Справа № 1-868/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Метелешко О.В.

при секретарі Паєті О.В., Попович О.В.

за участю прокурора Іваненко Л.I.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 травня 2010 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухався у другій умовній смузі проїзної частини вул. Червоногвардійська від пров. Карельського у бік вул. Азербайджанської в м. Києві зі швидкістю приблизно 80 км/год. Проїзна частина вул. Червоногвардійська умовно розділена на дві смуги для руху транспорту в бік вул. Азербайджанська та дві смуги для руху транспорту у бік пров. Карельського. Максимально дозволена швидкість транспортних засобів на даній ділянці дороги становить 60 км/год.

У той час, проїзну частину вул. Червоногвардійська напроти буд. 20 у зоні нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра», переходив пішохід ОСОБА_2

Під час руху, водій ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.п. 12.4., 18.1., 18.4. Правил дорожнього руху України. Порушення цих вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_1 виразилося в тому, що він керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався у населеному пункті зі швидкістю 80 м/год., чим проігнорував вимоги п. 12.4 ПДР України та побачив як у першій умовній смузі попутного напрямку перед нерегульованим пішохідним переходом, розташованим напроти будинку № 20 по вул. Червоногвардійська, зупинився автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, яка дала дорогу пішоходу ОСОБА_2

ОСОБА_1 не зменшив швидкості свого автомобіля Чері-Амулет та не зупинився перед пішохідним переходом і не переконавшись, що на ньому немає пішоходів, продовжив рух, обїжджаючи ліворуч автомобіль НОМЕР_2, у результаті чого не дав дорогу пішоходу ОСОБА_2, котрий переходив проїзну частину вул. Червоногвардійська в зоні нерегульованого пішохідного переходу перед автомобілем ВАЗ-2107, що зупинився, з права наліво по відношенню до руху автомобіля Чері-Амулет, чим проігнорував вимоги п.п. 18.1., 18.4 ПДР України.

У результаті порушення водієм ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху У країни відбувся наїзд правою передньою частиною автомобіля Чері-Амулет у ліву частину тіла пішохода ОСОБА_2, котрому були заподіянні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку з вогнищем геморагічного забою в лобній долі, субарахноїдальний крововилив, садна в області голови, рани на лівої тильній поверхні кисті, садна в області обох кистей, які згідно висновку судово-медичної експертизи 946/е від 15.06.2010 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя; закритий уламковий перелом кісток лівої гомілки зі зміщення уламків, який згідно висновку судово-медичної експертизи № 946/е від 15.06.2010 року відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе визнав повністю, підтвердив показання, дані ним на досудовому слідстві, та щиро розкаюється у вчиненому. Крім того зазначив, що частково спробував відшкодовувати завдані збитки потерпілому.

Покази ОСОБА_1 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України обмеживши в судовому засіданні за згодою учасників процесу обсяг дослідження доказів допитом підсудного, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, розяснивши при цьому учасникам процесу, що в такому випадку, вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Аналізуючи зібране, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні підсудному ОСОБА_1 виду та міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, конкретні обставини справи та те, що тяжких наслідків від злочину не настало.

Судом також враховуються дані про особу підсудного, який під наглядом у лікаря- психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 81, 83), не працюючого, скоїв злочин вперше, має на утриманні трьох дітей, вживав заходи до відшкодування потерпілому завданої шкоди. Крім того, судом враховується те, що ОСОБА_1 у період з березня 2009 року по квітень 2010 року сім разів був притягнутий до адміністративної відповідальності, з них - гри рази за ст. 124 КУпАП (а.с. 74).

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає помякшуючими обставинами щире каяття підсудного у вчиненому злочині та часткове відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_1 покарання у виді обмеження волі, але з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без відбуття покарання, та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на підсудного обовязки, визначені п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 задовольнити у сумі 29 097 грн. 71 коп., з яких: 9 097 грн. 71 коп. сума матеріальної шкоди, 20 000 тис. грн. - моральної шкоди.

Речовий доказ у справі, а саме: автомобіль НОМЕР_3, який переданий під розписку на зберігання його власнику ОСОБА_4, залишити у його власності (а.с. 14-15).

Судові витрати не понесені.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально- виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 задовольнити у сумі 29 097 грн. 71 коп., з яких: 9 097 грн. 71 коп. сума матеріальної шкоди, 20 000 тис. грн. - моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 29 097 грн. 71 коп.

Речовий доказ у справі, а саме: автомобіль НОМЕР_3, який переданий під розписку на зберігання його власнику ОСОБА_4, залишити у його власності (а.с. 14-15).

Судові витрати не понесені.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 15 (пятнадцяти) діб з моменту його проголошення.

Суддя: