справа № 488/3455/14-к
провадження № 1-кп/488/21/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.09.2015 року Корабельний районний суд міста Миколаєва
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
прокурорів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого:ОСОБА_5
потерпілих:ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Миколаєва, громадянин України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-09.07.2009 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, 06.09.2013 року звільнився у зв`язку з закінченням строку покарання;
-після вчинення кримінального правопорушення засуджений вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 29.04.2015 року до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
-знаходиться під вартою з 29.04.2015 року;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 125, частиною 2 статті 125, частиною 1 статті 122, частиною 2 статті 186 КК України, -
В ніч з 03 на 04 червня 2014 року обвинувачений ОСОБА_10 , знаходячись в приміщенні бару «Кабачок», розташованого за адресою: місто Миколаїв, проспект Корабелів 16, відпочивав в компанії потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 . В процесі відпочинку обвинувачений неодноразово образливо висловлювався на адресу ОСОБА_7 , внаслідок чого між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого вони почали штовхати один одного в приміщенні бару. З метою припинення конфлікту працівник бару свідок ОСОБА_11 запропонувала обвинуваченому покинути бар, вказавши, що у протилежному випадку викличе міліцію, внаслідок чого він вийшов з приміщення бару.
Повернувшись через деякий час до приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », обвинувачений звернувся до потерпілих з вимогою вийти на вулицю, після чого останні, з метою уникнення конфліктної ситуації, вийшли з приміщення бару.
Перебуваючи поблизу входу до приміщення бару «Кабачок», розташованого за адресою: місто Миколаїв, проспект Корабелів 16, маючи умисел на спричинення потерпілому ОСОБА_6 , тілесних ушкоджень, обвинувачений наніс йому не менше чотирьох ударів рукою в область голови, завдавши тілесні ушкодження у вигляді потрійного перелому нижньої щелепи у підборідному відділу справа, суглобових відростків обох сторін, без зміщення, струсу головного мозку, багаточисельних забоїв верхніх кінцівок, крововиливу у області грудини, припухлостей в області правого ліктьового суглобу, що відносяться до категорії середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.
Потерпілий ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу того місця, де обвинувачений наносив удари потерпілому ОСОБА_6 , з метою припинення протиправних дій обвинуваченого, намагався його зупинити, захистивши ОСОБА_6 , однак останній, маючи умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, наніс йому не менше чотирьох ударів рукою в область голови, завдавши тілесні ушкодження у вигляді крововиливу та припухлостей правої половини обличчя, рани слизової верхньої губи, поверхневої рани потиличної області, забоїв лівого плеча, припухлостей правої потиличної частини, що відносяться до категорії легкої ступені тяжкості тілесних ушкоджень.
Після цього, скориставшись обставиною, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , внаслідок спричинених ним тілесних ушкоджень, перебували у безпритомному стані, а потерпіла ОСОБА_8 намагається привести до тями ОСОБА_6 , обвинувачений, маючи умисел на спричинення ОСОБА_8 , тілесних ушкоджень, наніс не чотирьох ударів ногою в область голови та один в область попереку, завдавши тілесні ушкодження у вигляді крововиливів обличчя, правого плеча та правої кисті, забоїв поперекової області, лівого колінного суглоба, рани обличчя, припухлостей м`яких тканин лівої потиличної області та 4-го пальця правої кисті, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. З метою недопущення подальшого побиття обвинуваченим, ОСОБА_8 вдала, що знепритомніла.
В цей час обвинувачений, керуючись раптово виниклим корисливим мотивом направленим на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривка, з правої руки потерпілої ОСОБА_8 зірвав жіночу сумку, в якій знаходилися документи потерпілої, банківська картка, ліки, гаманець, вартістю 200,00 гривень та грошові кошти в сумі 2.550,00 гривень та зник з місця кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій майнову шкоду в розмірі 2.750,00 гривень.
Допитаний в ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_10 свою провину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів) визнав частково та надав суду наступні показання.
За деякий час до описаних подій, йому потрібні були гроші, і подруга потерпілої ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_12 запропонувала допомогу у взятті кредиту на 2.000,00 гривень, який мав бути поділений навпіл між обвинуваченим та нею. Після оформлення документів з`ясувалося, що насправді сума кредиту була 10.000,00 гривень, з яких обвинувачений отримав лише 1.000,00 гривень. Саме з цього приводу він бажав зустрітися із цією подругою, і чекав її разом з потерпілою.
О 22:00-23:00 годині 03.06.2014 року разом із потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вони прийшли до бару «Кабачок». В барі, поки чекали, зустріли потерпілого ОСОБА_7 , який образив обвинуваченого, а потім почав бити його разом із потерпілим ОСОБА_6 . Обвинувачений, щоб зупинити побиття, вибіг на сходи, де зустрів знайомого, після цього з бару за власною ініціативою піднялися потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , за ними ОСОБА_8 , яких обвинувачений не кликав вийти з ним. Обвинувачений запропонував потерпілому ОСОБА_6 розібратися сам на сам, вдарив його 1 раз, від чого той впав, втратив свідомість та більше не підіймався, потім вдарив ОСОБА_7 , щоб не дати йому можливості вдарити себе, а потім вдарив й ОСОБА_8 , оскільки вона схопила його за руку. Сумку потерпілої не викрадав, її викрав знайомий обвинуваченого, нічого у неї не забирав. До описаних подій обвинувачений наглядно був знайомий лише з ОСОБА_8 , а інших потерпілих не знав, конфліктів з ними не було.
Винність ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується також іншими доказами, дослідженими судом.
Так, потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що вона 03.06.2014 року в барі «Равшан» чекала на подругу на ім`я ОСОБА_12 , коли прийшов обвинувачений, який також чекав вказану особу. Обвинувачений просив у потерпілої гроші, але вона відмовила, купувала йому горілку та бутерброди, потім прийшов ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , вони всі разом відпочивали.
Пізніше ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та обвинувачений пішли в бар «Кабачок», де зустріли ОСОБА_7 . В ході відпочинку обвинувачений почав висловлюватися на адресу ОСОБА_7 нецензурною лайкою, у зв`язку з чим ОСОБА_6 зробив йому зауваження, внаслідок чого між ними виник конфлікт, в ході якого вони штовхали один одного, в цей час ОСОБА_7 в барі не було.
Після цього обвинувачений вибіг з бару, сказавши, що йде за ножем. Через деякий час обвинувачений повернувся та покликав ОСОБА_6 вийти. На вулиці було приблизно 10 чоловік, але ніхто з них у конфлікт не втручався. Після того, як обвинувачений побив спочатку ОСОБА_6 , завдавши йому не менше 4 ударів рукою в обличчя, а потім ще декілька ударів ногою по тулубу, а потім ОСОБА_7 , потерпіла побігла до бару викликати швидку, а коли повернулася, то стала біля ОСОБА_6 на коліна, після чого обвинувачений почав її бити ногами по обличчю та тулубу. Щоб припинити це, потерпіла вдала, що втратила свідомість. Припинивши її бити, обвинувачений забрав її сумку та пішов. В сумці були гроші у розмірі 2.550,00 гривень заробітна плата, отримана в той день ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що ввечері 03.06.2014 року він йшов з роботи, коли йому зателефонувала ОСОБА_8 , з якою він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу та повідомила, що вона знаходиться у барі «Равшан», запропонувала до неї приєднатися. Прийшовши в бар, потерпілий зустрівся із ОСОБА_8 , разом з нею були обвинувачений, син потерпілої та інша дівчина. У барі «Равшан» вони провели близько години. Потерпілий замовив собі алкоголь, а оскільки у обвинуваченого не було грошей, і той просив придбати йому випивку, то купив і йому. В ході відпочинку обвинувачений про щось розмовляв із потерпілою, про що саме потерпілий не чув.
Потім разом з ОСОБА_8 та обвинуваченим вони пішли до бару «Кабачок», продовжили там вживати спиртні напої, пізніше туди прийшов потерпілий ОСОБА_7 . В ході вживання алкоголю обвинувачений став ображати останнього, з цього приводу між обвинуваченим та ОСОБА_6 виник конфлікт, вони один одного поштовхали, після чого бармен та ОСОБА_7 їх розняли, обвинувачений пішов звідти. ОСОБА_7 участі у бійці не приймав.
Через деякий час обвинувачений повернувся, запропонував потерпілому ОСОБА_6 вийти на вулицю. Пішовши за обвинуваченим по сходах, ОСОБА_6 вийшов з приміщення бару, після чого нічого не пам`ятає.
Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що біля 23:00 години він прийшов до бару «Кабачок», де вже знаходилися інші потерпілі та обвинувачений, а також інша дівчина, які запросили його приєднатися до їх компанії. Потерпілий придбав собі горілки та присів за їх столик.
Обвинувачений при цьому став вітатися із потерпілим, казав, що вони знайомі, але ОСОБА_7 відповів, що не пам`ятає його. Коли потерпілий вийшов покурити, вибігла ОСОБА_8 та сказала, що всередині побилися обвинувачений та ОСОБА_6 . ОСОБА_7 одразу зайшов в бар, але бійки не побачив, був лише конфлікт між вказаними особами, але ударів один одному вони не наносили. Після цього обвинувачений пішов, але десь за 5 хвилин повернувся та запропонував ОСОБА_6 вийти. На вулиці обвинувачений декілька разів вдарив ОСОБА_6 по обличчю, той впав, після чого обвинувачений вдарив його ногою в область тулуба. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_6 , щоб того більше не бив обвинувачений, але останній вдарив самого ОСОБА_7 , від чого той втратив свідомість. Сам ОСОБА_7 обвинуваченого не бив та не збирався бити.
Свідок ОСОБА_11 , яка працювала поваром-офіціантом у барі «Кабачок», пояснила, що в червні 2014 року, точніше вона не пам`ятає, в вечірній час до бару зайшли двоє жінок та двоє чоловіків, серед яких був обвинувачений. ОСОБА_8 замовила для всіх алкогольні напої, бутерброди, потім обвинувачений замовив апельсин, вони разом відпочивали. Пізніше в них відбувся конфлікт, в ході якого одна з жінок долонею руки вдарила обвинуваченого по щоці, після чого почався конфлікт, в процесі якого ОСОБА_6 вдарив обвинуваченого. Свідок повідомила, що викличе міліцію, після чого двоє чоловіків та дівчина вийшли з бару. Через деякий час дівчина повернулася, в неї була кров, вона плакала, сказала, що її побили та викликала міліцію.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу, що показання потерпілих узгоджуються між собою, а також із дослідженими судом письмовими доказами. Так, відповідно висновку експерта № 173 від 24.06.2014 року, вбачається, що потерпілому ОСОБА_6 дійсно спричинені тілесні ушкодження у вигляді потрійного перелому нижньої щелепи у підборідному відділу з права, суглобових відростків обох сторін, без зміщення, струсу головного мозку, багато чисельних забоїв верхніх кінцівок, крововиливу у області грудини, припухлостей в області правого ліктьового суглобу, що відносяться до категорії середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень, які викликають тривалий розлад здоров`я, при цьому вказані ушкодження були спричинені нанесенням потерпілому не менше 4-5 травматичних дій в область обличчя, тіла та верхніх кінцівок (а.п. 88-89).
Аналогічно, відповідно до інформації, що міститься у висновку експерта № 146 від 11.06.2014 року, потерпілому ОСОБА_7 , внаслідок нанесення не менше ніж 4-5 травматичних дій, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу та припухлостей правої половини обличчя, рани слизової верхньої губи, поверхневої рани потиличної області, забоїв лівого плеча, припухлостей правої потиличної частини, що відноситься до категорії легкої ступені тяжкості тілесних ушкоджень (а.п. 90), а відповідно до висновку експерта № 147 від 11.06.2014 року, потерпілій ОСОБА_8 внаслідок нанесення не менше ніж 6 травматичних дій, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів обличчя, правого плеча та правої кисті, забоїв поперекової області, лівого колінного суглоба, рани обличчя, припухлостей м`яких тканин лівої потиличної області та 4-го пальця правої кисті, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
З урахуванням викладених обставин суд критично ставиться до показань обвинуваченого відносно того, що метою його дій (а він не заперечує нанесення ударів потерпілим) був виключно захист від нападу чи можливого нападу потерпілих, оскільки його дії були спрямовані на спричинення потерпілим тілесних ушкоджень, втрату ними свідомості, про що свідчить як кількість нанесених ударів, так і їх локалізація (усім потерпілим удари наносилися, у тому числі, в область голови).
При цьому суд враховує, що ані потерпілі, ані сам обвинувачений не повідомив суду про наявність між ними неприязних відносин або інших причин, які б могли свідчити про можливість існування підстав для оговору обвинуваченого потерпілими.
У той же час, суд не ставить під сумнів, що спричинення потерпілим тілесних ушкоджень обвинуваченим стало наслідком конфлікту, який відбувся між ними у приміщенні бару «Кабачок» за короткий проміжок часу до цього, проте зауважує, що ініціатором як початку первісного конфлікту (який почався з образ потерпілого ОСОБА_7 обвинуваченим), так і його продовження, був саме останній, який, спочатку вийшовши з бару, попросив про допомогу свого приятеля свідка ОСОБА_14 та повернувся із метою помститися потерпілим, після чого першим почав наносити їм удари.
Про це також свідчать й показання свідка ОСОБА_14 , який суду пояснив, що в ввечері влітку 2014 року він разом зі свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та іншими особами, знаходилися біля супермаркету «Фуршет», коли до нього підійшов обвинувачений та попросив про допомогу у конфлікті, повідомивши, що його побили декілька осіб. Удвох із обвинуваченим вони підійшли до бару «Кабачок», звідки вийшли дівчина та хлопець та накинулися на обвинуваченого, однак ніхто нікому ударів не наносив. ОСОБА_14 намагався всіх заспокоїти, але це йому не вдалося, тому він пішов звідти, не втручаючись в конфлікт. Обвинувачений із потерпілими залишилися біля бару «Кабачок». Аналізуючи показання свідка, суд зауважує, що показання давалися ним таким чином, щоб максимально дистанціюватися від подій конфлікту, а тому суд критично ставиться до його показань в частині, що не підтверджується іншими доказами.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він, разом зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та іншими особами знаходився біля супермаркету «Фуршет» та бачив, як до свідка ОСОБА_14 підійшов обвинувачений та просив про допомогу. ОСОБА_14 на деякий час відійшов із обвинуваченим у бік бару «Кабачок», потім повернувся сам і вони всі разом пішли. Аналогічні показання надав суду свідок ОСОБА_16 .
З урахуванням того, що показання потерпілих, на переконання суду, підтвердилися в судовому засіданні та заслуговують на довіру, суд також приходить до висновку про те, що саме обвинувачений, а не інша особа, як він вказує, заволоділа майном, належним потерпілій. Такий висновок суд ґрунтує не тільки на прямих показах самої потерпілої, але й враховує також й той факт, що не маючи до конфлікту достатньо грошей, щоб розраховуватися за спожиті алкогольні напої, після нього обвинувачений витрачав грошові кошти на відпочинок зі свідками ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , що були допитані судом та повідомили, що в ніч з 03 на 04 червня 2014 року вони із обвинуваченим зустрілися на перехресті проспектів Жовтневого та Корабелів в місті Миколаєві, тілесних ушкоджень у обвинуваченого не було. За пропозицією останнього, на таксі, за яке платили навпіл обвинувачений та ОСОБА_17 , поїхали на площу Перемоги, відпочивали там в барі, вживаючи алкогольні напої, за які також платили обвинувачений та ОСОБА_17 , потім почався якийсь конфлікт, після чого вони відразу поїхали назад до Корабельного району.
Спираючись на показання вказаних свідків суд також робить висновок про те, що тілесні ушкодження, які вранці 04.06.2014 року бачив у обвинуваченого свідок ОСОБА_19 , не були ним отримані в ході конфлікту із потерпілими.
З урахуванням викладеного суд критично ставиться до показань обвинуваченого в частині, що спростовуються іншими дослідженими судом доказами, не може визнати їх відвертими та правдивими та вважає їх способом захисту обвинуваченого від обвинувачення із метою уникнення відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень.
В обвинувальному акті в якості свідків також вказані ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , однак в ході розгляду кримінального провадження прокурор відмовився від їх виклику та допиту.
Інших доказів учасниками кримінального провадження суду не представлено.
Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доказаною вину ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів). Дії обвинуваченого судом кваліфіковані:
-спричинення потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень за частиною 1 статі 122 КК України;
-спричинення потерпілому ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень за частиною 1 статті 125 КК України;
-спричинення потерпілій ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за частиною 2 статті 125 КК України;
-відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно за частиною 2 статті 185 КК України.
Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він повнолітній (а.п. 92), раніше судимий, останній раз звільнився з місць позбавлення волі менше ніж за рік до вчинення нового кримінального правопорушення (а.п. 93-94, 95-97), не одружений, не працює, на обліку у лікаря-нарколога (а.п. 98, 99) та лікаря-психіатра (а.п. 100, 101) не перебуває, за місцем проживання дільничним інспектором міліції характеризується посередньо (а.п. 102).
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень (злочинів), які відносяться до категорій злочинів невеликої (частина 1 статті 125, частина 2 статті 125), середньої тяжкості (частина 1 статті 122) та тяжких злочинів (частина 2 статті 186), сукупність усіх обставин, що характеризують дані злочини, які є умисними, особистість обвинуваченого, про що детально вказано вище.
Таким чином, суд доходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт (частина 1 статті 125, частина 2 статті 125 КК України), обмеження (частина 1 статті 122 КК України) та позбавлення волі (частина 2 статті 186 КК України) а також про можливість його виправлення виключно в умовах ізоляції від суспільства. З урахуванням положень частини 1 статті 70 КК України, остаточне покарання суд визначає шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
29.04.2015 року вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва ОСОБА_10 засуджений за частиною 3 статті 185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, у той же день взятий під варту (а.п. 113-115), а тому остаточне покарання суд, з урахуванням вимог частини 4 статті 70 КК України, визначає шляхом часткового складання призначених покарань.
ОСОБА_8 заявлені позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди в розмірі 2.750,00 гривень (а.п. 11). Обвинувачений заявлений позов не визнав, однак, з урахуванням доведеності вини обвинуваченого у заволодінні майном потерпілої, суд вважає його доведеним. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд доходить висновку про задоволення вимог позивача.
Прокурором заявлений позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 403,90 гривень (а.п. 8-10), який обвинувачений визнав у повному обсязі. Відповідно до статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, а якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За таких обставин суд доходить висновку про задоволення заявленого прокурором позову.
На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною 1 статті 125, частиною 2 статті 125, частиною 1 статті 122, частиною 2 статті 186 КК України та призначити йому покарання:
-за частиною 1 статті 125 КК України громадські роботи строком на 100 (сто) годин;
-за частиною 2 статті 125 КК України громадські роботи строком на 150 (сто п`ятдесят) годин;
-за частиною 1 статті 122 КК України обмеження волі строком на 2 (два) роки;
-за частиною 2 статті 186 КК України позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_22 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі частини 4 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням покарання, визначеного вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 29.04.2015 року, визначити ОСОБА_22 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.
Строк відбування ОСОБА_23 покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши йому в строк відбуття покарання час знаходження під вартою за попереднім вироком з 29.04.2015 року по день, що передує дню приведення даного вироку до виконання.
Позов ОСОБА_8 задовольнити, стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 2.750,00(дві тисячі сімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, що утримується під вартою протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1