УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні скаргу засудженого ОСОБА_4 на постановлені щодо нього судові рішення,
встановила:
Як вбачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї судових рішень, вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року ОСОБА_4 , засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК на строк 11 років, за ч. 3 ст. 15, пунктами 1, 7 ч. 2 ст. 115 КК на строк 10 років, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК на строк 5 років. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від

31 серпня 2015 року вирок місцевого суду, щодо ОСОБА_4 змінено, виключено зі мотивувальної частини вироку посилання суду на протоколи впізнання ОСОБА_4 потерпілим ОСОБА_5 та свідком

ОСОБА_6 . Крім того, постановлено вважати датою фактичного затримання ОСОБА_4 13 листопада 2013 року. Врешті вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить повно та всебічно розглянути матеріали кримінального провадження щодо нього.
Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Однак засуджений, в порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у поданій ним касаційній скарзі не зазначив найменування суду касаційної інстанції до якого він подає свою скаргу.
Крім того, згідно ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі серед іншого зазначається судове рішення, що оскаржується, однак засуджений

ОСОБА_4 у поданій ним касаційній скарзі не зазначив судові рішення які він оскаржує до суду касаційної інстанції.
Слід зазначити, що неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (чим обґрунтовується касаційна скарга засудженого) відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК не підлягають перегляду в касаційному порядку, оскільки самі по собі є підставами для скасування чи зміни відповідних судових рішень в апеляційному порядку згідно зі ст. 409 КПК.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Проте, наведених положень процесуального закону засуджений не дотримався, та не вказав підстав, установлених ч. 1 ст. 438 КПК, за наявності яких можливе скасування ухвали апеляційного суду, постановленої в результаті перегляду кримінального провадження з огляду на положення статей 412, 413, 414, 419 цього Кодексу, а викладені у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Тому на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без руху і встановити строк для усунення скаржником допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
ухвалила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3