№ провадження 1-кс/646/5046/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2015 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м.Харкові провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000257, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, яку уточнив та просив скасувати постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 30 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження №0000491 від 09.07.2015 року, за ч.3 ст.364 КК України, за його повідомленнями від 23.04.2015 року щодо неправомірних, на його думку, дій колишнього прокурора Харківської області ОСОБА_5 , яке виразилося у знищенні документів про проведення негласних оперативно-розшукових дій та неналежному надзорі за органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, внаслідок чого спричинено шкоду.

за його заявами про вчинення кримінального правопорушення від 23.04.2015 року, оскільки не погоджується із процесуальними діями та судовим рішенням, винесеним зазначеним суддею по цивільній справі, де він виступав позивачем.

Суть доводів скарги заявника зводиться до того, що рішення про закриття кримінального провадження було прийнято фактично без проведення досудового розслідування, без належної правової оцінки слідчим зібраних доказів по справі, а викладені в оскаржуваній постанові факти не відповідають фактичним обставинам справи. Так, заявник зазначив, що слідчий під час досудового розслідування даного провадження взагалі допустив його неповноту, оскільки всупереч вимогам ст. 223 КПК України не вчинив жодних дій, направлених на отримання (збирання) доказів, зокрема, не вжив заходів щодо перевірки фактів викладених в заяві ОСОБА_3 . Також, для нього незрозумілим є той факт, чому слідчий приховав клопотання, що влітку 2014 року були направлені до Генеральної прокуратури України, та на підставі яких даних слідчий в своїй постанові про закриття кримінального провадження, вказує на відсутність в діях ОСОБА_5 ознак ч.3 ст. 364 КК України, якщо заяву про вчинення злочину подав саме заявник ОСОБА_3 , і з самої оскаржуваної постанови вбачається, що він ані в якості свідка, ані в якості потерпілого допитаний не був. Відтак постанову вважає передчасною і такою, що підлягає скасуванню.

ОСОБА_3 про час та місце судового розгляду скарги неодноразово був повідомлений належним чином, шляхом відправлення поштового повідомлення та направлення СМС, однак в судове засідання не з`явився, про причини свої неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду скарги від нього не надходило.

Особа, рішення якої оскаржується, слідчий ОСОБА_4 та прокурор в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду скарги кожний раз повідомлялися належним чином. Також повідомлялася прокуратура Харківської області з одночасною вимогою проконтролювати надання на адресу суду матеріалів кримінального провадження №0000491, які надійшли 30.10.2015 року. Так, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

В свою чергу, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Кримінальним-процесуальним кодексом України суд не наділений правом вживати заходи примусу у вигляді приводу для забезпечення участі заявника та інших учасників в судовому засіданні.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи імперативно встановлені скорочені терміни розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України, а також те що кожна сторона про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином і з урахуванням принципу диспозитивності була наділена судом можливістю скористатися своїм правом надати докази на підтвердження своїх вимог і заперечень, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності заявника, слідчого, прокурора, на підставі наданих сторонами доказів.

Вивчивши матеріали за скаргою та кримінального провадження №0000491 від 09 липня 2015 року, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 30 вересня 2015 року закрито кримінальне провадження №0000491 від 09 липня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 364 КК України, за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення.

Доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження судом до уваги не приймаються, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Зокрема, об`єктивні ознаки злочину, передбаченого ст. 364 КК України, полягають в умисному зловживанні владою або службовим становищем, що характеризується наявністю безпосереднього зв`язку між вчиненим особою діянням та посадою чи службовою діяльністю, яку здійснює.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, зокрема, тексту оскаржуваної постанови, зазначені обставини в повній мірі стали предметом аналізу органу досудового розслідування.

В ході досудового розслідування слідчим було встановлено, що 23 квітня 2015 року до прокуратури Харківської області ОСОБА_3 подано повідомлення про кримінальне правопорушення та ухвалою слідчого судді від 13.05.2015 року зобов`язано прокурора області внести відомості до ЄРДР.

23.07.2015 року слідчим винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, а 29.07.2015 року винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02.09.2015 року вказане рішення органу досудового розслідування скасовано.

Так, слідчим встановлено, що відповідно до інформації начальника відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при проведення оперативно-розшукової діяльності прокуратури області, органи прокуратури не є суб`єктом проведення оперативно-розшукової діяльності згідно статті 5 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність» та на них чинним законодавством не покладено обов`язки щодо віднесення інформації до державної таємниці, зміни ступеня секретності та її розсекречення.

Разом з тим, відповідно до положень КПК України, який діяв до кінця 2012 року за вище зазначеного закону органи прокуратури були позбавлені можливості проводити негласні слідчі дії, а тому станом на 2010 рік не бути і не могли бути власником відповідної секретної інформації, у зв`язку з чим просто не могли знищити відповідні матеріальні носії секретної інформації.

Під час досудового розслідування сам ОСОБА_3 відмовився від дачі показань, посилаючись на те, що має процесуальний статус свідка у кримінальному провадженні.

Відтак, слідчий суддя погоджується із висновком слідчого про відсутність в діях ОСОБА_5 ознак складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 364 КК України, зокрема, такого обов`язкового елементу як наявність безпосереднього зв`язку між вчиненим особою діянням та посадою чи службовою діяльністю, яку здійснює.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

В свою чергу, статтею 110 КПК України передбачено, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Окрім того, в ній має бути викладено обставини, що були підставами для прийняття відповідної постанови, з їх відповідним аналізом органом досудового розслідування, мотивами прийняття постанови та їх обґрунтуванням.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.

Слідчий суддя вважає неспроможними доводи заявника на підтвердження передчасності і незаконності винесеної постанови, які полягають в тому, що слідчим не було його допитано під час досудового розслідування. Так, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови слідчим неодноразово здійснювалися виклики ОСОБА_3 , але останній відмовився від дачі показань, посилаючись на незгоду з процесуальним статутом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що слідчим під час провадження не здобуто достатніх даних, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_5 ознак складу злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, рішення про закриття кримінального провадження прийняте слідчим з дотриманням вимог КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення.

Зважаючи на те, що в ході розгляду скарги не знайшов свого підтвердження факт порушення слідчим вимог КПК України при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, вважаю необхідним відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303-309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги скаргою ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1 .