Єдиний унікальний номер 235/547/14-к
Номер провадження 11-кп/775/17/2015

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 р. колегія суддів Судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2015 р. про часткове задоволення заяви в.о. Красноармійського міжрайонного прокурора Донецької області ОСОБА_7 про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження № 0001593, від 06.07.2013 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.15 ч.2, 185 ч.3; 185 ч.2; 15 ч.2, 185 ч. 2 КК України та на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2015 р. про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2015 р. частково задоволена заява в.о. Красноармійського міжрайонного Донецької області прокурора ОСОБА_7 про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження № 0001593, від 06.07.2013 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.15 ч.2, 185 ч.3; 185 ч.2; 15 ч.2, 185 ч. 2 КК України.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2015 р. відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р.

Як видно з вказаних вище документів, ОСОБА_6 вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.04.2014 р. був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.15 ч.2, 185 ч.3; 185 ч.2; 15 ч.2, 185 ч. 2, 70 ч.1 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 11.01.2014 р. ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області відносно ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, який був залишений без змін до набрання вказаним вище вироком суду чинності.

Зазначений вирок суду був оскаржений ОСОБА_6 та 21.05.2014 р. кримінальне провадження було надіслано до апеляційного суду Донецької області, але було втрачено в зоні проведення антитерористичної операції, тому результати розгляду апеляції обвинуваченого на вирок суду невідомі.

В свою чергу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вказані вище ухвали суду, посилаючись на те, що суд необґрунтовано відмовив у застосуванні відносно нього положень Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р., оскільки кримінальне провадження з вироком суду в зоні АТО було втрачено, він знаходиться під вартою, страждає тяжким захворюванням, та прохав застосувати відносно нього ст. 1 п. «г» зазначеного Закону.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свої доводи та прохав апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, яка прохала задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 за таких підстав.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.04.2014 р. був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.15 ч.2, 185 ч.3; 185 ч.2; 15 ч.2, 185 ч. 2, 70 ч.1 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі, що підтверджується вказаним вище вироком суду, який ОСОБА_6 оскаржив до апеляційного суду Донецької області.

11.01.2014 р. ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області відносно ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, який був залишений без змін до набрання вказаним вище вироком суду чинності.

Кримінальне провадження було втрачено в зоні проведення АТО, результати розгляду апеляції ОСОБА_6 невідомі. В березні 2015 р. прокурор звернувся із заявою про відновлення втраченого кримінального провадження, яке було частково відновлене, у тому числі й вказаний вище вирок суду.

В заяві прокурора також зазначено, що апеляційна скарга ОСОБА_6 на зазначений вирок була надіслана 21.05.2014 р. до апеляційного суду Донецької області для розгляду по суті. У відновлених матеріалах кримінального провадження відсутня зазначена апеляційна скарга обвинуваченого.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р. підставою відмови стала та фактична обставина, що вказана апеляційна скарга обвинуваченого не була предметом апеляційного розгляду та вирок до теперішнього не набув чинності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого фактично є скаргою, поданою ним повторно на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.04.2014 р.

Перевіривши зазначений вирок суду, колегія суддів вважає його законним та обґрунтованим. Після дослідження та оцінки доказів на підтвердження встановлених судом обставин, суд прийшов до правильних висновків, подія кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення ОСОБА_6 , а також винуватість ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, у повному обсязі підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами.

Як видно з вироку суду, ОСОБА_6 був засуджений за вчинення трьох умисних кримінальних правопорушень, один з яких є тяжким, ст.15 ч.2, 185 ч.3 КК України, що позбавляє можливості застосувати до ОСОБА_6 положення ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р.

Не підлягає ОСОБА_6 звільненню від відбування покарання за ст. ст. 2 5 зазначеного Закону, оскільки на день набрання чинності цим Законом, він не відбув визначеними цими статтями Закону строків покарання.

Проте, колегія суддів, вважає можливим застосувати відносно ОСОБА_6 положення ст. 6 зазначеного Закону, а саме скоротити наполовину невідбуту ним частину покарання.

Так, ОСОБА_6 знаходиться під вартою 11.01.2014 р., був засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Таким чином, на момент розгляду справи ОСОБА_6 фактично відбув 1 рік 7 місяців 7 днів, невідбута частина покарання складає 1 рік 10 місяців 23 дні, половина невідбутої частини покарання складає 11 місяців 12 днів.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст. ст. 405-407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.04.2014р. залишити без змін. Застосувавши відносно ОСОБА_6 положення статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 11.01.2014 р.

Скоротити наполовину невідбуту частину покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , що відбуває покарання у виді позбавлення волі, на 11 (одинадцять) місяців 12 (дванадцять) днів, визначивши до відбування покарання 11 місяців 11 днів позбавлення волі.

Судді Підпис