СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/783/15-к
Провадження №1-кп/547/65/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2015 року смт Семенівка, Полтавська область
Семенівський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000353 стосовно обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у с. Кобелячок Кременчуцького р-ну Полтавської обл., громадянин України, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , освіта середня, неодружений, не працює, невійськовозобов`язаний, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 у ніч з 04.10.2014 на 05.10.2014, після опівночі, точного часу не встановлено, з метою викрадення речей господарського призначення прибув до домогосподарства В.М.Батія, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та, знаючи, що ОСОБА_5 у цей час відпочивав, побачивши, що вхідні двері гаража на території домогосподарства ОСОБА_7 .Батія були незамкнені, маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення речей, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, зайшов у гараж, де побачив бензокосу марки «Кентавр» та бензопилу «Лісоруб», які виніс за межі домогосподарства ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_3 повернувся до гаража та викрав із нього саморобний млин, який також виніс за межі домогосподарства ОСОБА_5 .
Вартість бензокоси марки «Кентавр» становить 1110,00 грн, бензопили «Лісоруб» 1200,00 грн, саморобного млина 397,00 грн. Обвинувачений розпорядився вказаними речами на власний розсуд, заподіявши цим потерпілому ОСОБА_7 .Батію майнову шкоду на загальну суму 2697,00 грн.
Зазначеними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення.
25.05.2015 близько 04 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_3 прибув до домогосподарства ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , на подвір`ї якого стояв автомобіль «Москвич АЗЛК 412», номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , з метою викрадення акумуляторної батареї з цього автомобіля. Обвинувачений, маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадання акумуляторної батареї з автомобіля, повторно, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрив капот зазначеного автомобіля звідки вилучив акумуляторну батарею «Веста» чорного кольору. Після цього покинув домогосподарство ОСОБА_6 із викраденим акумулятором, тим самим розпорядився акумулятором на власний розсуд. Вартість акумулятора складає 1112,00 грн, що також є розміром майнової шкоди, заподіяної ОСОБА_3 ОСОБА_6 викраденням акумулятора.
Зазначеними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у висунутому обвинуваченні повністю і у вчиненні злочину за вищезазначених обставин. Він щиро розкаявся і послідовно дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають встановленим обставинам вчинення злочину. Також пояснив, що викрадені у ОСОБА_5 речі він заховав у сміттєзвалищі за селом. Потім викрадені бензопилу і бензокосу продав невідомій особі у м. Хорол Полтавської області. Саморобний млин повернув ОСОБА_7 .Батію під час досудового розслідування, також повернув потерпілому гроші за бензопилу, придбав потерпілому нову бензокосу.
ОСОБА_3 дав показання, що викрадену ним у В.Л.Лиски акумуляторну батарею «Веста» він заховав у лісосмузі, під час досудового розслідування повернув акумулятор потерпілому.
Обвинувачений просив суд не карати його суворо, переконував що подібних дій більше не повторить.
Потерпілі у судове засідання не з`явилися, правом участі у судовому засіданні не скористалися, заявили письмові клопотання про розгляд кримінального провадження за їх відсутності, повідомили про повернення їм викраденого у них майна та про відсутність претензій до обвинуваченого.
Прокурор і обвинувачений не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що обвинувачений і прокурор правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Відтак суд, роз`яснивши зазначеним учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд цього кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження всіх доказів у справі, обмежившись допитом обвинуваченого і дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого, і які стосуються речових доказів у справі.
Прокурор просив вважати технічною опискою включення до обвинувального акта вказівки на продовження обвинуваченим злочинного умислу під час вчинення ним 25.05.2015 діяння з викрадення акумуляторної батареї у ОСОБА_6 ; зазначив, що коректним є вказівка на продовження ОСОБА_3 своєї злочинної діяльності.
Суд зазначає, що прокурор не скористався правом на зміну обвинувачення у суді у порядку, передбаченому ст. 338 КПК України. У справі не надано належних і допустимих доказів щодо продовження реалізації обвинуваченим свого злочинного умислу після 05.10.2014 і до 25.05.2015.
З цих підстав суд виключає з визнаного доведеним обвинувачення вказівку на продовження реалізації ОСОБА_3 свого злочинного умислу під час вчинення 25.05.2015 крадіжки акумулятора у ОСОБА_8 , оскільки остання не доведена відповідними доказами. Виключення зазначеної частини обвинувачення не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого.
Обвинувачений є здоровим, на «Д» обліку не перебуває.
За зазначених обставин, суд вважає встановленою і доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням у інше приміщення, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, а, отже, обвинувачений є винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 і ч. 2 ст. 185 КК України, та підлягає покаранню за їх вчинення.
Обвинувачений співмешкає із ОСОБА_9 у с. Бакумівка Семенівського р-ну Полтавської обл., бере участь у вихованні своєї дочки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом із матір`ю (бувшою дружиною обвинуваченого).
Відповідно до довідки про судимість від 20.06.2015 обвинувачений є несудимим.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує межі, установлені у санкції ч.ч. 3, 2 ст. 185 КК України, що передбачають відповідальність за два вчинені злочини; положення Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є, відповідно, тяжким злочином і злочином середньої тяжкості; особу винного; встановлені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого.
Також, реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховує, зокрема, положення пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 № 7, відповідно до яких із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину.
Зважаючи на вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що покарання, необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, має бути призначене: за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки; за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.
Ураховуючи дані про особу винного й обставини, що пом`якшують покарання, кількість злочинів, що входять до реальної сукупності злочинів, форму вини й мотиви вчинення кожного із злочинів, тяжкість їх наслідків, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України суд, застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначає остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк три роки.
Водночас, за правилами ст. 75 КК України, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та зазначену сукупність інших обставин справи, суд робить висновок про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання та приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Іспитовий строк встановити тривалістю два роки. Покласти на Р.Ю.Нестьору обов`язки, передбачені пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України
Обвинувачений повністю відшкодував шкоду, заподіяну потерпілим. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.
Питання про долю речових доказів саморобний млин і акумуляторну батарею, які зберігаються у потерпілих, вирішити відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, тобто повернути власникам.
Види та розмір процесуальних витрат не встановлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді особистого зобов`язання закінчив свою дію 01.09.2015. Під час судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого не подано.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 371, 373 376, 392 395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, за яким призначити йому покарання позбавлення волі на строк три роки.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, за яким призначити йому покарання позбавлення волі на строк один рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_3 остаточне покарання позбавлення волі на строк три роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у кримінальному провадженні:
-саморобний млин повернути потерпілому ОСОБА_5 ;
-акумуляторну батарею «Веста» повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Семенівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1