Справа № 159/5251/15-к
Провадження № 1-кп/159/271/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2015 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

їх захисників ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження (кримінальну справу), внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001043 від 26 серпня 2015 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, не працюючого, раніше неодноразово судимого:

-29.08.1994 року Ковельським міським судом Волинської області за ст.ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна, на підставі ст. 46-1 КК України виконання вироку відстрочено на 2 роки;
-05.11.1997 року Ковельським міським судом Волинської області за ст.ст. 81 ч. 4, 81 ч. 3, 140 ч. 3, 102, 142 ч. 3, 206 ч. 2, 141 ч. 2, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна;
-18.02.2005 року Ковельським міським судом Волинської області за ст.ст. 121 ч. 1, 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
-22.08.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.ст. 185 ч. 3, 198, 28 ч. 3, 162 ч. 1, 185 ч. 5 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців; 25.06.2013 року Апеляційним судом Волинської області вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області змінено і до відбуття призначено 6 років позбавлення волі, на даний час судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ковеля Волинської області, проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше судимого:
-10.08.2010 року Рожищенським районним судом Волинської області за ст. 186 ч. 2, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки;
-11.02.2014 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
-12.05.2015 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст. 125 ч. 1 КК України, кримінальне провадження закрито у зв`язку з відмовою від обвинувачення,
у вчиненні ними кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, та обвинувачений ОСОБА_6 , будучи засудженим 11.02.2014 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 рокита на підставі ст. 75 КК України будучи звільненим від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не стали та вчинили новий злочин.

Так, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 26 серпня 2015 року близько 00 годин 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб, вчинили незакінчений замах на незаконне проникнення до житла ОСОБА_4 , а саме - в будинок АДРЕСА_3 .Зокрема, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перелізли через огорожу на територію подвір`я будинку ОСОБА_4 та, використовуючи заздалегідь заготовлений інструмент, а саме - дві викрутки, намагались відчинити вікно у вказаному будинку, однак не змогли цього зробити та розбили його молотком, який також заздалегідь заготовили для вчинення злочину, але з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки були виявлені потерпілим, і зникли з місця події.

Таким чином обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили незакінчений замах на незаконне проникнення до житла, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 суду показав, що 26 серпня 2015 року він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 відпочивали на ставку поблизу с. Бахів, при цьому вживали спиртні напої. Під вечір до нього зателефонувала дівчина на ім`я ОСОБА_10 , яка проживає в с. Воля Любитівська та з якою він посварився по телефону. В подальшому він зателефонував до свого сусіда ОСОБА_11 та попросив його завести в с. Воля Любитівська, на що той погодився та приїхав до ставка. Разом з ними поїхав ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . По приїзду в с. Воля Любитівська він та ОСОБА_6 пішов до будинку потерпілого. Перелізши через огорожу, підійшов до вікна будинку, в яке постукав, однак ніхто не відгукнувся. Після цього намагався відчинити вікно за допомогою викрутки, однак нічого не вийшло, а тому розбив молотком вікно, в зв`язку з чим в будинку зчинився крик. Він злякався та разом з ОСОБА_6 почали втікати до машини, під час чого віддав одну маску останньому. Прибігши до машини, поїхали в напрямку м. Ковеля. На автозаправці їх наздогнав потерпілий зі свідком, після чого був затриманий працівниками міліції. По приїзду на АЗС він відійшов за приміщення станції та викинув рукавиці, балаклави та викрутки. Як саме потрапив до будинку потерпілого, а не до будинку знайомої дівчини пояснити не зміг. Наявність при собі молотка, викруток та рукавичок пояснив тим, що напередодні ремонтував машину ОСОБА_9 , а тому вони залишились при ньому. Наявність при собі маскувальних масок пояснив тим, що взяв ці маски для свого брата, який був в АТО. Як опинилась одна з цих масок у ОСОБА_6 пояснити не зміг. Вказував на те, що він не знав, що в будинку потерпілого були якість кошти, зокрема ті, про які йдеться в пред`явленому обвинуваченні, а тому й не мав умислу викрадати ці кошти. Визнав себе винним в незаконному проникненні до будинку потерпілого, за що просив вибачення в потерпілого та просив його за це суворо не карати. У вчиненні решти дій, інкримінованих йому органами досудового розслідування, зокрема в замаху на крадіжку грошових коштів, винним себе не визнав та просив призначити йому відповідне покарання лише за проникнення в житло.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 суду показав, що він, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 26 серпня 2015 року протягом дня вживали спиртні напої на ставку біля с. Бахів. Коли вже стемніло ОСОБА_5 запропонував поїхати до його знайомої дівчини, на що вони погодились. Коли приїхав сусід ОСОБА_5 , вони всі поїхали в с. Воля Любитівська. Коли приїхали на місце, ОСОБА_5 запропонував йому пройтись разом з ним, на що він також погодився. Водій та ОСОБА_9 залишились біля машини. Підійшовши до якогось будинку, ОСОБА_5 переліз через огорожу. Через декілька секунд він підійшов до нього ближче та запропонував повертатись, однак в цей час почув, що розбилось скло, в зв`язку з чим вони побігли назад до автомобіля. ОСОБА_5 побіг перший, а він був позаду. В цей час вибіг якийсь хлопець та наказав йому стояти, однак він продовжив рух. Прийшовши до машини, всі сіли та поїхали в напрямку м. Ковеля. Приїхавши на АЗС, їх затримали працівники міліції. Вказував на те, що будь-яких злочинних дій не вчиняв, до будинку навіть не наближався, а стояв поряд, умислу на вчинення крадіжки в нього не було, будь-які докази щодо його вини у вчиненні інкримінованих йому діянь відсутні, а тому просив його виправдати.

Не зважаючи на вказану вище позицію обвинувачених щодо визнання ними своєї винуватості, їх вина у вчиненні встановлених судом протиправних діянь повністю доводиться зібраними та дослідженими в ході судового розгляду справи доказами.

Так потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що в той вечір ліг спати раніше, а діти дивились телевізор. Близько першої години ночі прокинувся від того, що почув звук побитого вікна та крик дітей. Коли вибіг в кімнату, побачив побите вікно та почув як загриміла брама та крик на селі. Схопивши ліхтар, вибіг на вулицю за ворота та побачив сусіда ОСОБА_12 , який повідомив, що особи, які побили вікно, не місцеві, оскільки він побачив лице одного з них. Разом з ОСОБА_13 він сів в свій автомобіль та поїхав шукати автомобіль, на якому приїхали ці особи. Спочатку поїхав на виїзд з села в напрямку с. Дроздні, однак зрозумів, що в цю сторону ніхто не поїхав. Повернувшись назад, заїхав до свого господарства з іншого боку, однак нікого не виявив. В подальшому, рухаючись на край села, помітив автомобіль "Жигулі", який завівся та почав втікати. Переслідуючи цей автомобіль по селу, світловими сигналами намагався його зупинити, однак той не зупинявся. В ході цього ОСОБА_13 викликав працівників міліції по телефону. Виїхавши на автодорогу Луцьк Ковель, він продовжив переслідувати цей автомобіль, вживав заходи для його зупинки, однак той не зупинявся. Рухаючись позаду цього автомобіля, побачив через заднє скло останнього, як на задньому сидінні переодягались якість хлопці, одного з яких впізнав ОСОБА_13 , оскільки бачив його біля воріт, коли той почав втікати. Коли цей автомобіль повернув на автозаправку "ВОГ" та зупинився, він поставив свій автомобіль попереду, підбіг до водія цього автомобіля та забрав ключі від нього, щоб той знову не втік. По приїзду працівників міліції, всі особи, які були в цьому автомобілі були затримані. Підтвердив, що в його будинку знаходились грошові кошти в сумі 2000 доларів США та 11000 грн., про які, крім дружини, ніхто не знав.

Показання потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні про обставини події об`єктивно підтверджуються іншими доказами по справі, зокрема показаннями свідків.

Так свідок ОСОБА_14 , яка є дружиною потерпілого, підтвердила, що в той вечір близько 00 годин 30 хвилин, коли вже всі спали, почули, як розбилось вікно, а діти почали кричати. Коли ввімкнули світло, нікого чужого в будинку не було, вікно було розбите, а в кімнаті лежав молоток. В цей час почула, як хтось скаче через ворота. Після цього чоловік разом з сусідом ОСОБА_12 поїхав шукати тих, хто розбив вікно. Підтвердила, що в будинку зберігались кошти в сумі 2000 доларів США та 11000 грн.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що в той вечір, точної дати не пам`ятає, він знаходився вдома та близько 00 годин дивився телевізор. В цей час почув, як сусідська собака почала гавкати, а тому вийшов на вулицю та почув з сусіднього подвір`я чоловічі голоси. Спочатку не звернув на це уваги, проте згодом почув як розбилось скло та крик дівчини. Вирішив зателефонувати на 102, однак ніхто не піднімав слухавку. В цей час загриміли сусідські ворота і він побачив, як особа чоловічої статі в балаклаві на голові перелізла через ворота та побігла. За ним почав перелазити через ворота другий чоловік, як потім вияснилось ОСОБА_6 , проте спіткнувся та впав біля воріт. Піднявшись, він почав втікати. Наздогнавши його біля вуличного ліхтаря, він почав кричати до нього "Стій", однак ОСОБА_6 також крикнув " ОСОБА_16 ". Він злякався до нього наближатись, а тому ОСОБА_6 побіг далі. В цей час вибіг потерпілий, який в подальшому взяв свою машину і вони вдвох поїхали шукати цих осіб. Наздогнали їх лише на автозаправці "ВОГ", де їх затримали працівники міліції. При цьому ОСОБА_5 вони знайшли за приміщенням заправки.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , кожен окремо, підтвердили, що в той вечір їздили з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в с. Воля Любитівська до якоїсь дівчини, однак з ними не ходили, а залишались в машині. За кермом був ОСОБА_11 .

З протоколу огляду місця події від 26.08.2015 року вбачається, що вікно будинку АДРЕСА_3 пошкоджене (розбите) та на ньому наявні сліди віджиму на віконній рамі. В кімнаті будинку з цим вікном наявний осип скла, поряд виявлено молоток. Крім цього, згідно даного протоколу, в подвір`ї будинку, а саме на відстані 2 метри від воріт вперед і 1 метр до краю паркану по ліву сторону виявлено слід низу взуття, а також під вікном на відстані 20 см. від будинку, під правим краєм вікна, виявлено слід низу взуття /а.п. 49-54/.
Згідно висновку експерта № 531 від 17.09.2015 року, слід низу взуття, зафіксований у гіпсовому зліпку № 1, який було вилучено при огляді місця події 26.08.2015 року (біля воріт на подвір`ї), ймовірно залишений кросівком на ліву ногу, що вилучений у ОСОБА_5 /а.п. 90-97/.
Під час огляду місця події - АЗС "ВОГ", що знаходиться за адресою: с. Колодяжне Ковельського району, вул. Луцька, 29-а, було виявлено та вилучено рукавиці, викрутки, жіночу кофту та маскувальну маску /а.п. 55-58/. Зазначене підтверджує показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він викинув дані речі під час його затримання та свідчить про те, що останній намагався приховати знаряддя злочину.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 26.08.2015 року, в ході огляду автомобіля "ВАЗ-21013", р.н. НОМЕР_1 , яким обвинувачені їздили на місце вчинення злочину та повертались звідти ж, було виявлено та вилучено дві пари рукавиць білого кольору, одну пару шкіряних рукавиць чорного кольору, шапку чорного кольору з прорізами для очей та рота, спортивну кофту, сірі джинси, шорти, молоток-цвяходер, сокиру та дерев`яну биту /а.п. 76-79/.

Виявлення та вилучення зазначених речей як в автомобілі так і на території АЗС "ВОГ" свідчить про те, що обвинувачені ретельно готувались до вчинення злочину та заздалегідь підготовили знаряддя вчинення злочину, що, в свою чергу, свідчить про наявність в їх діях умислу на проникнення в належний потерпілому будинок.

Під час проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_5 , що зафіксовано відповідним протоколом від 18 вересня 2015 року, останній вказав на будинок, в який вони намагались проникнути, вказав на місце, де він спільно з ОСОБА_6 проникли на територію будинку та вікно, яке він розбив, намагаючись проникнути в середину будинку /а.п. 114-117/.

Під час проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_6 , що зафіксовано відповідним протоколом від 18 вересня 2015 року, останній вказав на будинок АДРЕСА_3 та місце, де він спільно з ОСОБА_5 проникли на територію будинку /а.п. 126-131/.

Зазначені протоколи проведення слідчого експерименту в сукупності з показаннями свідка ОСОБА_15 спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не перелазив через огорожу будинку, знаходився поза нею та свідчать про його попередню змову з ОСОБА_5 на незаконне проникнення в цей будинок.

Суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено. Про визнання будь-яких доказів недопустимими учасниками судового провадження не заявлялось.

Доводи обвинувачених та їх захисників щодо відсутності в діях обвинувачених складу будь-якого злочинусуд визнає голослівними з мотивів, наведених у вироку, та такими, що повністю спростовуються дослідженими доказами,та розцінює їх як спробу обвинувачених уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, а тому відхиляє їх.

На глибоке переконання суду, наведені вище докази у своїй сукупності доводять те, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили незакінчений замах на незаконне проникнення до житла потерпілого ОСОБА_4 .

Органом досудового розслідування вказані дії обвинувачених кваліфіковано за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене ОСОБА_5 повторно та поєднане з проникненням до житла.

Обвинуваченим висунуто у провину те, що вони, використовуючи заздалегідь заготовлений інструмент, а саме дві викрутки, намагались відчинити вікно в будинку АДРЕСА_3 , однак не змогли цього зробити та розбили його молотком, який також заздалегідь заготовили для вчинення злочину, мали намір проникнути до вказаного житла ОСОБА_4 та таємно викрасти належні йому грошові кошти в сумі 12 000 гривень та 2 000 доларів США, що в перерахунку згідно курсу Національного банку України становить 45240 гривень, які зберігались в серванті в одній з кімнат будинку, але були помічені ОСОБА_4 та втекли з місця вчинення злочину, таким чином не довели свій злочин до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення (злочину) до кінця.

Згідно з ч. 3 ст. 185 КК України, крадіжка з проникненням полягає у незаконному вилученні чужого конкретного майна у своє володіння. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом, корисливим мотивом та метою.

Залежно від розміру викраденого майна (великий, особливо великий) дії винної особи можуть бути кваліфіковані за різними частинами ст. 185 КК України, або ж вважатися дрібною крадіжкою та виключати кримінальну караність. Тобто цей злочин є злочином з матеріальним складом, який визначається з урахуванням вартості викраденого майна, а у даному випадку вартості майна, яке особа намагалася викрасти.

Доказів на підтвердження умислу обвинувачених на викрадення саме належних потерпілому грошових коштів в сумі 12 000 гривень та 2 000 доларів СШАу ході судового розгляду не встановлено.

Як слідує з показань потерпілого, свідка ОСОБА_14 та обвинувачених, останнім не було відомо про наявність у будинку конкретної суми грошей. Сам факт наявності грошових коштів в сумі 12 000 гривень та 2 000 доларів СШАв серванті в одній з кімнат будинку, в який обвинувачені мали намір проникнути, не є достатньою підставою для висновку про наявність в їх діях прямого умислу на заволодіння конкретно цими коштами, а відтак і складу вищевказаного злочину.

Проникнення у житло потерпілого, як і замах на проникнення, є діями, що пов`язані з порушенням недоторканості житла, і самі по собі є злочинами, тому дії обвинувачених підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України з призначенням відповідного покарання.

Призначаючи обвинуваченим покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особи винних у їх сукупності, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що обвинуваченими вчинено невеликої тяжкості кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України (ст. 12 КК України).

Обставин, що пом`якшують покарання обом обвинуваченим, суд не вбачає.

До обставин, що обтяжують покарання обом обвинуваченим, суд відносить вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Крім цього, до обтяжуючої покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обставини суд відносить рецидив злочинів.
Суд враховує також те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності /а.п. 136, 138-153/, вчинив нове кримінальне правопорушення маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку попередню судимість, має на утриманні одну малолітню дитину /а.п. 161/, в цілому позитивно характеризується по місцю проживання /а.п. 160/ та в побуті, що підтвердили свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , на диспансерному обліку в психіатра та нарколога не перебуває, має задовільний стан здоров`я /а.п. 154, 156, 157/.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_5 , суд прийшов до висновку, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання у виді обмеження волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 162 КК України, та з дотриманням вимог ч. 3 ст. 68 КК України. При цьому підстав для застосування до нього вимог ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд не вбачає.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 обирається покарання у виді обмеження волі, суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків: не відлучатися з постійного місця проживання та реєстрації без дозволу суду та з`являтися на виклик до суду та іншого державного органу, що відає виконанням вироку.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 суд враховує те, що останній має на утриманні трьох малолітніх дітей /а.п. 173-175/, на диспансерному обліку в психіатра та нарколога не перебуває /а.п. 171-172/, в цілому позитивно характеризується по місцю проживання /а.п. 170/, не вперше притягується до кримінальної відповідальності /а.п. 162-165/, має непогашену судимість, вчинив злочин під час іспитового строку /а.п. 166/, що свідчить про його вперте небажання ставати на шлях виправлення.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_6 , суд прийшов до висновку, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання у виді обмеження волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 162 КК України, та з дотриманням вимог ч. 3 ст. 68 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за сукупністю вироків, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу винного, при визначенні остаточного покарання, обирає принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На глибоке переконання суду, виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, таке покарання обвинуваченим відповідає характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про їх особи, а також буде справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень (злочинів).

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін тримання під вартою.

Цивільних позовів по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експертів на проведення трасологічних експертиз, в сумі 552,42 грн., у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинувачених в дохід держави в рівних долях з кожного.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконан/

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 в строк відбуття призначеного покарання строк його перебування під вартою (строк попереднього ув`язнення) в період з 26 серпня 2015 року по 24 грудня 2015 року в порядку ст. 72 КК України.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, що, за правилами ст. 72 КК України, відповідає 1 (одному) року позбавлення волі, частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2014 року, і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з 26 серпня 2015 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду та поклавши на нього обов`язки: не відлучатися з постійного місця проживання та реєстрації без дозволу суду та з`являтися на виклик до суду та іншого державного органу, що відає виконанням вироку.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити попередню тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати по справі в сумі 552 (п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 42 копійки за проведення трасологічних експертиз в рівних долях з кожного.

Речові докази:

-металеву трубу, два гіпсові зліпки, три пари взуття, слід тканини, слід знаряддя злому, молоток, три пари рукавиць білого кольору, дві викрутки, жіночу кофту чорного кольору, маскувальну маску, шапку чорного кольору з прорізами для очей та рота, шорти, дерев`яну биту, які передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Ковельського МВ УМВС України у Волинській області, - знищити;

-спортивну кофту, яка передана на зберігання в камеру зберігання речових доказів Ковельського МВ УМВС України у Волинській області, - повернути ОСОБА_5 ;

-пару шкіряних рукавиць чорного кольору, сірі джинси, молоток-цвяходер, сокиру, які передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Ковельського МВ УМВС України у Волинській області, - повернути ОСОБА_11 ;

-автомобіль "ВАЗ-21013", р.н.з. НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_11 , - залишити у володінні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Головуючий:ОСОБА_1