Дата документу Справа № 333/3091/15-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єд. унікальний № 333/3091/15-к
№ пров. 11-кп / 778/ 1532/15 Головуючий в 1-й інст. - ОСОБА_1
Категорія - ст. 186,ч.2 ККУ Доповідач в 2-й інст. - ОСОБА_2

20 серпня 2015 року судова палата з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому заседанні матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за апеляцією обвинуваченої,

на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 ; зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судиму:

-15.03.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 185, ч.1; 185, ч.2; 357, ч.3; 70 КК України до 1 року позбавлення волі; звільнену 11.01.2013 року за відбуттям строку покарання;

-19.12.2013 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ст.ст. 185, ч.3; 75; 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; ухвалою того ж суду від 14.01.2015 року звільнена від покарання за спливом строку випробування;

- засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Запобіжним заходом щодо обвинуваченої до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою, строк відбування покарання постановлено обчислювати з 24 квітня 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 у відшкодування майнової шкоди 800 гривень.

Як вбачається зі змісту вироку, ОСОБА_7 визнана судом винною в тому, що 20 квітня 2015 року приблизно о 16 годині, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, знаходячись біля будинку № 52 по вул. Ленінградській в м. Запоріжжі, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_8 , якій вона нанесла один удар кулаком в область чола, відкрито викрала належні останній золоті сережки вартістю 800 гривень, з якими з місця злочину зникла.

В своїй апеляції обвинувачена ОСОБА_7 , не заперечуючи висновків суду щодо доведеності своєї вини, вважає вирок суду в частині призначеного їй покарання надто суворим, просить взяти до уваги її щире каяття і надати їй останній шанс для виправлення, вирок змінити та зменшити їй строк покарання.

Заслухавши доповідь судді по справі, доводи прокурора, який вважає, що підстави для задоволення апеляції відсутні, перевіривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляція обвинуваченої не підлягає задоволенню за таких підстав.

Вина обвинуваченої ОСОБА_7 у відкритому заволодінні сережками потерпілої ОСОБА_8 за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, самою засудженою, а також іншими учасниками судового процесу, не заперечується і в достатній мірі підтверджується матеріалами кримінального провадження, які належним чином були досліджені в судовому засіданні та яким у судовому вироку надана належна і об`єктивна оцінка, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст. 186 КК Україні, як відкрите заволодіння чужим майном за ознаками повторності, оскільки остання була раніше судимою за корисливі злочини, а також за кваліфікуючими ознаками скоєння цього злочину за попередньою змовою групою осіб та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Обираючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України взяв до уваги той факт, що вона раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, тому дійшов законного та обгрунтованого висновку про те, що її виправлення можливе лише за умовами ізоляції від суспільства і обгрунтовано не знайшов підстав для призначення їй покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

В той же час суд у відповідності до тих же вимог закону взяв до уваги ставлення обвинуваченої до скоєного, визнання вини, призначивши їй мінімальний строк позбавлення волі, передбачений санкцією ч.2 ст. 186 КК України. Враховуючи також, що новий корисливий злочин, який є тяжким, ОСОБА_7 скоїла протягом нетривалого часу після спливу строку випробування за попереднім вироком суду, її доводи про надмірну суворість призначеного їй покарання не є слушними і підстав для пом`якшення цього покарання, в тому числі із застосуванням положень ст. 69 КК України, судова колегія не вбачає.

Судова колегія також звертає увагу на помилки, яких припустився суд першої інстанції у викладенні анкетних даних обвинуваченої щодо місця її реєстрації та місця фактичного проживання ( т.1, а.с. 45, 46), тому вважає за необхідне внести у вирок відповідні уточнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін, уточнивши у вступній частині вироку в анкетних даних засудженої, що вона зареєстрована в АДРЕСА_2 , а фактично мешкає без реєстрації в АДРЕСА_1 .

Головуючий:

судді: