АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 1-38/11 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11/774/3/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника засудженого - адвоката ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

за участю секретаря ОСОБА_9 ,

розглянула 09 лютого 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_5 на вирок Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не судимий, працюючий на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» електрогазозварювальником, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ст.125 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

На підставі ст.ст.49, 74 ч.5 КК України, звільнений від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень. В іншій частині позову відмовлено.

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 24 квітня 2010 року, близько 09-00 годин, знаходячись біля воріт домоволодіння АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, вчинив скандал з громадянином ОСОБА_6 , образивши останнього нецензурними словами, потім почав штовхати ОСОБА_6 руками, вихопив із його рук дерев`яну тростину, за допомогою якої він пересувався, та умисно цією ж тростиною почав наносити потерпілому ОСОБА_6 по лівій нозі та тулубу удари, спричинивши тим самим останньому тілесні ушкодження у вигляді синця та саден лівої нижньої кінцівки, садно лівої сідниці, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №961 від 26 квітня 2010 року, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляції потерпілий ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_5 просять вирок суду в частині стягнення з засудженого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень змінити та збільшити суму стягнення до 200 000 грн . Також стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 завдану ним майнову (збитки) шкоду від вчинення кримінального правопорушення, а саме: понесені потерпілим матеріальні витрати, пов`язані з лікуванням, придбанням медикаментів яка складає загальну вартість витрат на придбання рентгенівських плівок, придбання потерпілим лікарських засобів, препаратів, матеріалів медичного призначення та відновленням здоров`я, а всього на загальну суму 9529 (дев`ять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 11 копійок; понесені потерпілим судові витрати у вигляді витрат за надання юридичної (правової) допомоги в сумі 3000 (трьох тисяч) гривень.

На підтвердження апеляції зазначили, що висновки суду в частині відмови у задоволенні вимог потерпілого про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків та часткове задоволення розміру моральної шкоди, завданої від вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, не відповідають дійсним фактичним обставинам справи. Судом не було в повній мірі об`єктивно з`ясовано та досліджено докази, які містяться в матеріалах кримінальної справи та були надані потерпілим для обґрунтування ним своїх вимог, які не були спростовані судом з посиланням на норми матеріального та процесуального права. Крім того, звертають увагу, що саме в результаті неправомірних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 було також завдано значну моральну (немайнову) шкоду, оскільки за п`ять років, що минули з моменту нанесення йому тілесних ушкоджень, стан здоров`я його різко погіршився, що сильно відобразилось на його стані здоров`я в цілому, і призвело до інвалідності потерпілого. Вважають, що суд безпідставно не задовольнив вимоги потерпілого ОСОБА_10 про стягнення всіх понесених матеріальних витрат, включаючи і витрати на правову допомогу.

У запереченні на апеляцію потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_5 засуджений ОСОБА_8 просить відмовити у задоволенні апеляції потерпілого та його представника, а вирок суду першої інстанції відносно нього від 12.10.2015р. залишити без змін. Вважає, що вирок є законним, обґрунтованим та об`єктивним, а потерпілий не підтвердив об`єктивно свої позовні вимоги в частині спричинення йому матеріальної шкоди, а саме щодо придбання лікарських засобів, транспортних та канцелярських витрат, пов`язаних саме з подією 24.04.2010р. щодо спричинення засудженим потерпілому легких тілесних ушкоджень.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_5 , які наполягали на задоволенні їх апеляції, вважаючи вирок суду в частині відмови позовних вимог матеріального характеру незаконним та необ`єктивним ; засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляції потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_5 , просили відмовити у задоволенні апеляції потерпілого та його представника, а вирок суду залишити без змін; проаналізувавши доводи, що зазначені в апеляції і зіставивши їх з матеріалами, що знаходяться у справі, колегія суддів вважає, що апеляція потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Подана апеляція у кримінальній справі, порушеної до дня набрання чинності Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 року (далі КПК України від 13.04.2012 року), розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України від 13.04.2012 року, відповідно до вимог п.п.11, 15 Розділу ХІ "Перехідні положення" вказаного кодексу.

Згідно ст.365 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом у межах наданої апеляції.

Висновки суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження ґрунтується на матеріалах справи. Кваліфікація його дій за ч.1 ст.125 КК України є правильною і ніким не оспорюється.

Не оскаржується і обґрунтованість застосування щодо ОСОБА_8 положень ст.ст.49, 74 ч.5 КК України.

Що ж стосується вирішення судом заявленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову про стягнення з ОСОБА_8 на його користь матеріальної та моральної шкоди і судових витрат, то колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст.323 КПК України, вирок є обґрунтованим, якщо він постановлений на матеріалах повно зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість підсудного у його вчиненні достовірно підтверджені матеріалами справи. Для цьому у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.

Відповідно до вимог ст.126 ЦПК України та роз`яснень, наданих у п.п.5, 6, 14 постанови Пленумом Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року №3, розгляду в кримінальному провадженні підлягають позови про відшкодування матеріальної шкоди, при розгляді яких слід з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, та інше.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримано.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи потерпілим ОСОБА_6 було подано цивільний позов до засудженого ОСОБА_8 з доповненнями до нього про стягнення 9255,40 гривень в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та 200000 гривень в рахунок моральної шкоди, а також судові витрати (юридичні послуги адвоката) на суму 3000 гривень (а.с.1-4, 110-112, 153 т.1; а.с.5-9, 58-59 т.2; а.с.59-61 т.3)

Колегія суддів дослідивши матеріали кримінальної справи, зібрані під час судового розгляду, приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовну заяву потерпілого у справі ОСОБА_6 в частині стягнення на його користь з ОСОБА_8 спричинену моральну шкоду , а в іншій частині позову відмовив. А тому, не погоджується з твердженнями потерпілого у кримінальній справі ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_5 , що судом не було в повній мірі об`єктивно з`ясовано та досліджено докази, які містяться в матеріалах кримінальної справи і наданих потерпілим для обґрунтування ним своїх позовних вимог, які не були спростовані судом з посиланням на норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №961 від 26.04.2010р. та фототаблиць до нього (а.с.9-11 т.1), додаткового висновку судово-медичного експерта №2636 (961-10) від 01.12.2010р. (а.с.67-38 т.1), висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) №30 від 28.03.2011р. (а.с.86а-97 т..1), додаткового висновку судово-медичного експерта №2820 (961-10) від 22.11.2010р. (а.с.144-145 т.1) виявлені у потерпілого ОСОБА_6 : синець та садна лівої нижньої кінцівки, садно лівої сідниці, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які могли бути утворені від дії тупого твердого предмету, або предметів, або при ударі об такі, давність їх може відповідати терміну вказаному обстежуваним, постановами слідчого та суду.

При цьому, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, оцінивши належним чином та в повному обсязі, з дотриманням об`єктивності, докази, надані потерпілим на підтвердження позовних вимог, що наявність у потерпілого ОСОБА_6 синця, садна лівої нижньої кінцівки та садна лівої сідниці, виявлені у момент проведення медичного огляду та послідуючих судово-медичних експертиз, не потягло за собою медикаментозного лікування, а тому і матеріальних витрат.

Твердження потерпілого ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_5 , що саме нанесення засудженим ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень стало підставою чи сприяло тривалому лікуванню та присвоєнню потерпілому групи інвалідності, є безпідставними. Так, згідно додаткового висновку судово-медичного експерта №2636 (961-10) від 01.12.2010р. встановлено, що виявлені тілесні ушкодження у потерпілого (синець та садна лівої нижньої кінцівки) не знаходяться у прямому причино-наслідковому зв`язку з проходженням лікування у міській лікарні №17 та встановленою інвалідністю третьої групи. Вищезазначене захворювання та його лікування, інвалідність пов`язані з хронічним захворюванням, яке було встановлене у нього 21.08.2007 року, на що маються неодноразові записи та курси лікування, вказані у амбулаторній картці потерпілого.

Не знайшли свого підтвердження і посилання потерплого у справі ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_5 , щодо неналежного дослідження судом наданих доказів на підтвердження позовних вимог, оскільки вони були в повній мірі проаналізовані судом першої інстанції, і з врахуванням наявних і інших доказів у справі їм було надано належну оцінку.

Так, наявність у справі ксерокопій чеків на купівлю лікарських засобів, транспортних витрат щодо поїздок до санаторно-курортних установ, як і висновок лікаря ортопеда-травматолога вищої кв. категорії Українського Державного НДІ медико-санітарних проблем інвалідності ОСОБА_11 , не знаходяться у прямому причино-наслідковому зв`язку з подіями, що мали місце 24.04.2010р. щодо спричинення легких тілесних ушкоджень засудженим ОСОБА_8 потерпілому у справі ОСОБА_6 , про що зазначалось у оскарженому вироку судом першої інстанції та у висновках та додаткових висновках експертів, та під час апеляційного розгляду встановлено не було.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що вимоги потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди не знайшли свого підтвердження та в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також, не знайшли свого підтвердження і доводи апеляції потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_5 , щодо відшкодування за рахунок засудженого на користь потерпілого витрат на правову допомогу потерпілого в розмірі 3000 гривень.

Так, відповідно до статей 91, 93 КПК України (1960 року) в рамках кримінального провадження у справі відшкодуванню підлягають судові витрати та оплата послуг захисника підсудного, які передбачені названими нормами закону. Витрати ж, понесені потерпілим на оплату юридичних послуг адвоката, не відносяться до судових витрат, це питання вирішується окремо за правилами цивільного судочинства. Неможливість розгляду питання оплати юридичних послуг у порядку кримінального судочинства випливає й з роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат».

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розміру стягнутої на користь потерпілого ОСОБА_6 моральної шкоди.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Аналізуючи фактичні обставини справи колегія суддів приходить до висновку про те, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, у розмірі 1000 гривень, стягнутий з засудженого на користь потерпілого ОСОБА_6 , не відповідає обсягу фізичних та моральних страждань, що мали місце внаслідок подій 24.04.2010р. щодо спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень.
При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що потерпілому були завдані травми у вигляді: синця та садна лівої нижньої кінцівки, садно лівої сідниці, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не тягнуть за собою короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, а має незначні наслідки, які швидко проходять, на протязі не більше 6-ти днів (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджений Наказом МЗ України від 17.01.1995 року за №6), про що зазначено у висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) №30 від 28.03.2011р. (а.с.86а-97 т.1).

Отже, колегія суддів враховуючи, що було змінено звичний образ життя потерпілого ОСОБА_6 , отримані потерпілим у справі внаслідок неправомірних дій засудженого ОСОБА_8 психологічні (моральні) страждання, а також, беручи до уваги конкретні обставини справи, наслідки, що наступили, тяжкість тілесних ушкоджень, завданих потерпілому, причину виникнення конфлікту між засудженим та потерпілим, фізичні страждання потерпілого, давність вчиненого злочину, вважає, що розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, у розмірі 1000 гривень не відповідає засадам розумності та справедливості, та вважає за необхідне його збільшити до 5000 (п`яти тисяч) гривень.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляції потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_5 , з приводу того, що судом першої інстанції при вирішенні питання розміру стягнутої моральної шкоди, належним чином не обґрунтовані висновки про частку задоволення цивільного позову.
Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України 1960 року, п.п.11, 15 Розділу ХІ "Перехідні положення " КПК України від 13.04.2012 року, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року у відношенні ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України, змінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди за цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_8 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_12 ОСОБА_4

=====================================================================

Провадження 11/774/3/к/16, справа № 1-38/11 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1

Категорія ст. 125 ч. 1 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2