УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/3625/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 122 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, мешканця АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст.122 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням впродовж ж двох років.
Відповідно до ст.76 КК України на обвинуваченого судом покладені обов`язки:
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;
- періодично з?являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 1156 грн. 40 коп. майнових збитків та 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь департаменту фінансів Житомирської ОДА в особі Житомирського обласного стоматологічного медичного об`єднання 2420 грн. за лікування потерпілої.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України
Як визнав суд, 21.05.2014 близько 08 год., ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, косив траву поблизу будинку АДРЕСА_2 . У ході конфлікту з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 умисно наніс останній один удар лезом коси в область голови. В результаті цього удару обвинувачений умисно спричинив ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження у виді колото-різаної рани лівої щоки з проникненням у ліву гайморову пазуху з ушкодженням її внутрішньої стінки, перелому кісток носу, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Як наслідок такого ушкодження, в результаті загоєння колото - різаної рани у потерпілої виявлено деформуючий рубець лівої навколовушної ділянки, який є невиправним без хірургічного втручання.
На вирок суду подані апеляційні скарги.
Потерпіла ОСОБА_10 вирок суду просить скасувати, перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.1 ст. 122 КК України на ч.3, ст.15, ч.1 ст.115 КК України та стягнути з нього на свою користь 100 000 грн. моральної шкоди.Вказує на те, що суд неправильно перекваліфікував дії ОСОБА_9 з ч.3, ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст. 122 КК України і стягнув на її користь лише 20 000 грн. моральної шкоди, що на її думку сума є надмірно малою. Посилається на неправильність та неповноту судового слідства.Вважає, що суд безпідставно відхилив її клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи.
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 вирок суду просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі і стягнути з ОСОБА_9 на користь департаменту фінансів Житомирської ОДА в особі Житомирського обласного стоматологічного медичного об?єднання 2420 грн. за лікування потерпілої ОСОБА_10 . Вказує на те, що суд неправильно перекваліфікував дії ОСОБА_9 з ч.3, ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст. 122 КК України, оскільки дії які вчинив обвинувачений охоплюються ч.1 ст. 121 КК України так як він заподіяв потерпілій тяжкі тілесні ушкодження за ознакою непоправного знівечення обличчя.Апелянт вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання за ст. 122 ч.1 КК України є надмірно м?яким і таким, що не відповідає даним про особу обвинуваченого, обставинам, що обтяжують покарання та обставинам вчинення злочину.
Захисник ОСОБА_8 вирок суду просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати її підзахисного та відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілої.Зазначає, що висновки суду, які викладені у вироку про те, що ОСОБА_9 умисно заподіяв потерпілій тілесні ушкодження не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не підтвердженні доказами які зібрані під час розгляду кримінального провадження.Вказує, що покарання призначене судом ОСОБА_9 , є надмірно суворим і таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.Посилається на те, що суд безпідставно стягнув з ОСОБА_9 на користь потерпілої 1156 грн. 40 коп. матеріальної шкоди, оскільки доказами, які надала ОСОБА_10 підтверджується заподіяна їй матеріальна шкода лише на суму 298 грн. 33 коп.Також вважає непомірно великою суму моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. яку суд стягнув з її підзахисного на користь потерпілої.
Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, часткове задоволення апеляційної скарги потерпілої та залишення без задоволення апеляційної скарги захисника, потерпілу, яка просила задовольнити її апеляційну скаргу, частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора та залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника, обвинуваченого та захисника про задоволення апеляційної скарги захисника та залишення без задоволення апеляційних скарг прокурора і потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги потерпілої і прокурора підлягають частковому задоволенню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчинені злочину за обставин наведених у вироку грунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених у судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованим.
Доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також те, що висновки суду, які викладені у вироку не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду, колегія суддів не приймає до уваги.
Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження судовий розгляд у ній проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства спрямованих на всебічне повне та об?єктивне дослідження обставин справи.
Викладені у вироку висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчинені вищезазначеного злочину відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні і детально викладеними у вироку доказами.
Зокрема, протоколом огляду місця події, домогосподарства ОСОБА_10 , під час якого було виявлено і вилучено сільськогосподарську косу.
Показання потерпілої ОСОБА_10 свідчать про те, що 21 травня 2014 року на дорозі неподалік її будинку між нею та обвинуваченим відбулася сварка під час якої ОСОБА_9 погрожувати вбивством замахнувся на неї косою, яка застрягла в її щоці. Після цього обвинувачений завмер, а вона обережно вийняла лезо, і прикрила рану. Все відбувалося дуже швидко. Прибігла сестра, яка забрала у ОСОБА_9 косу, щоб передати міліції.
З показань свідка ОСОБА_13 видно, що 21 травня 2014 року вона бачила, як обвинувачений косив траву.По дорозі проїжджав трактор, який рівняв дорогу, до нього підійшов ОСОБА_9 з косою на плечі, а потім підійшла потерпіла. Між ОСОБА_14 і обвинуваченим виникла сварка, під час якої вони обзивали один одного.Вона разом з іншою сусідкою пішли додому, коли відійшли на 20 метрів почула крик, а затим побачила, що з обличчя потерпілої сильно іде кров.Вона побігла викликати швидку допомогу.
Показання свідка ОСОБА_15 свідчать про те, що почувши крики, вона вийшла з будинку. В цей час ОСОБА_10 , прикриваючи закривавлене обличчя, бігла до дому, а її сестра відібрала у ОСОБА_9 косу. Вона надала ОСОБА_14 першу медичну допомогу.
За висновком судово-медичної експертизи у потерпілої було виявлено колото-різану рану лівої щоки, що проникає в гайморову пазуху з ушкодженням її внутрішньої стінки, перелом кісток носу, які утворилися від дії гострого предмету та відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Характер цих тілесних ушкоджень не виключає їх нанесення ударом сільськогосподарської коси.
З показань в суді експерта ОСОБА_16 , видно, що потерпілій були спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження. Рана на обличчі утворилася від одного удару, не виключно сільськогосподарською косою. Однак, горизонтальне розташування рани, спростовує показання обвинуваченого, які дані ним у ході слідчого експерименту щодо механізму її утворення. Відсутність у ОСОБА_14 різаних ушкоджень на руках, спростовують твердження останньої про те, що вона, чинячи активний опір обвинуваченому, зі значною силою тримала лезо коси руками.
Проаналізувавши вищевказані зібрані по справі докази та інші докази, які зазначені у вироку суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_9 під час сварки заподіяв потерпілій ОСОБА_14 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров?я.
Дії обвинуваченого за ст. 122 ч.1 КК України кваліфіковано правильно.
Посилання потерпілої, прокурора і захисника про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_9 , колегія суддів не приймає до уваги.
Як видно з матеріалів кримінального провадження і про це обґрунтовано зазначено у вироку суду, ОСОБА_9 під час сварки з ОСОБА_14 , навмисно наніс їй удар косою, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.Колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника про те, що ОСОБА_9 заподіяв потерпілій тілесні ушкодження з необережності, оскільки такі доводи спростовуються показаннями потерпілої та судово-медичного експерта.
Також, колегія суддів не погоджується з доводами потерпілої про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, оскільки відповідно до положень ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи при дослідженні доказів у справі, необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Як свідчать матеріалами кримінального провадження сільськогосподарська коса у обвинуваченого на час події опинилася випадково (він косив траву), а не була заготовлена ним заздалегідь для спричинення нею смертельного удару потерпілій. Удар, який спричинив ОСОБА_9 . ОСОБА_14 був одиничний і завданий не прицільно. При цьому поранення не зачепило важливих внутрішніх органів. До того ж, одразу після завдання цього удару, обвинувачений вжив усіх заходів, щоб відвернути настання для потерпілої шкідливих наслідків, він намагався не рухатися і тримав косу таким чином, щоб потерпіла змогла її обережно відтягнути від обличчя.Отже, сила та напрям завданого ОСОБА_9 удару косою, яка не була заздалегідь заготовлена для нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, його подальші дії, спростовують доводи потерпілої, що умисел засудженого був спрямований на заподіяння їй смерті.Окрім цього, конфлікт між потерпілою і обвинуваченим, виник через трактор, який також з`явився в цей час випадково, сама потерпіла не вчиняла жодних дій для уникнення конфлікту з обвинуваченим.Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_9 не мав умислу на вбивство ОСОБА_10 .
Колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи апеляції прокурора про кваліфікацію дій ОСОБА_9 за ч.1 ст. 121 КК України за кваліфікуючою ознакою непоправного знівечення обличчя.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, внаслідок загоєння рани у потерпілої виявлено деформуючий рубець на обличчі зліва, який являється невиправним, оскільки потрібує хірургічного втручання.Відповідно до п.2.1.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року поняття знівечення обличчя не є медичним, а визначення наявності ознак, знівечення обличчя є компетенцією суду. Встановлювати ж, чи є знівечення обличчя непоправним, необхідно за допомогою судово-медичної експерти.Поряд з цим сама по собі непоправність рубця на лівій навколовушній ділянці без хірургічного втручання не може свідчити про кваліфікацію дій ОСОБА_9 за ч.1 ст.121 КК України, оскільки умисним тяжким тілесним ушкодженням за ознакою непоправного знівечення обличчя слід вважати одночасну наявність двох обставин: 1) таких патологічних змін обличчя, які його спотворюють, надають огидливості, відвертають від себе і 2) для усунення цих змін необхідне хірургічне втручання. Таким чином, знівечення обличчя має місце тоді, коли ушкодження обличчя, будучи неусувним, надає обличчю відразливого, потворного, відштовхуючого зовнішнього вигляду. Злочинними діями ОСОБА_9 , потерпілій заподіяна шкода здоров`ю.Однак, як під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції так і в апеляційному суді було встановлено, що рубець на лівій навколовушній ділянці є одного кольору з обличчям, який вже з невеликої відстані непомітний. При цьому обличчя потерпілої є симетричним і воно не має неприємного жахливого вигляду, не властивого нормальному людському обличчю.Оцінюючи зовнішній облік ОСОБА_10 на момент судового засідання, виходячи із загальноприйнятих уявлень про зовнішній вигляд людини, колегія суддів вважає, що локалізація тілесного ушкодження у потерпілої, не характерна для знівечення обличчя.
Посилання потерпілої про безпідставне відхиленя судом її клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи, позбавлені підстав, оскільки прийняте судом рішення з даного приводу є мотивованим, з ним погоджується колегія суддів.
Разом з тим, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора призначаючи ОСОБА_9 покарання суд не дотримався положень ст. 65 КК України, не достаньо врахував обставини за яких був вчинений вказаний злочин зокрема, що ОСОБА_9 умисно наніс удар лезом коси в область життєво-важливого органу людини - голову, та тих обставин, що обвинувачений не відшкодував завданих кримінальним правопорушенням збитків, вчинив злочин у стані алкогольного сп?яніння, та дійшов необґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства, та безпідставно застосував до обвинуваченого положення ст. 75 КК України.
За таких обставин, колегія суддів скасовує вирок суду в частині призначення покарання і ухвалює новий вирок при цьому враховуючи, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується, його вік, те, що він доглядає матір похилого віку, вчинив злочин середньої тяжкості в стані алкогольного сп?яніння, обставини вчинення злочину, а саме те, що обвинувачений наніс удар лезом коси в область життєво-важливого органу людини - обличчя, не відшкодував збитки завдані злочином, а тому вважає, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_9 йому слід призначити покарання в межах санкції ст. 122 ч.1 КК України у виді реального позбавлення волі.
Також, заслуговують на увагу колегії суддів доводи потерпілої про збільшення суми моральної шкоди з обвинуваченого на її користь.
Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно роз?яснень постанови Пленуму Верховного Суду України№4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, пункти 3,9, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв?язку з ушкодженням здоров?я, у порушенні нормальних життєвих зв?язків через неможливість продовження активного громадського життя, в порушенні стосунків з оточуючими людьми.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Однак, зазначені вимоги закону судом першої інстанції у повній мірі не дотримані. Так, при визначенні розміру моральної шкоди суд усупереч вимогам ст. 1167 ЦК України не в повній мірі врахував характер вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення та характер страждань потерпілої ОСОБА_14 , пов?язаних з отриманими нею тілесних ушкоджень, а також тривалість фізичних і моральних страждань потерпілої, настання негативних змін у її житті. У вироку не наведено переконливих мотивів прийнятого рішення про стягнення на користь ОСОБА_14 саме 20 000 грн., хоча потерпіла заявила позов на відшкодування їй моральної шкоди в значно більшому розмірі.
Як убачається з матеріалів провадження, в результаті злочинних дій ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_14 заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, від яких вона зазнала фізичних і моральних страждань та на протязі тривалого часу лікувалася та потребує в даний час додаткового лікування.Тілесні ушкодження, які вона отримала дають про себе знати і на даний час проявляючись у значному болю в голові, запамороченнях при настанні яких потерпіла майже втрачає свідомість, що спричинило їй додаткового дискомфорту, як жінки при спілкуванні з оточуючими.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність збільшення розміру стягнутої на користь потерпілого моральної шкоди до 60 000 гривень, оскільки саме така сума моральної шкоди буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.І таке збільшення розміру моральної шкоди не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Приймаючи до уваги, що колегія суддів прийшла до висновку про невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його мякості та про необхідність збільшення суми стягнення моральної шкоди, є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про суворість призначеного судом покарання ОСОБА_9 та про стягнення з її підзахисного на користь потерпілої непомірно великої суми моральної шкоди.
Вирішуючи питання цивільного позову суд обґрунтовано стягнув з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 1156 грн. 40 коп.Вказана сума позову обґрунтована фіскальними чеками та довідкою обласного стоматологічного медичного об?єднання, а тому посилання захисника на неправильне рішення суду в цій частині, не заслуговують на увагу колегії суддів.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 12 травня 2015 року щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання скасувати.
Постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
Цей же вирок змінити, збільшити суму відшкодування моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 з 20 000 грн. до 60 000 грн.
Строк відбування ОСОБА_9 покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вирок залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді: