Справа №1-132/2011 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2011 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лісовенко П.І.

при секретарі Ковальчук В.А.

з участю прокурора Мельничук В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки с.Росішки, вул.Миру-6, Тетіївського району, Київської області, українки, громадянки України, б/п, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженої, не працюючого, не військовозобовязаного, раніше судимої, в скоєнні злочину, що передбачає відповідальність за ст.164 ч.2 КК України,

Встановив:

Відповідно до рішення Тетіївського районного суду №2-76 від 04.02.2005 року ОСОБА_2 зобовязана сплачувати аліменти на користь держави в особі ОСОБА_3 дитячого будинку Надіяна утримання дочки ОСОБА_4 -ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів до повноліття дітей, але ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати аліментів незважаючи на те, що вона раніше була засуджена ОСОБА_3 райсудом за ст.164 ч.1 КК України і має заборгованість за період з 01.11.2010 року по 01.07.2011 року в сумі 2095 грн..

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 вину свою в інкримінованому її злочині визнала повністю і пояснила, що вона не може працевлаштуватися, в звязку з чим заборгованість по аліментах не погашає, просить не обмежувати її волі.

Крім повного визнання своєї вини самою підсудною її вина знайшла своє підтвердження зібраними по справі доказами, зокрема показами в суді директора ОСОБА_3 дитячого будинку НадіяОСОБА_6, яка підтвердила, що ОСОБА_1 заборгованість по аліментах не погашає, з дітьми не зустрічається, міру покарання для підсудного покладає на розсуд суду.

У відповідності до ст.299 КПК України,за згодою учасників процесу,судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі,відносно тих фактичних обставин справи,які ніким не оспорюються.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в суді докази, суд вважає,що вина підсудної ОСОБА_1 в скоєнні злочину передбаченого ст..164 ч.2 КК України органами досудового слідства доведена і знайшла своє підтвердження в суді і її дії суд кваліфікує за ст.164 ч.2 КК України так як вона скоїла злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин передбачений ст.164 ч.1 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання для підсудної ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винної, яка вину свою визнала, сприяла розкриттю злочину, негативну характеристику за місцем проживання, що вона раніше неодноразово була судима за аналогічний злочин, відбувала міру покарання в місцях обмеження волі, проте належних висновків не зробила.

Враховуючи всі обставини по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудної ОСОБА_1 можливе лише в умовах обмеження волі.

Керуючись ст.321-323,324;341-343 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.164 КК України.

Призначити ОСОБА_1 покарання за ст.164 ч.2 КК України у виді двох років обмеження волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Міру запобіжного заходу підписку про невиїзд, залишити до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб, а засудженою ОСОБА_1 в цей же строк після вручення її копії вироку.

Суддя: П.І.Лісовенко.