Провадження 1-кп/127/117/15
УХВАЛА
19 січня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0005241 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває зазначене кримінальне провадження.

Під час судового розгляду суду надано угоду про примирення від 19.01.2015 р.

Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_4 просили затвердити угоду.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього кодексу та/або Закону.

Із тексту наданої суду угоди вбачається, що з однієї сторони потерпіла ОСОБА_6 , з іншої сторони підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 уклали між собою угоду про примирення, додержуючись певних умов. Відповідно до ст. 468 КПК України угода про примирення може укладатися між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Таким чином захисник ОСОБА_4 не може виступати стороною в угоді про примирення, оскільки це суперечить вимогам КПК України.

Також серед істотних умов згаданої угоди зазначено щире каяття обвинуваченого у скоєному злочині, як пом`якшуюча покарання обставина та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 не визнає своєї вини повністю, а лише в частині. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 дав суперечливі показання. Так спочатку він стверджував, що його знайомий попросив його забрати в матері, яка виїхала з Луганської області забрати гроші та передати йому, потім він стверджував, що не знав, що в пакеті гроші, та що ці гроші належать потерпілій.

Така позиція обвинуваченого не дає підстав суду врахувати йому як пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, оскільки воно відсутнє, та вимагає від суду повно та об`єктивно дослідити докази, надані сторонами, для з`ясування питання про наявність в діях ОСОБА_5 складу злочину, який йому інкримінують.

Як вбачається із вимоги про судимість, ОСОБА_5 неодноразово був засуджений за вчинення умисних злочинів, через місяць після звільнення з місця позбавлення волі знову вчинив умисний корисливий злочин, має рецидив злочинів, що є обтяжуючою покарання обставиною.

Тобто істотні обставини, зазначені в угоді про примирення, не відповідають фактичним обставинам, встановленим судом у даному кримінальному провадженні.

Крім того, суд вважає, що покарання, узгоджене сторонами, не відповідає інтересам суспільства, ступені тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

За таких обставин дана угода затверджена бути не може, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України підлягає судовому розгляду в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 474 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Відмовити в затвердженні угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_5 , захисником ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 від 19.01.2015 року у кримінальному провадженні №0005241.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження №0005241 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, в загальному порядку.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: