№ 1-кп/0202/390/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0004117 від 21.12.2014 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Хармулі Сонячного району Хабаровського краю, громадянина України, не працюючого, освіта середня, неодруженого, маючому на утриманні трьох малолітніх дітей, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-21.04.2015 року Дніпропетровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
обвинуваченого за ч. 1 ст. 187 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Зоря Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, освіта середньоспеціальна, неодруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 , 20 грудня 2014 року приблизно о 23:20 годині, знаходячись біля будинку №13 по вул. Осінній в м. Дніпропетровську разом з ОСОБА_9 , побачили двох раніше незнайомих їм осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 раптово виник умисел, спрямований на відкрите викрадення майна за попередньою змовою групою осіб, поєднане із насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи з метою заволодіння майном ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Так, знаходячись у попередній змові один з одним у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підбігли до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , де у ОСОБА_8 раптово виник умисел на застосування до ОСОБА_6 насильства яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, підійшов до ОСОБА_6 та обхвативши останню правою рукою за шию, намагався повалити її на землю. В цей час до ОСОБА_8 підбіг ОСОБА_5 та почав присікати дії останнього. В цей момент ОСОБА_9 , знаходячись у попередній змові з ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна за попередньою змовою групою осіб, поєднане із насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи з метою заволодіння майном ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи умисно із корисливих мотивів, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я особи, скориставшись своєю фізичною перевагою над ОСОБА_5 , поваливши його на землю, став наносити удари ногами по голові та корпусу тіла потерпілого, після чого подолавши фізичний опір потерпілого ОСОБА_5 , відкрито викрав золотий браслет, вартістю 9486 гривень, з руки останнього та мобільний телефон Нокіа С500, вартістю 630 гривень. В цей час ОСОБА_8 находячись біля потерпілої ОСОБА_6 , наніс останній ще декілька ударів в район обличчя та заволодів сумкою останньої, вартістю 960 гривень, в якій знаходилось майно потеплілої, а саме: мобільним телефоном Nokia 5230, вартістю 637,99 гривень, мобільним телефоном Nokia 6300, вартістю 700 гривень, гаманець в якому знаходились грошові кошти у сумі 250 гривень та кредитна картка КБ ПАБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 . Далі ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 та почав разом з ним наносити удари ногами по тулубу ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишили потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на землі, після чого покинули місце вчинення кримінального правопорушення у невідомому напрямку, спричинивши потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 12 663,99 гривень (дванадцять тисяч шістсот шістдесят три гривні дев`яносто десять копійок).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що скоїв злочин за обставин, викладених у обвинуваченні.Так 20.12.2014 р. він разом з ОСОБА_9 йшли з магазину "АТБ", домой на вул. Воронежську. Під час цього в них виник намір когось пограбувати. Проходячи по вул. Осіння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 побачили потерпілих. При цьому напали на них. ОСОБА_8 напав на дівчину, взявши її за шию, а ОСОБА_9 на хлопця. Після того, як вони побороли опір потерпілих, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 забрали в них цінні речі та втекли. Речі вони розподілили між собою.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що скоїв злочин за обставин, викладених у обвинуваченні. Так 20.12.2014 р. він разом з ОСОБА_8 зайшли до магазину "АТБ", де купили пиво та направились до нього додому на вул. Воронежську. Під час цього в них виник намір когось пограбувати. Проходячи біля будинку 13 по вул. Осіння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 побачили потерпілих. При цьому напали на них. ОСОБА_8 напав на дівчину, а ОСОБА_9 на хлопця. Після того, як вони побороли опір потерпілих, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 забрали в них цінні речі та втекли. Потім вони поїхали до центру міста на таксі та намагались зняти кошти з кредитної карти потерпілих. Однак після невдалої спроби вони розїхались по домівкам.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що він зі своєю дівчиною ОСОБА_6 повертались додому, та раптом ОСОБА_6 невідомий чоловік обхватив рукою за шию та намагався повалити на землю, коли він почав намагатись зупинити дії невідомого підбіг інший чоловік та повалив його на землю та наніс біля 30 ударів ногами. Після того як він припинив чинити опір, невідомий викрав у нього золотий браслет та мобільний телефон.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що вона зі своїм хлопцем, ОСОБА_5 повертались додому, та раптом сзаду на неї напав невідомий чоловік почав душити її та валити на землю, коли ОСОБА_5 почав чинити опір підбіг інший чоловік,, який почав наносити удари ОСОБА_5 , потім він наніс їй декілька ударів по голові та вихватив її сумку та втік.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_10 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинувачених. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії ОСОБА_8 органами досудового розслідування по ч. 1 ст. 187 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 187 КК України.
Суд встановив, що дії ОСОБА_9 органами досудового розслідування по ч. 2 ст. 186 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено ст. 66 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 скоїв вказаний злочин до постановлення вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2015 року, суд проходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_9 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено ст. 66 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинувачених відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначеним покаранням поглинути покарання, призначене вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2015 року, остаточно призначивши ОСОБА_8 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

До набрання вироком чинності продовжити ОСОБА_8 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання відраховувати з 24.07.2015 року
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

До набрання вироком чинності продовжити ОСОБА_9 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання відраховувати з 22.07.2015 року
Стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз у розмірі 583,44 грн..
Речові докази по справі:
- куртка сірого кольору з капюшоном, що має напис "F50", а також шапку чорного кольору в`язану зі ставками сірого та білого кольору на який є напис "Vomi", що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області - повернути ОСОБА_9 ;
- мобільний телефон "Нокіа 500" ІМЕІ НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_5
-куртку темно сірого кольору, що містить напис "North Sunny" та мобільний телефон Nokia IMEI НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 , які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області - повернути ОСОБА_8 ..

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1