Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1105/16-к
Провадження № 1-кп/758/204/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року Подільський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001225, внесеного до ЄРДР 19.10.2015 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, військовослужбовець, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
02 квітня 2013 року ОСОБА_4 на добровільній основі уклав контракт про проходження військової служби строком на 5 років, яку на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 64 від 02 квітня 2013 року (по стройовій частині) став проходити у цій військовій частині ( НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на посаді начальника речового сховища господарчого взводу роти бойового та матеріально-технічного забезпечення у військовому званні старший сержант.
Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25 березня 1992 року з 02 квітня 2013 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за контрактом, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24 березня 1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24 березня 1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 15 січня 2015 року № 113-VIII, відповідно до ст. 106 ч. 1 п. п. 1, 17, 20, ст. 112 Конституції України та ст. ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 року оголошено проведення часткової мобілізації.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06 грудня 1991 року та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21 жовтня 1993 року особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
17 вересня 2015 року біля 09 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також вимог ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІУ від 24 березня 1999 року і умов укладеного контракту не з`являтися вчасно на службу без поважних причин.
Того ж дня біля 09 години 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , умисно без поважних причин не з`явився та направився до місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_4
У подальшому ОСОБА_4 перебував за місцем свого тимчасового проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та змінив місце свого проживання, переїхавши за адресою: АДРЕСА_2 , де знімав кімнату разом з сім`єю, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину НОМЕР_2 або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
12 листопада 2015 року о 10 годинні 55 хвилин, тобто більше ніж через один місяць ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Київського гарнізону, де заявив про себе, але для виконання службових обов`язків у військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) не повернувся.
Таким чином, ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на посаді начальника речового сховища господарчого взводу роти бойового та матеріально- технічного забезпечення у військовому званні старшого сержанта, 17 вересня 2015 року біля 09 години 00 хвилин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до вказаної військової частини для подальшого проходження військової служби, у порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІУ від 24 березня 1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24 березня 1999 року, на службу до вказаної військової частини не з`явився та відсутній на службі без поважних причин до цього часу.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині передбаченого ч.4 ст. 407 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання, що 02 квітня 2013 року він на добровільній основі уклав контракт про проходження військової служби строком на 5 років, яку став проходити у цій військовій частині на АДРЕСА_5 на посаді начальника речового сховища господарчого взводу роти бойового та матеріально-технічного забезпечення у військовому званні старший сержант. 17 вересня 2015 року біля 09 години 00 хвилин, він не маючи бажання далі проходити службу не з`явився на роботу та знаходився дома за адресою: АДРЕСА_2 , де знімав кімнату разом з сім`єю. 12 листопада 2015 року о 10 годинні 55 хвилин, він усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Київського гарнізону, де заявив про себе.
Він повністю погоджується з обвинуваченням, щиро кається у вчиненому, запевняє, що більше злочинів скоювати не буде.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону України № 194-VIII від 12 лютого 2015 року).
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.4 ст.407 КК України, що даний злочини відносяться до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, військовослужбовець, одружений, має на утриманні малолітню дитину, сина ОСОБА_5 ,2013 року народження, не працевлаштований, характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає з`явлення зі зізнанням, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.
Обтяжуючих покарання обставин передбачених ст. 67 КК України в діях ОСОБА_4 судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 до покарання у виді позбавлення волі.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, враховуючи особу винного, його позитивну характеристику до скоєння злочину, наявність пом`якшуючих обставин покарання, те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, те, що вину свою визнав, добровільно з`явивя із зізнанням, активно сприяв розкриттю злочину, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні малолітню дитину, сина ОСОБА_5 , 2013 року народження, не працевлаштований, військовосліжбовець, характеризується позитивно, тяжких наслідків не настало, суд прийшов до висновку, що він може бути виправлений та перевихований без ізоляції від суспільства. Суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покласти на нього обов`язки згідно ст.76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення нових злочинів.
Судові витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
До набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання - залишити без змін.
Судові витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суду м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СуддяОСОБА_1