Справа № 699/662/15-к
Номер провадження 1-кп/699/9/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.02.2016 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь - Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судових засідань: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000170, дані за яке внесено до ЄРДР 04.06.2015, обвинувальний акт у якому затверджений 14.07.2015 заступником прокурора Корсунь-Шевченківського району ОСОБА_5 , щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Агджабеді, Республіка Азейрбайджан, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, утриманців немаючого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, судимого Звенигородським районним судом Черкаської області:

1) 04.06.2008 за ч.2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України на два роки;

2) 21.10.2010 за ч.2 ст. 307, ч.3 ст.185, 70,71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 16.04.2014 умовно-достроково на 6 місяців 6 днів, затриманого 09.06.2015, обрано запобіжний захід у даному кримінальному провадженні 11.06.2015 - тримання під вартою, який остаточно діє по 19.02.2016 включно,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мар`янівка Шполянського району Черкаської області, зареєстрованого по АДРЕСА_3 , проживаючого по АДРЕСА_4 , з середньою освітою, неодруженого, утриманців немаючого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, затриманого 09.06.2015, обрано запобіжний захід 11.06.2015 - тримання під вартою, який діє по 19.02.2016 включно, судимого Смілянським міськрайсудом Черкаської області 07.09.2015 за ч.ч.1, 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі та вказаним вироком обрано запобіжний захід з часу проголошення вироку, тобто з 07.09.2015, у вигляді тримання під вартою;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України ;

за участі:

з боку обвинувачення:

процесуального прокурорів: ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

з боку захисту:

обвинувачених: ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та його захисника, адвоката ОСОБА_13 ,

суд

ВСТАНОВИВ :

04.06.2015, близько 17 години 40 хвилин, обвинувачені, за попередньою змовою між собою, по ініціативі ОСОБА_6 , умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, неподалік від розважального закладу «Угловий », що розташований по вул. Леніна у м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області, вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), шляхом зривання з шиї потерпілої ОСОБА_10 золотого ланцюжка, вартістю 12 тисяч грн.

Так обвинувачені 04.06.2015, після попередньої змови між собою на вчинення грабежу та розподіливши між собою ролі, в цей же день, близько 17.30, приїхали до м. Корсуня-Шевченківського на автомобілі марки « Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_14 , який не знав про їх змову щодо вчинення грабежу, при розподілених між собою ролях, по яких ОСОБА_6 вчиняє грабіж, а спостереження за навколишньою обстановкою веде ОСОБА_7 і при виникненні небезпеки по мобільному телефону негайно повідомляє про це ОСОБА_6 , і близько 15 години 40 хвилин, вчинили грабіж ОСОБА_10 , яка йшла поблизу вказаного розважального закладу, шляхом відкритого заволодіння майном потерпілої: раптовим ривком рукою та зривом ОСОБА_6 з її шиї золотого ланцюжка, а ОСОБА_15 в цей час спостерігав за навколишньою обстановкою.

З викраденим з місця злочину зникли, а викраденим розпорядилися на свій розсуд.

Крім того, 09.06.2015, близько 13 години 30 хвилин, обвинувачені, за попередньою змовою між собою та по ініціативі ОСОБА_6 , розподіливши між собою перед вчиненням грабежу ролі, повторно, вчинили грабіж потерпілої ОСОБА_11 , неподалік від ресторану «Вітряк» та домоволодіння АДРЕСА_5 , де ОСОБА_6 умисно, відкрито, шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок вартістю 1500 гр. із золотою підвіскою вартістю 1200 грн., всього на загальну суму 3700 грн., а ОСОБА_7 в цей час спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб попередити ОСОБА_6 при виникненні небезпеки.

З місця злочину зникли, викраденим розпорядилися на свій розсуд.

Так обвинувачені, 09.06.2015 домовившись про вчинення повторного грабежу знову приїхали до м. Корсуня-Шевченківського тим же автомобілем, під керуванням того ж водія ОСОБА_14 , який не знав про попередній зговір обвинувачених на вчинення ними грабежу, попередньо розподілили між собою ролі, де ОСОБА_6 вчиняє безпосереднє викрадення майна, а ОСОБА_7 спостерігає за навколишньою обстановкою і при виникненні небезпеки повідомляє ОСОБА_6 про це по мобільному телефону, і близько 13 години 30 хвилин вчинили грабіж йдучої по вулиці потерпілої ОСОБА_11 , з якої ОСОБА_6 відкрито, раптово, шляхом ривка, зірвав з шиї золоті ланцюжок з підвіскою, а ОСОБА_7 в цей час спостерігав за навколишньою обстановкою .

Викравши вказане майно обвинувачені з місця злочину зникли.

Тобто, своїми умисними діями обвинувачені вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину визнав частково і дав суду наступні показання.

Що дійсно 04.06.2015, близько 15 години, перебуваючи у м. Черкаси він запропонував ОСОБА_7 , з яким перебуває у дружніх відносинах, поїхати у м. Звенигородку, але через м. Корсунь-Шевченківський, на що той дав згоду. Приїхавши до м. Корсуня-Шевченківського на автомобілі марки « Део Ланос », д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням їх знайомого ОСОБА_14 , близько 17 години 40 хвилин, неподалік розважального закладу « Угловий » ОСОБА_7 залишився з водієм у машині, а ОСОБА_6 вийшов з автомобіля і неподалік від цього розважального закладу, підбігши до потерпілої ОСОБА_10 , яка проходила поблизу даного закладу, умисно, відкрито, раптово, ривком руки зірвав з її шиї золотий ланцюжок і швидко побіг до автомобіля, яким приїхали, та який чекав неподалік, в обумовленому місці і всі негайно поїхали до м. Черкаси.

А оскільки не мав паспорта, то у Черкасах дав водію ОСОБА_14 , у якого був паспорт, зірваний з шиї ОСОБА_10 золотий ланцюжок, здати такий у ломбард, за який було виплачено 5000 грн., з яких 500 грн. дав водію.

З вартістю викраденого золотого ланцюжка згодний.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 у сумі 12 тисяч грн. визнає і не заперечує, на задоволення такого.

ОСОБА_7 участі у грабежі не брав, домовленості на грабіж не мали, а після грабежу також нічого не повідомляв ОСОБА_7 про крадіжку, як і водію ОСОБА_14 .

Крім того, ОСОБА_6 суду пояснив, що і 09.06.2015 він запропонував ОСОБА_7 знову поїхати до м. Корсуня-Шевченківського, на що останній дав згоду.

Приїхавши на вул. Чапаєва, що у м. Корсуні-Шевченківському, неподалік ресторану « Вітряк», ОСОБА_6 вийшов, а водій з ОСОБА_7 стали чекати його в автомобілі, неподалік продуктового магазину, покрашеного у жовтий колір та неподалік РЕМу, що знаходяться по даній вулиці.

Побачивши ОСОБА_11 , яка йшла по вулиці, підійшов до неї і умисно, відкрито, шляхом ривка, рукою зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок, на якому була і золота підвіска, побіг до автомобіля і нічого не повідомляючи за грабіж ОСОБА_7 і водію скерував швидко їхати до. м. Києва, але виїхавши за місто, на трасі, були зупинені працівниками міліції, затримані, викрадену частину ланцюжка та кулон, що були заховані у шкарпетці правої ноги, видав працівникам міліції.

Обидва рази при вказаних у вироку обставинах, по телефону розмовляв з ОСОБА_7 ,який знаходився неподалік, але про що, не пам`ятає.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, пояснивши, що під час досудового розслідування про визнання ним своєї вини у вчиненні обох епізодів вказаних у вироку грабежів за попередньою змовою з ОСОБА_6 та з розподіленням при цьому ролей, він себе оговорив і дав суду наступні показання.

Що 04.06.2015 він взагалі не був з ОСОБА_6 у м. Корсуні-Шевченківському і обвинувачений його обумовлює.

А 09.06.2015, вранці, ОСОБА_6 запропонував йому проїхати з ним до м. Корсуня-Шевченківського, на що обвинувачений дав згоду. Приїхавши близько 13 години до міста вказаним у вироку автомобілем, на вул. Чапаєва, ОСОБА_6 вийшов з автомобіля, неподалік ресторану « Вітряк» та магазину, пофарбованого у жовтий колір, а ОСОБА_7 залишився чекати його у автомобілі з водієм ОСОБА_14 . Оскільки обвинуваченого довго не було, то дійсно ОСОБА_7 телефонував до ОСОБА_6 , щоб з`ясувати чи ще довго чекати. Через короткий проміжок часу ОСОБА_6 прийшов і нічого не сказавши де він був і що робив, сів в автомобіль і вони, на пропозицію ОСОБА_16 поїхали до Києва. При виїзді з м. Корсуня-Шевченківського, на трасі, були затримані працівниками міліції і ОСОБА_6 видав фрагмент золотого ланцюжка та кулон, як потім з`ясувалося, зірвані з шиї потерпілої ОСОБА_11 , на вулиці Чапаєва, що неподалік від продуктового магазину жовтого кольору.

Доказами на підтвердження вказаних вище та встановлених судом обставин у вчиненні обвинуваченими злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, є докази, надані стороною обвинувачення:

-дані показань потерпілої ОСОБА_10 , яка дала суду наступні показання.

Що 04.06.2015, після 17 години, вона йшла на роботу і проходила поблизу розважального закладу «Угловий », що по вул. Леніна, у м. Корсуні-Шевченківському, а їй назустріч йшов ОСОБА_6 , який говорив по мобільному телефону, а порівнявшись з потерпілою, раптово кинувся до неї і ривком, рукою, зірвав з її шиї золотий ланцюжок та різко побіг до мосту, що веде через річку Рось. Про грабіж потерпіла зразу повідомила письмовою заявою до райвідділу міліції.

При проведенні впізнання потерпіла зразу ж вказала на ОСОБА_6 як на особу, як вчинила відносно неї грабіж.

Ланцюжок не повернуто, збитки не відшкодовано, а тому заявлено цивільний позов;

-дані показань потерпілої ОСОБА_11 , яка дала суду наступні показання.

Що 09.06.2015, близько 13 години, вона йшла по вулиці, в сторону ресторану « Вітряк», а їй назустріч йшов ОСОБА_16 і розмовляв по мобільному телефону. Порівнявшись з нею, ОСОБА_16 різко нахиляється на неї, ніби падає, від чого потерпіла дуже злякалася, і в цей час потерпіла відчула у потилиці різкий біль та побачила, що ОСОБА_6 побіг до продуктового магазину,покрашеного у жовтий колір, який розташований неподалік приміщення Корсунь-Шевченківського РЕМ, а потерпіла схопившись за шию відчула, що з шиї зірваний золотий ланцюжок на якому був золотий кулон.

У руках потерпілої залишилася частина зірваного ОСОБА_6 золотого ланцюжка.

Про цей грабіж потерпіла повідомила негайно до райвідділу міліції.

При проведенні впізнання вказала на ОСОБА_6 як на особу, яка її пограбувала при вказаних обставинах, оскільки його впізнала .

-дані показань свідка ОСОБА_17 , який дав суду наступні показання.

Що він у червні 2015 року, в денний час, разом з іншою особою, був запрошений понятим до одного з кабінетів Корсунь-Шевченківського райвідділу при проведенні впізнання обома потерпілими особи, яка вчинила відносно них грабіж.

При проведенні даної слідчої дії потерпілі вказали на ОСОБА_6 , як на особу, яка вчинила їх грабіж. Крім того, при даному свідку ОСОБА_16 підтвердив слідчому вчинення ним даних злочинів разом з ОСОБА_7 , який при вчиненні грабежів ОСОБА_6 керував його діями по мобільному телефону, спостерігав за навколишньою обстановкою.

Тобто, у свідка не було жодних сумнівів, що вказані грабежі потерпілих вчиняли обидва обвинувачені, розподіливши між собою ролі ;

-дані показань свідка ОСОБА_14 , який дав суду наступні показання.

Що він працює таксистом у м. Черкаси і знає ОСОБА_6 з 2012 року, а ОСОБА_7 близько року, з якими перебував у нормальних стосунках та неодноразово виконував їх замовлення на таксування. В розмовах називали ОСОБА_6 . Пашею.

У перших числах червня 2015 року, в денний час, йому зателефонував ОСОБА_6 і попросив відвезти його до ОСОБА_18 . Коли свідок під`їхав на домовлене місце, то там його чекали вже обидва обвинувачені і ОСОБА_6 дав свідку 300 грн. на бензин, а решту, це в межах 500 грн., так коштує по кілометражу поїздка до Корсуня-Шевченківського, сказав, що дасть по приїзду у м. Черкаси. Коли їхали по дорозі, то не прислухався до розмови обвинувачених, а коли приїхали до м. Корсуня, то обвинувачені вказували куди їхати, де зупинитися, потім вказували знову їхати і знову зупинялися і, так довго їздили по місту. Потім приїхавши до центру міста ОСОБА_6 вийшов неподалік містка, що веде через річку Рось, а свідок, по вказівці ОСОБА_7 , який сидів у автомобілі на передньому сидінні і постійно про щось розмовляв з ОСОБА_6 по телефону, з`їхали з дороги, що вела на міст і чекали ОСОБА_6 , який прибіг через кілька хвилин, сів на заднє сидіння автомобіля і скерував швидко їхати з міста.

Коли приїхали до м. Черкаси, то ОСОБА_6 дав йому золотий ланцюжок здати у ломбард, що свідок і зробив, здавши такий по своєму паспорту, як лом, одержавши за це 5000 грн., з яких ОСОБА_6 дав свідку 500 грн. за таксування, а обвинувачені пішли скуплятися до магазину.

А через днів три-чотири ОСОБА_6 знову зателефонував свідку і запропонував повезти їх до Києва, але по дорозі потрібно було заїхати до м. Корсуня-Шевченківського, давши 250 грн. на бензин, а решту, пообіцяв віддати після повернення до Черкас.

До м. Корсуня-Шевченківського свідок привіз ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , приблизно в обідній час і зупинилися неподалік ресторану «Вітряк», що на в`їзді до міста, де ОСОБА_6 вийшов з автомобіля і сказав, щоб свідок з ОСОБА_7 їхали вниз від ресторану в сторону РЕМу. ОСОБА_7 залишився в автомобілі, сидів на передньому сидінні автомобіля і постійно розмовляв із ОСОБА_6 по телефону, свідок чув як ОСОБА_7 говорив по телефону ОСОБА_6 : хто куди йде, їде по дорозі, потім говорив, що все чисто.

Коли зупинилися автомобілем неподалік РЕМу, то ОСОБА_7 сказав, щоб свідок був напоготові, щоб можна було втекти, якщо виникне непередбачувана ситуація, та сказав, що як тільки появиться ОСОБА_6 потрібно буде негайно завести автомобіль і швидко їхати з міста.

Свідок зрозумів, що обвинувачені вчиняють якийсь злочин і почав висловлювати невдоволення, але в цей час прибіг ОСОБА_6 і повідомивши ОСОБА_7 , що у нього все вийшло нормально, сів на заднє сидіння автомобіля і сказав, що потрібно швидко їхати з міста і сказав їхати до Києва.

Оскільки у ОСОБА_6 у руках нічого не було, то свідок подумав, що він помилився у їх незаконних діях. Але коли проїхали від ресторану «Вітряк» кілометрів два, то були зупинені працівниками міліції. Свідок бачив, як ОСОБА_6 з із шкарпетки на правій нозі видав частину золотого ланцюжка з кулоном і пояснив, що дане золото він викрав, зірвавши із шиї якоїсь жінки.

Свідок ствердно посвідчив суду, що обидва рази між обвинуваченими була попередня змова на вчинення обох епізодів грабежів і кожен з них виконував свою роль: один грабував, а другий спостерігав за навколишньою обстановкою, керуючи по телефону ;

-дані протоколу слідчого експерименту, проведеного із свідком ОСОБА_14 , який 30.06.2015, з 11.07 до 11.19, добровільно, в присутності 2-х понятих, підтвердив свої показання, які дав і у суді, щодо вчинення обох епізодів грабежів саме обома обвинуваченими у м. Корсуні-Шевченківському, у червні 2015 року, у денний час? за попередньою змовою та з розподіленням між обвинуваченими ролей при вчиненні обох грабежів ( т.2, а.к.п. 152-153 );

-дані показань свідка ОСОБА_19 , понятого при затриманні обох обвинувачених 09.06.2015, після другого грабежу, який надав суду наступні показання.

Що на початку червня 2015 року, в денний час, його та іншого чоловіка запросили працівники міліції бути понятим при затриманні обох обвинувачених при виїзді легковим автомобілем темного кольору з м. Корсуня-Шевченківського. Третім у автомобілі був водій.

У присутності свідка ОСОБА_6 з правої шкарпетки витягнув частину золотого ланцюжка та золотий кулон і пояснив, що дане золото він щойно викрав, зірвавши з шиї невідомої жінки, неподалік ресторану «Вітряк». Також було вилучено 4 мобільних телефони. Всі документи про фіксування цих дій свідок підписав на місці;

-аналогічні показання дав другий понятий, присутній при вказаній процесуальній дії, свідок ОСОБА_20 ;

-даними заяви потерпілої ОСОБА_11 від 09.06.2015, поданої до Корсунь-Шевченківського РВ УМВС України у Черкаській області о 14.41, про те, що 09.06.2015, близько 13.30, на вул. Чапаєва, неподалік будинку № 64, невідомим чоловіком вчинено її грабіж шляхом раптового зривання із її шиї золотого ланцюжка, вартістю 1500 грн. із золотим кулоном, вартістю 1200 грн. ( т.2 , а.к.п. 17);

-даними протоколу огляду місця події від 09.06.2015, з 14.11 до 14.37, згідно даних якого місцем вчинення грабежу ОСОБА_11 є місце на вул. Чапаєва, неподалік будинку № 64 та магазину, покрашеного у жовтий колір, що у м. Корсуні-Шевченківському ( т.2, а.к.п. 13);

-даними заяви потерпілої ОСОБА_10 від 04.06.2015, про те, що 04.06.2015, близько 17.40, на вул. Леніна, у м. Корсуні-Шевченківському невідомий чоловік вчинив відносно неї грабіж і шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок ( т.2, а.к.п. 24);

-даними протоколу огляду місця події від 04.06.2015, проведеного з 20.00 до 20.20, згідно даних якого місцем грабежу потерпілої ОСОБА_10 є дорога поблизу кафе «Угловий», що у м. Корсуні-Шевченківському ( т.2, а.к.п. 25-26);

-даними протоколу огляду місця події від 09.06.2015, з 14.40 до 15.40 ( визнаного слідчим суддею таким, що відповідає вимогам КПК), з фототаблицею, яким є узбіччя автодороги Київ-Знам`янка, у напрямку м.Києва, неподалік від м.Корсуня-Шевченківського. В ході огляду виявлено автомобіль марки «Део Ланос» чорного кольору, з д.н.з. НОМЕР_1 , з 3-ма пасажирами: обома обвинуваченими та водієм ОСОБА_14 . Під час огляду ОСОБА_16 добровільно, із шкарпетки правої ноги, видав працівникам міліції частину золотого ланцюжка із золотим кулоном із зображенням Божої Матері, які, як вказав обвинувачений, він зірвав із шиї невідомої йому жінки у м.Корсуні-Шевченківському, та які вилучені.

Під час огляду автомобіля було вилучено 4 мобільні телефони марки « Самсунг» та марки «Нокіа» ( т.2 , а.к.п. 31-32, 33-36, 61,62 );

-даними протоколу обшуку, проведеного на законних підставах, у приміщенні ПТ «Ломбард Скарбниця», що у м. Черкаси, по вул. Шевченка № 243, від 13.06.2015, з 09.50 до 10.15, для виявлення золотого ланцюжка, викраденого у ОСОБА_10 04.06.2015 та зданого до вказаного ломбарду свідком ОСОБА_14 та встановлено, що даний золотий виріб було прийнято 04.06.2015, вагою 14.47 гр., а 08.06.2015 направлено на переробку до м. Києва, про передачу якого мається запис у журналі обліку ( т.2, а.к.п.78-81, 82-83);

- розпискою ОСОБА_11 про одержання нею від працівників міліції на зберігання 2-х фрагментів належного їй раніше цілісного золотого ланцюжка з підвіскою овальної форми із зображенням Божої Матері ( т.2, а.к.п. 84);

-даними протоколу слідчого експерименту від 12.06.2015, проведеного з 11.35 до 12.10, за участю ОСОБА_6 , в присутності 2 понятих та адвоката обвинуваченого - ОСОБА_21 , в ході якого обвинувачений показав місце, неподалік розважального закладу «Угловий», на вул. Леніна, у м. Корсуні-Шевченківському, де обвинувачений 04.06.2015, близько 17.40, після попередньої змови з ОСОБА_7 на вчинення грабежу з розподіленням ролей при вчиненні даного грабежу, де ОСОБА_6 був виконавцем злочину, а ОСОБА_7 спостерігав за навколишньою обстановкою, вчинив грабіж потерпілої ОСОБА_10 , зірвавши з шиї потерпілої, шляхом ривка, золотий ланцюжок з яким побіг до автомобіля, що стояв в обумовленому місці, неподалік мосту, у якому чекав спільник ОСОБА_7 .

З викраденим ланцюжком вони поїхали до м. Черкаси, де в одному з ломбардів міста здали, за що отримали 5 тисяч грн., які витратили на власні потреби ( т.2, а.к.п.199-200);

-даними протоколу слідчого експерименту від 12.06.2015, проведеного з 11.00 до 11.25, за участю ОСОБА_6 , в присутності 2 понятих та адвоката обвинуваченого - ОСОБА_12 , в ході якого обвинувачений показав на місце, яке розташоване неподалік будинку АДРЕСА_5 , де він, після попередньої змови з ОСОБА_7 на вчинення даного грабежу та після розподілу ролей на вчинення даного злочину, по якому ОСОБА_6 виконував грабіж, а ОСОБА_7 спостерігав за навколишньою обстановкою і 09.06.2015 близько 13.30, вчинив грабіж ОСОБА_11 , яка йшла по тротуару , підійшовши до якої, шляхом ривка, зірвав з її шиї золотий ланцюжок з підвіскою. Після чого побіг до автомобіля, що стояв неподалік, у якому чекав спільник ОСОБА_7 , сів до автомобіля і виявив, що зірвав лише частину золотого ланцюжка, та скерував їхати у напрямку м. Києва, але при виїзді з міста був затриманий разом з ОСОБА_7 та водієм, працівниками міліції. При затриманні ОСОБА_6 добровільно видав частину золотого ланцюжка, зірваного з шиї потерпілої з підвіскою, із зображенням Божої Матері ( т.2, а.к.п.201-202);

-даними протоколу пред`явлення потерпілій ОСОБА_10 11.06.2015, в період часу з 16.17. до 16.35, в присутності понятих: ОСОБА_17 та ОСОБА_22 , для впізнання особи, яка 04.06.2015, близько 17.40, на вул. Леніна, поблизу розважального закладу «Угловий» вчинила її грабіж. Під час даної процесуальної дії, потерпіла, серед запропонованих для впізнання 4-х осіб, вказала на ОСОБА_6 як на особу, яка вчинила її грабіж, впізнавши по зачісці, рисах обличчя ( т.2., а.к.п.197-198);

-даними протоколу пред`явлення потерпілій ОСОБА_11 11.06.2015, в період часу з 16.43 до 17.00, в присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_22 , для впізнання особи, яка 09.06.2015, близько 13.30, на вул. Чапаєва, у м. Корсуні - Шевченківському, вчинила її грабіж. Під час даної процесуальної дії, потерпіла, серед запропонованих для впізнання 4-х осіб, вказала на ОСОБА_6 як на особу, яка вчинила її грабіж, впізнавши по зовнішньому вигляду та по рисах обличчя ( т.2, а.к.п.195-196).

Вказані докази,про приєднання яких у учасників судового провадження не було заперечень, що надані стороною обвинувачення, суд визнає належними і допустимими.

Інших доказів, крім тих, що вказані у вироку? суду не надано.

Таким чином, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх вказаних у вироку обставин кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку,розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, вважає, що винуватість обох обвинувачених повністю доведена належними і допустимими доказами та визнає обох обвинувачених винними і кваліфікує їх дії :

ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення ним чужого майна ( грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб та повторно;

ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення ним чужого майна ( грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб та повторно.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своє вини у вчиненні обох епізодів грабежів потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вчинених за попередньою змовою з ОСОБА_6 та з розподіленням між ними ролей, суд розцінює, як обраний обвинуваченим спосіб свого захисту та що спростовується вказаними у вироку суду доказами.

Так сам ОСОБА_6 підтвердив у суді, що обидва рази, тобто 04.06. і 09.06.2015, він приїхав до м. Корсуня-Шевченківського разом з обвинуваченим, який обидва рази залишався в автомобілі під керуванням свідка ОСОБА_14 , а ОСОБА_6 йшов шукати жертви.

Свідок ОСОБА_17 суду підтвердив, що у його присутності та присутності іншого понятого, при проведенні впізнання потерпілими ОСОБА_6 як особу, яка безпосередньо зривала з їхніх ший золоті ланцюжки, то обвинувачений в присутності свідка підтвердив, що дані дії він вчиняв за попередньою змовою з ОСОБА_7 , який керував обвинуваченим по телефону попереджаючи про небезпеку.

Водій автомобіля, свідок ОСОБА_14 , при проведенні слідчого експерименту, а потім і будучи допитаним у судовому засіданні, підтвердив, що обидва обвинувачені обидва рази приїжджали до м. Корсуня-Шевченківського на початку червня 2015 року і не їхали до конкретного будинку чи особи, а певний час «кружляли» по місту, казали свідку де зупиняти автомобіль, але оглянувши обстановку знову вказували куди їхати і лише визначившись з місцем, з жертвою, зупиняли автомобіль і ОСОБА_6 йшов на вчинення грабежу, а ОСОБА_7 в цей час постійно говорив з ним по телефону і повідомляв про рух людей, транспорту, повідомляв, що все «чисто».

Крім того, коли ОСОБА_6 повертався після грабежу, то повідомляв ОСОБА_7 , що у нього все вийшло і керував, щоб свідок швидко віз їх з міста.

Про попередню змову на грабежі свідчать і дії ОСОБА_7 в автомобілі свідка, коли він керував свідком ,водієм ОСОБА_14 і вказував, щоб той був напоготові, щоб можна було швидко завести автомобіль і швидко виїхати з міста, якщо у ОСОБА_6 виникнуть непередбачувані обставини.

Про спілкування по телефонах, при вчиненні обох грабежів, не заперечували і самі обвинувачені.

Таким чином, вина обох обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, про що їм було повідомлено про підозру 11.06.2015, тобто у відкритому викраденні чужого майна ( грабежу), вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб, повністю доведена і саме за ч.2 ст.186 КК України суд кваліфікує їх дії.

Під час розгляду даного кримінального провадження до суду поступили документи з прокуратури Черкаської області про проведення перевірки по заяві ОСОБА_7 щодо вчинення на нього психологічного тиску працівниками міліції та про обумовлення ним себе у вчиненні вказаних злочинів під час досудового розслідування та встановлено, що будь-яких порушень прав обвинуваченого з боку працівників міліції не було допущено ( т.1, а.к.п.51,64, 161, 238-240).

Не було допущено порушення обвинувачених і права на захист ( т.2, а.к.п. 145- 151).

При призначенні покарання обом обвинуваченим суд визнає: ступінь тяжкості вчинених злочинів, як тяжких (ст.12 КК), роль кожного обвинуваченого у вчиненні грабежу.

Обставин, які, відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обох обвинувачених, судом не встановлено.

Обставинами, які, відповідно до п.1 ч.1 ст. 67 КК України обтяжують покарання, та вказані в обвинувальному акті досудовим розслідуванням, суд визнає для ОСОБА_6 - рецидив злочину ( ст. 34 КК ), оскільки, 21.10.2010 обвинувачений був засуджений за ч.2 ст. 307, ч.3 ст.185,70,71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 16.04.2014 умовно-достроково на 6 місяців 6 днів, і даний злочин є умисним та відповідно до п.8 ч.1 ст. 89 КК України судимість за такий не погашена, так і даний злочин є умисним.

Що стосується обтяжуючих вину обставин, які вказані в обвинувальному акті: повторність та вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, то суд вважає, що такі вмінені обом без законних на те підстав, оскільки це є кваліфікуючі ознаки вчинених обвинуваченими 2-х епізодів грабежу, за вчинення яких обвинувачені засуджуються, а тому, відповідно до ч.4 ст. 67 КК України, які вмінені як кваліфікуючі ознаки злочину, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як обтяжуючі і такі суд виключає з обвинувачення.

З урахуванням обставин вчинених обвинуваченими злочинів, їх тяжкості, з урахуванням даних про особу обох обвинувачених, що ОСОБА_7 13.05. і 17.05.2015 займався грабежами у м. Сміла, за вчинення яких вже засуджений до 4 років позбавлення волі ( т.1, а.к.п. 227-230), а ОСОБА_6 після відбуття покарання за умисний тяжкий злочин, знову вчинив умисний тяжкий злочин, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обох обвинувачених можливе лише при ізоляції їх від суспільства, шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі і вважає, що таке покарання буде необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування до призначеного обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі вимог, передбачених ст. 69, 69-1?75 КК України, суд не вбачає .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд частково зараховує і покарання, призначене вироком Смілянського міськрайсуду Черкаської області від 07.09.2015, яким ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. ч.1, 2 ст.186 КК України, за два епізоди грабежу, що мали місце 13 та 17 травня 2015 року, до 4 років позбавлення волі, який рахується з 07.09.2015 (т.1, а.к.п.227-228), який ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 06.11.2015 залишено в силі ( т.1 а.к.п. 225), керуючись при цьому роз`ясненнями, даними у п.п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», тобто за правилами ст. 71 КК України.

При обрахуванні строку відбування покарання у даному кримінальному провадженні суд враховує, що обвинувачений був затриманий 09.06.2015 (т.2, а.к.п. 44), а 11.06.2015 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ( т.1, а.к.п. 66-68), який продовжувався судом, тому саме з часу затримання обвинуваченого суд і рахує строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 , тобто з 09.06.2015.

Обвинувачений ОСОБА_16 був затриманий 09.06.2015 ( т.2., а.к.п. 52), а 11.06.2015 відносно нього було обрано запобіжний захід тримання під вартою ( т.1, а.к.п. 69-71), тому з часу затримання суд і рахує ОСОБА_16 строк відбуття покарання, тобто з 09.06.2015.

Оскільки обвинувачені були затримані та утримуються під вартою, тому суд керується вимогами положень ч. 5 ст. 72 КК України, у редакції Закону № 838-УІІІ від 26.11.2015, який набрав законної сили 24.12.2015, при призначенні покарання.

Так, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до п.г-1 абз.3 ст.72 КК України у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, засуджуючи обвинувачених до позбавлення волі суд рахує строк з часу їх затримання та тримання під вартою до часу постановлення вироку і таким є строк як для ОСОБА_6 так і для ОСОБА_7 з 09.06.2015 по 08.02.2016 включно, тобто 245 днів, а з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі, то це становить 490 днів і даний строк зараховується у строк покарання як відбутий.

Заявлений потерпілою ОСОБА_10 цивільний позов про стягнення з обох обвинувачених у солідарному порядку матеріальної шкоди, яку потерпіла оцінила у сумі 12 тисяч грн., що є її правом, який ОСОБА_6 визнав, але судом доведено, що таку завдано спільними умисними злочинними діями обох обвинувачених, підлягає до повного задоволення.

Так відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні, залежно від доведеності підстав і розміру ( ч.1 ст.129 КПК).

Згідно даних протоколу обшуку у приміщенні ПТ «Ломбард Скарбниця», що у м. Черкаси, по вул. Шевченка № 243, від 13.06.2015 для виявлення золотого ланцюжка, відкрито викраденого у ОСОБА_10 04.06.2015, та зданого до вказаного ломбарду свідком ОСОБА_14 , загальною вагою 14.47 грама, даний золотий виріб 08.06.2015 направлено на переробку до м. Києва, про передачу якого мається запис у журналі обліку проданих золотих речей до ломбарду ( т.2, а.к.п.78-81,82-83).

Згідно даних довідки ПП ОСОБА_23 станом на 09.06.2015 вартість 1 грама золота коштує 1200 грн. ( т.1, а.к.п. 39).

Таким чином, заявлений цивільний позов доведений, а тому підлягає до повного задоволення? як заподіяний спільними злочинними діями обох обвинувачених, в одному кримінальному провадженні, за злочин, що пов`язаний спільним умислом обвинувачених, що доведено даним вироком суду, а тому вказана сума підлягає стягненню з обох обвинувачених у солідарному порядку у сумі, визначеній потерпілою.

Інші майнові стягнення відсутні.

Речові докази:

- два фрагменти ( дві частини) золотого ланцюжка та золота підвіска із зображенням Божої Матері, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_11 , суд залишає у розпорядженні потерпілої, як власника даного майна.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 09.06.2015 у обвинувачених було вилучено належні їм 2 мобільних телефони марки «Самсунг Доус» та марки «Нокіа », ( т.2, а.к.п. 31), та на які ухвалою слідчого судді від 11.06.2015 було накладено арешт ( т.2, а.к.п. 63), а саме: на мобільний телефон марки « Самсунг Дуос», чорного кольору, що належить ОСОБА_7 та на мобільний телефон марки «Нокіа», чорного кольору, що належить ОСОБА_6 , з визнанням таких речовими доказами ( т.2, а.к.п. 209),які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Корсунь-Шевченківського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна при умові залишення цивільного позову без розгляду або відмови у цивільному позові.

А оскільки суд задовольняє цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 у сумі 12 тисяч грн., то суд вважає необхідним конфіскувати обидва телефони для часткового погашення стягнутої судом суми збитків в кори сть ОСОБА_10 , знявши арешт після набрання вироком законної сили.

Обраний відносно обох обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою діє до вступу вироку в законну силу, з урахуванням правових позицій ЄСПЛ, щодо строку дії запобіжного заходу, висловлених у Рішенні у справі «Харченко проти України», враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є обов`язковим для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції та як джерело права відповідно до ст.17 закону від 23.02.2006 №3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 85, 86, 100, 115, ч.4 ст. 174, ч.2 ст.373, ч.ч.1, 2, пунктами 2 ч.ч. 3, 4 ст. 374, п.1 ч.1 ст. 392, п.1 ч.ч.1, 2, 3 ст. 395 КПК України,

суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні, в межах якого до ОСОБА_6 було застосовано попереднє ув`язнення, з 09.06.2015 по 08.02.2016, тобто по день ухвалення вироку судом? з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, визначивши такий строк у 490 днів та зарахувати його у призначений до відбування строк покарання, як відбутий.

Запобіжний захід тримання під вартою, залишити до вступу вироку в законну силу, з утриманням в СІЗО № 30 УДДУзВПП у Черкаській області.

Початок строку відбування покарання рахувати з часу затримання, тобто з 09.06.2015.

Строк тримання під вартою діє до вступу вироку в законну силу.

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до даного покарання, призначити часткового покарання, призначене по вироку Смілянського міськрайсуду Черкаської області від 07.09.2015 за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, визначивши цей строк у один рік і остаточно призначити до відбуття покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні, в межах якого до ОСОБА_7 було застосовано таке, з 09.06.2015 по день ухвалення судом вироку, тобто по 08.02.2016 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, визначивши такий строк у 490 днів та зарахувати його у призначений до відбування строк покарання, як відбутий.

Обраний запобіжний захід тримання під вартою, залишити до вступу вироку в законну силу, з утриманням в СІЗО № 30 УДДУзВПП у Черкаській області.

Початок строку відбування покарання рахувати з часу затримання, тобто з 09.06.2015.

Строк тримання під вартою діє до вступу вироку в законну силу.

Речові докази:

- два фрагменти ( частини) золотого ланцюжка та золота підвіска із зображенням Божої Матері, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_11 , як власника, залишити у розпорядженні потерпілої;

-2 мобільні телефони марки «Самсунг Доус» та «Нокіа», які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Корсунь-Шевченківського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області та є власністю засуджених: « Самсунг Дуос», чорного кольору належить ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «Нокіа», чорного кольору, належить ОСОБА_6 , конфіскувати, знявши з таких арешт після вступу вироку в законну силу, а вилучені від реалізації кошти звернути в рахунок погашення боргу потерпілій ОСОБА_10 .

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Агджабеді, Азейрбайджан, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 22.03.2008 Звенигородським РВ УМВС України у Черкаській області, непрацюючого, інші дані про особу суду не надано,

та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мар`янівка Шполянського району Черкаської області, зареєстрованого по АДРЕСА_3 , проживаючого по АДРЕСА_4 , непрацюючого, паспорт НОМЕР_3 , виданий 13.04.2001 Придніпровським РВ УМВС м. Черкаси, інші дані про особу суду не надано, в користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_6 , проживаючій по АДРЕСА_7 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Косівським РС УДМС України в Івано - Франківській області, ІНОКПП: НОМЕР_5 , інші дані про особу суду не надано, -12 ( дванадцять ) тисяч грн. матеріальної шкоди.

Копію вироку після проголошення негайно вручити (направити) обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На вирок може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області, а засудженими в той же строк та таким же чином, з часу одержання копії даного вироку.

Головуючий ОСОБА_1