АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1319/15 Справа № 205/2556/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2015 року.
Цією ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобринець Кіровоградської області, раніше судимого, -
Вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2012 року ОСОБА_7 визнано винним та засудженоза ч.3 ст.185, 71 КК України до 4 років позбавлення волі.

Суд першої інстанції обґрунтовуючи оскаржуване рішення, зазначив, що Очерет вчинив умисне кримінальне правопорушення в період іспитового строку за попереднім вироком, за весь період відбування покарання має три стягнення та одне заохочення, а тому засуджений не довів що став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання, при цьому зазначив, що він відбув 2/3 строку призначеного покарання у виді позбавлення волі за вироком суду, хворіє на туберкульоз, має два заохочення та режим відбування покарання не порушує.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити та звільнити від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України, думку прокурора, який вважав за необхідне апеляцію засудженого залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи, вивчивши та проаналізувавши доводи, що містяться в апеляції, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню.

Підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, згідно до ст.81 КК України, є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно вироку Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2012 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України, остаточне покарання призначене відповідно до ст.71 КК України, оскільки останній скоїв злочин до повного відбуття покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений Очерет станом на час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції відбув більше 2/3 строку призначеного за вироком суду покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до характеристики Дніпропетровської виправної колонії №89 на засудженого ОСОБА_8 від 30 березня 2015 року, останній при відбуванні покарання у Жовтоводській виправній колонії №26 характеризувався негативно, мав три дисциплінарні стягнення. При відбуванні покарання в колонії №89 проходив курс лікування від туберкульозу в лікувальному закладі при колонії, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Як вбачається з висновку адміністративної комісії Дніпропетровської виправної колонії №89, остання вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_7 застосування ст.81 КК України передчасно (а.с.2).

Згідно витягу з протоколу комісії Дніпропетровської виправної колонії №89 від 24 березня 2015 року за №7, було відмовлено засудженому в направленні матеріалів його особової справи до суду для вирішення питання про застосування ст.81 КК України, оскільки останній не довів свого виправлення (а.с.6).

Доводи засудженого викладені в апеляційній скарзі про те, що останній позитивно характеризується, та своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення є необґрунтованим та спростовуються наведеними вище матеріалами кримінального провадження.

Тому з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання засудженого про застосування положень ст.81 КК України, оскільки засуджений не довів своє виправлення, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 411 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2015 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді