Ухвала

іменем України 20 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002139,

в с т а н о в и л а :

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

м. Дніпропетровська, без постійного місця проживання,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року вирок суду залишено без зміни.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 26 вересня 2014 року приблизно о 14 годині 05 хвилин, знаходячись на подвір'ї будинку АДРЕСА_1, під час конфлікту через ревнощі щодо стосунків співмешканки ОСОБА_2 із ОСОБА_3, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, умисно з великою силою наніс один удар обухом сокири в тім'яну область голови потерпілого, від чого останній втратив свідомість.

Після нанесеного удару ОСОБА_1 перевернув сокиру і гострою її частиною умисно, з великою силою, наніс не менше трьох ударів по голові потерпілого, накрив його ковдрою, наніс один удар в область шиї та не менше 15 ударів лезом сокири по голові потерпілого.

Смерть ОСОБА_3 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток лицевого та мозкового черепа і крововиливами під оболонки у речовину та бічні шлуночки мозку (численних відкритих, забійних та рублених ран голови, що супроводжувалися зовнішньою кровотечею). Спричинені тілесні ушкодження перебувають у прямому причинному зв'язку з настанням смерті ОСОБА_3

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений просить перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК України та пом'якшити призначене покарання. Вказує, що вину визнав, щиро розкаявся, претензії з боку потерпілих відсутні. Не погоджується з кількістю нанесених потерпілому ударів, встановлених експертизою. Зазначає, що не мав умислу на вбивство потерпілого, знаряддя злочину з собою не приносив. Потерпілий сам спровокував бійку та наніс йому легкі тілесні ушкодження, на що суд не звернув уваги.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Матеріали провадження свідчать, що суди першої і апеляційної інстанцій ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі. Зазначені в судових рішеннях мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

Як убачається з вироку, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за викладених обставин, ґрунтуються на доказах, з достатньою повнотою досліджених в судовому засіданні та належно оцінених судом.

Зокрема, у вироку суд зазначив про: показання самого ОСОБА_1, який вину визнав, підтвердив мотив своїх дій, обставини спричинення та кількість нанесених потерпілому ударів сокирою; показання свідка ОСОБА_4, який повідомив, що 26 вересня 2014 року у вечірній час доби зустрів ОСОБА_1, який сказав, що вбив людину, а сокиру спалив.

Правильно суд послався на протокол огляду місця події, під час якого було виявлено і оглянуто труп ОСОБА_3 з ознаками насильницької смерті, чисельними ушкодженнями в області голови та шиї, а у дворі будинку - чисельні сліди речовини бурого кольору, сокиру зі слідами горіння; висновок судово-медичної експертизи про виявлені у потерпілого чисельні тілесні ушкодження в області голови та шиї, від яких настала його смерть.

Обґрунтовано покладено в основу вироку висновки додаткових судово-медичних експертиз, з яких убачається, що виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження та механізм їх спричинення при нанесенні ударів обухом та гострою частиною сокири могли виникнути при обставинах, на які вказував підозрюваний ОСОБА_1 під час слідчого експерименту.

Досліджені судом й інші докази у провадженні, а саме: протокол проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого, під час якого останній зазначив як спричинив потерпілому сокирою численні тілесні ушкодження; висновки судово-цитологічних, дактилоскопічних, судово-психіатричної експертиз; речовий доказ - сокиру зі слідами горіння, яка є знаряддям злочину; висновки судово-імунологічних експертиз про те, що на предметах вилучених з місця події - одязі потерпілого та сорочці обвинуваченого ОСОБА_1 виявлено кров людини, яка могла походити від ОСОБА_3

Доводи засудженого про те, що умислу на вбивство потерпілого він не мав, бо знаряддя злочину з собою не приносив, а потерпілий сам спровокував бійку та наніс йому легкі тілесні ушкодження, є неспроможними.

Так, суд дослідив висновок судово-медичної експертизи щодо наявності та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_1, який зазначив, що вони спричинені від двох ударів ОСОБА_3

Разом з тим, суд вказав, що ці показання винного ніяким чином не впливають на кваліфікацію вчиненого, оскільки, дії, поведінка ОСОБА_1 свідчать, що обвинувачений діяв з прямим умислом та повністю усвідомлював всі свої дії.

Своє рішення колегія суддів обґрунтувала, тим, що згідно показань ОСОБА_1 він спеціально прийшов до подвір'я домоволодіння, щоб розібратися і з'ясувати відносини з потерпілим. Мотивом злочинних дій винного був конфлікт з потерпілим внаслідок ревнощів з приводу відносин його співмешканки ОСОБА_2 і ОСОБА_3, злість на останнього через можливу зраду ОСОБА_2 Суд обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_1 діяв з прямим умислом на вбивство ОСОБА_3 Про це свідчить той факт, що засуджений використав як знаряддя вбивства сокиру, за короткий проміжок часу наносив численні удари не хаотично, а, як обухом так і, перевернувши сокиру лезом повністю усвідомлюючи свої дії, не зупиняючись, цілеспрямовано, виключно в життєво важливі органи - шию та голову. Припинивши нанесення ударів не надав медичну допомогу, не викликав бригаду «швидкої медичної допомоги», а після того, як впевнився у смерті потерпілого, намагався знищити шляхом спалу знаряддя вбивства - сокиру.

У вироку суд проаналізував і дав належну оцінку всім розглянутим в судовому засіданні доказам у їх сукупності та обґрунтовано дії винного правильно кваліфікував за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_3 Підстав для перекваліфікації цих дій на ч. 2 ст. 121 КК України колегія суддів не вбачає.

Що стосується призначеного ОСОБА_1 покарання, то колегія суддів з доводами засудженого про його пом'якшення не погоджується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані.

Суд з достатньою повнотою врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого особливо тяжкого злочину, його наслідки, особу винного, який не працює, не має постійного місця проживання та реєстрації, раніше неодноразово судимий.

З урахуванням усіх обставин справи суд призначив ОСОБА_1 покарання у межах санкції статті обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_1 покарання є справедливим, сприятиме його виправленню і перевихованню, попередженню вчинення ним нових злочинів, а тому не вбачає підстав для його пом'якшення.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Усі наведені засудженим доводи належним чином перевірені. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою засудженого на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7