У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.01.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження № 0001734 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайонного суду з Ужгородської міжрайонної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001734 від 06 листопада 2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта та заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки строк тримання під вартою закінчується 21 січня 2016 року.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення справи до судового розгляду та просив змінити обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акта з долученими до нього додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , 06 листопада 2015 року, близько 20 години 00 хвилин, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільно-небезпечні наслідки, перебуваючи поряд з приміщення страхової компанії «Глобус», розташованим у с. Соломоново, вул. Леніна, 78, Ужгородського району, скориставшись відсутністю працівників даної компанії, через незачинені двері проник в середину приміщення та звернув відразу свою увагу на те, що на стільці розташована жіноча сумочка світлого кольору. Підійшов ближче ОСОБА_4 побачив, що в середині неї розташовані два гаманці темних кольорів, які останній швидко взяв і негайно вийшов з приміщення СК «Глобус».

Виходячи з приміщення ОСОБА_4 підійшов до свого велосипеду, темного кольору, який залишив неподалік від СК «Глобус» і в цей час побачив невідому жінку, яка намагалася словесно зупинити ОСОБА_4 , але на вищевказані слова останній не реагував, а покинув місце вчинення крадіжки та на велосипеді спрямував до свого місця проживання в АДРЕСА_1 .

Зайшовши в середину будинку вийняв викрадені гаманці в кількості 2 штуки, роздивився їх, витяг з одного з них грошові кошти в іноземній валюті в сумі 1170 євро та 350 доларів США, каблучку з жовтого металу, чоловічу, деформовану, бувшу у користуванні, без видимих ушкоджень. Далі, з метою знищення слідів злочину, вказані гаманці темних кольорів разом з пластиковими банківськими картками, які знаходилися в середині одного з них, ОСОБА_4 викинув у піч, яка розташована в середині кімнати вказаного будинку.

Згідно з офіційними даними НБУ станом на 06.11.2015 курс долара США становив 24.35 гривень, курс євро 26.6 гривень.

Речові докази, а саме грошові кошти в сумі 22 тисячі 400 гривень та каблучку, чоловічу деформовану, бувшу у користуванні повернуто потерпілій під розписку 16.11.2015 р.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 умисно завдав матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 на суму 396446 грн.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акта суд призначає і проводить підготовче судове засідання, в якому має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті зазначено лише фактичні обставини, які встановлені прокурором під час досудового розслідування та міститься вказівка на те, що ОСОБА_4 саме підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, прокурором відповідно до вимог кримінального процесуального закону не висунуто ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Вказані недоліки означають порушення прокурором засад законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивності, що унеможливлює подальше кримінальне провадження.

Водночас, у відповідності до вимог пунктів 1, 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта, крім іншого, додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

Проте, як вбачається з доданого до обвинувального акта реєстру матеріалів досудового розслідування останній не підписаний прокурором.

Крім цього, з доданої до обвинувального акта розписки підозрюваного про отримання копій обвинувального акта, цивільного позову та реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що дана розписка не містить зазначення кількості аркушів копії обвинувального акта, а також копії реєстру матеріалів досудового розслідування, які отримав ОСОБА_4 .

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадження слід повернути прокурору для усунення вищенаведених недоліків.

Встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 21 січня 2016 року.

Дотримуючись вимог ст. 331 КПК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, у зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу відсутні, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити.

Керуючись ст.ст. 314-315, 331, 369-372, 392-395 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001734 від 06 листопада 2015 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України повернути прокурору Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , який затверджував обвинувальний акт для усунення вказаних недоліків протягом розумного строку.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжити до 18 березня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча ОСОБА_1