АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1911/15 Справа № 191/3179/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляцію засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

В С Т А Н О В И Л А:
Даною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, призначеного йому вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2012 року за ч.2,3 ст.185, ч.1 ст. 304, ст..ст.70,71 у виді 4 років позбавлення волі.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції, посилаючись на дослідження поданих матеріалів, взяв до уваги характеристику, надану начальником відділення №10 СВК-94 та прийшов до висновку про недостатність підстав для переконання суду, що ОСОБА_8 як особистість, за відбутий термін призначеного покарання змінився, повною мірою виправився та є такою особою, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року та ухвалити нову, якою задовольнити його клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

Вказує, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не було прийнято до уваги його стан здоров`я, тяжкість наявних хвороб та необхідність лікування. Крім того зазначає, що він і раніше був працевлаштований та працює на даний час у виправній установі, позитивно характеризується, що на його думку свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_8 ,захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу засудженого та просили її задовольнити, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги і обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегією суддів встановлено те, що ОСОБА_8 на час звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення відбув 2/3 строку призначеного покарання, має 1 заохочення, а також стягнення, яке вже погашено. Адміністрацією ВК характеризується посередньо. Разом з тим, крім врахування поведінки і ставлення до праці засудженого за весь період перебування у виправній установі, необхідно врахувати і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину і його особу в цілому.

Відповідно до ст.12 КК України, засуджений скоїв умисні тяжкі злочини, раніше був неодноразово судимий, що свідчить про те, що ОСОБА_8 схильний до антисоціальної поведінки. Крім цього, наявність одного заохочення за час відбування покарання не є доказом того, що засуджений за цей час довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 своїм відношенням до праці та поведінкою не довів своє виправлення та перевиховання, що окрім матеріалів справи також підтверджується показами представника Синельниківської виправної колонії №94 , а саме начальника відділення №10 ОСОБА_9 , який пояснив в судовому засіданні, що засуджений ОСОБА_8 не працевлаштований, заходи виховного характеру відвідує систематично, але реагує на них не завжди правильно. Від участі у суспільно-корисному житті відділення та установи при можливості ухиляється. За характером скритний, хитрий, піддається негативному впливу з боку інших засуджених. Провину та суспільну небезпеку скоєного визнає та усвідомлює повністю, але не розкаюється у вчиненому.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні даної заяви засудженого, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання, а тому доводи засудженого про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення необґрунтовані. У зв`язку з чим ухвала суду є законною та обґрунтованою, а підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.404, ст.405, ст.407, ст.419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про його звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4