Справа № 298/930/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.08.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі судді - доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06.03.2015 року.
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одружений, неодноразово судимий, в останнє 02.06.2014 року за ч. 3 ст. 309 КК України на 6 років позбавлення волі, засуджений за ст. 395 КК України на 6 місяців арешту, за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, в тому числі й за вироком від 02.06.2015 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено 6 років позбавлення волі.
Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 23.04.2014 року, стягнути з нього 294 грн. 84 коп. судових витрат на користь держави, питання щодо речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що перебуваючи під адміністративним наглядом, встановленим ухвалою Великоберезнянського районного суду від 06.02.2014 року терміном на 6 місяців, умисно, з метою ухилення від нагляду, 23.04.2014 року залишив місце проживання і без відома та дозволу начальника Перечинського РВ (з обслуговування Перечинського та Великоберезнянського районів) УМВС України в Закарпатській області, виїхав за межі області і в цей же день був затриманий працівниками міліції у Львівській області.
Крім того, за місцем проживання на горищі підсобного приміщення в АДРЕСА_1 , зберігав з березня по 13 травня 2014 року, до моменту вилучення, 30, 7261 гр. наркотичного засобу (канабісу).
В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про зміну вироку внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що суд повинен був призначити остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, а не за ч. 1 цієї ж статті, що є порушенням норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення засудженого та захисника про законність вироку суду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляція підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення на попередження нових злочинів.
Також, відповідно до вимог ст. 33 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, призначається покарання у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними часинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
Згідно роз`яснень п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім за сукупністю сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.
Отже, суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_6 вчинив новий злочин до постановлення попереднього вироку, а саме: вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 02.06.2014 року, повинен був дотриматися вищевказаних вимог Закону, призначити покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, а не за ч. 1 цієї ж статті.
Враховуючи викладене, апеляція прокурора підлягає задоволенню, а вирок зміні в частині призначення покарання.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області задовольнити.
Вирок Великоберезнянського районного суду від 06.03.2015 року змінити.
Вважати ОСОБА_6 засудженим на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, яке призначене вироком від 02.06.2014 року і остаточно йому визначити 6 (шість) років позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо в судову палату у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з моменту вручення йому її копії.
Судді: