Справа № 515/1234/15-к
Провадження № 1-кп/515/1656/15

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

05 листопада 2015 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари кримінальне провадження за обвинувальним актом, внесеному в ЄДРР за №0000309 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 12.08.2014 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ст.164 ч.1 КК України до 100 годин громадських робіт,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно рішення Татарбунарського районного суду від 23.11.2011 року, ОСОБА_4 було встановлено обов`язок виплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2011 року до досягнення донькою повноліття.

12 серпня 2014 року ОСОБА_4 був засуджений Татарбунарським районним судом за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та йому було призначено покарання у вигляді громадських робіт строком 100 годин.

Однак, ОСОБА_4 необхідних висновків для себе не зробив, будучи працездатним, умисно, систематично з 12 вересня 2014 року по червень 2015 року включно, ухилявся від сплати аліментів на утримання його неповнолітньої доньки та не вживав заходів для працевлаштування на постійну роботу і отримання заробітку, з якого він міг би їх виплачувати.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , станом на 23.06.2015 року виникла заборгованість за аліментами у сумі 20 265,25 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не оспорював фактичних доказів по справі, у вчиненому розкаявся, прохав його суворо не карати та детально пояснив суду про обставини скоєного ним кримінального правопорушення. Також пояснив, що з донькою у нього налагодилися взаємовідносини, а тому він на теперішній час добровільно допомагає їй матеріально та зобов`язується повністю погасити виниклу заборгованість по аліментам.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, вказавши, що просить суд призначити обвинуваченому міру покарання, згідно чинного законодавства, а тому, зі згоди учасників кримінального провадження, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності потерпілої.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які стосуються його особи. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.164 КК України, за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений даною статтею.

Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого у їх сукупності.

Також суд враховує повне визнання вини обвинуваченим в судовому засіданні, його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину, посередню характеристику за місцем проживання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину повторно.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції від суспільства, в умовах призначення покарання у вигляді громадських робіт.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту початку виконання вироку органами, що контролюють виконання міри покарання у вигляді громадських робіт.

Контроль за виконанням вироку покласти на кримінально-виконавчу інспекцію Татарбунарського РВ КВІ УДПтСУ в Одеській області.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Сивоконь