзної доріжки чавунну решітку зливоприймача, вартістю 181 грн. 06 коп., яка належить КП «Керуюча компанія обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», використовуючи заздалегідь привезений металевий лом, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, забрав дане чуже майно, поклавши його так само на задньому сидінні в салоні автомобіля «Деу-Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Після цього, ОСОБА_4 , приблизно в 03 год., 27.08.2015 року на автомобілі «Деу-Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого знаходилось чуже майно, яке належить КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», на загальну суму 301 грн. 76 коп., з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд та завдавши КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» майнову шкоду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання із проханням розглядати справу за його відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, мотиви вчинення, наявність пом`якшуючої покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив новий злочин під час іспитового строку.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні об`єктивні застереження, які унеможливлюють його тримання під вартою, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 тільки в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому пов`язаний з такою ізоляцією мінімальний розмір покарання, передбачений санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, обравши щодо нього при призначенні покарання за сукупністю вироків принцип часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність клопотань прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), та відсутні підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 23.12.2014 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме:
- 2 чавунні решітки зливоприймачів передані на зберігання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» вважати повернутим за належністю;
- металевий лом, переданий на зберігання в камеру схову речових доказів Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві знищити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1