Справа № 450/2749/15-к Провадження № 1-кп/450/63/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016 Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесених в ЄРДР за №0001588 від 03.10.2015 р., відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Тернопільської області Бережанського району с.Мозолівка, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, працюючого на посаді водія у ТзОВ "Галкомтех", не інваліда, військовозобов"язаного, не військовослужбовця, безпартійного, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України,-

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_6 , 27.09.2015 р. близько 22 год. 30 хв., на узбіччі автодороги Київ-Чоп між населеними пунктами с.Пасіки-Зубрицькі та с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області, таємно викрав з належного на праві власності ОСОБА_7 транспортного засобу марки "Фольксваген" номерний знак НОМЕР_1 майно, яке належить потерпілому ОСОБА_8 , зокрема сумку чоловічу вартістю 300,00 грн. в якій знаходились зарядний пристрій до телефону марки "Нокіа Х1" вартістю 80,00 грн., ніж металевий розкладний вартістю 200,00 грн., 14 (чотирнадцять) ключів вартістю 1 (одного) ключа 30,00 грн. загальною вартістю 420,00 грн., гроші в сумі 18800,00 грн., паспорт громадянина України, закордонний паспорт, посвідчення водія, посвідчення тракториста і 3 (три) свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, а всього майна, загальною вартістю 19800,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винність у вчиненому визнав повністю та пояснив, що 27.09.2015 р. він разом з потерпілим ОСОБА_8 , із яким знайомий, оскільки раніше разом працювали на одному підприємстві, поїхали у Тернопільську область з метою спільного придбання вантажного транспортного засобу для здійснення перевезень і отримання доходу. Потерпілий ОСОБА_8 керував належним йому мікроавтобусом марки "Фольксваген" номерний знак НОМЕР_1 , а він знаходився на передньому пасажирському сидінні. З певних причин у Тернопільській області вони не зустрілись з продавцем і повертались додому. Під час їх руху вони заїхали на автозаправну станцію та в подальшому рухались в напрямку м.Львів. На автодорозі Київ-Чоп між населеними пунктами с.Пасіки-Зубрицькі та с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області у нього виник намір здійснити крадіжку належної потерпілому ОСОБА_8 чоловічої сумки, яка знаходилась на підлозі мікроавтобуса марки "Фольксваген" номерний знак НОМЕР_1 , в якій були грошові кошти, сума яких йому була невідома. Близько 22 год. 30 хв. на вказаній вище ділянці автодороги він повідомив потерпілому ОСОБА_8 про незадовільний стан його здоров"я та попросив зупинитись. Після зупинки він відкрив двері вказаного вище мікроавтобуса, своєю ногою виштовхнув зазначену чоловічу сумку на узбіччя дороги і вийшов на вулицю. Вказана сумка впала в траву. Через деякий час він здійснив посадку в транспортний засіб і вони продовжили рух. Поблизу м.Львова потерпілий ОСОБА_8 виявив відсутність належної йому сумки і вони повернулись на автозаправну станцію. Після неуспішного пошуку вказаної сумки вони повернулись в м.Львів, де він попрощався з потерпілим ОСОБА_8 і самостійно повернувся в місце викрадення ним зазначених речей. В траві він підібрав вказану чоловічу сумку у якій знаходились зарядний пристрій до телефону марки "Нокіа Х1", ніж металевий розкладний, 14 (чотирнадцять) ключів, гроші в сумі 18800,00 грн., паспорт громадянина України, закордонний паспорт, посвідчення водія, посвідчення тракториста і 3 (три) свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів. В подальшому його викликали працівники правоохоронних органів для допиту, яким він повідомив про обставини вчинення ним крадіжки і видав усі належні потерпілому ОСОБА_8 речі. У вчиненому щиро розкаюється та просить його суворо не карати. Заявлений до нього потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в розмірі 9100,00 грн. та 12000,00 грн. моральної шкоди, визнав частково, подав заперечення щодо такого та пояснив, що викрадені речі ним повернуті в повному обсязі, а компенсацію внаслідок його неправомірних дій він бажає відшкодувати, однак в меншому розмірі ніж заявлено.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його винність стверджується наступними доказами :

-показаннями потерпілого ОСОБА_8 даними в судовому засіданні про те, що 27.09.2015 р. він разом з обвинуваченим ОСОБА_6 , із яким знайомий, оскільки раніше разом працювали на одному підприємстві, поїхали у Тернопільську область з метою спільного придбання вантажного транспортного засобу для здійснення перевезень і отримання доходу. Він керував належним йому мікроавтобусом марки "Фольксваген" номерний знак НОМЕР_1 , а обвинувачений ОСОБА_6 знаходився на передньому пасажирському сидінні. З певних причин у Тернопільській області вони не зустрілись з продавцем і повертались додому. Під час їх руху вони заїхали на автозаправну станцію та в подальшому рухались в напрямку м.Львів. Під час їх руху обвинувачений ОСОБА_6 двіччі просив зупинитись у зв"язку з незадовільним станом його здоров"я. Вказані вимоги ним виконувались. Близько 22 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Чоп між населеними пунктами с.Пасіки-Зубрицькі та с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області він вдруге зупинився на прохання обвинуваченого ОСОБА_6 , який вийшов із мікроавтобуса. Оскільки його довго не було, то він вийшов вслід за ним і побачив, як обвинувачений ОСОБА_6 порпається на узбіччі дороги в траві. Після цього вони здійснили посадку в мікроавтобус та продовжили рух. Поблизу м.Львова він виявив відсутність належної йому сумки, яка постійно знаходилась на підлозі мікроавтобуса, і вони повернулись на автозаправну станцію, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 стверджував, що вони могли її забути при заправці автомобіля. Після неуспішного пошуку вказаної сумки вони повернулись в м.Львів, де він попрощався з обвинуваченим ОСОБА_6 , який пішов у невідомому напрямку. Аналізуючи всі події він зрозумів, що належна йому чоловіча сумка у якій знаходились зарядний пристрій до телефону марки "Нокіа Х1", ніж металевий розкладний, 14 (чотирнадцять) ключів, гроші в сумі 18800,00 грн., паспорт громадянина України, закордонний паспорт, посвідчення водія, посвідчення тракториста і 3 (три) свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, були викрадені обвинуваченим ОСОБА_6 , якому він в подальшому дзвонив та просив повернути такі, однак останній повідомляв, що відношення до крадіжки він жодного не має. На наступний день він звернувся з заявою у правоохоронні органи. Усі викрадені у нього обвинуваченим ОСОБА_6 речі, йому були повернуті працівниками правоохоронних органів. Цивільний позов поданий ним 16.12.2015 р. підтримує повністю та просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в його користь суму боргу, а саме 9100,00 грн. майнової шкоди і 12000,00 грн. моральної шкоди. Майнову шкоду обгрунтовує тим, що на поїздки в Тернопільську область та під час розшуку викрадених належних йому речей, а також на відвідування правоохоронних органів і суду, він витратив кошти на пальне для заправки мікроавтобуса. Крім цього, ним позичались кошти у його знайомих в сумі 6500,00 грн., оскільки два з половиною тижні він був без роботи, так як належні йому документи, зокрема 3 (три) свідоцтва про реєстрацію належних йому транспортних засобів та посвідчення водія у нього були відсутні. Що стосується моральної шкоди, то він переніс душевні страждання, залишився без засобів до існування, позичав кошти і несе додаткові витрати на організацію життя, зобов"язаний вдвіччі більше працювати, що негативно відбивається на його здоров"ю, він знервований і погано спить;

-заявою ОСОБА_6 від 09.10.2015 р., якою встановлено, що обвинувачений має намір добровільно видати сумочку із вмістом у ній ножа, ключів та документів, що належать потерпілому ОСОБА_8 , які були викрадені ним 27.09.2015 р.;

-протоколом пред"явлення речей для впізнання з фототаблицею від 09.10.2015 р., якими встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 впізнав належний йому ніж, який був викрадений у нього 27.09.2015 р. обвинуваченим ОСОБА_6 ;

-протоколом пред"явлення речей для впізнання з фототаблицею від 09.10.2015 р., якими встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 впізнав належну йому сумочку, яка була викрадена у нього 27.09.2015 р. обвинуваченим ОСОБА_6 ;

-протоколом пред"явлення речей для впізнання з фототаблицею від 09.10.2015 р., якими встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 впізнав належні йому 14 (чотирнадцять) ключів, паспорт громадянина України, закордонний паспорт, посвідчення водія, посвідчення тракториста і 3 (три) свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які був викрадені у нього 27.09.2015 р. обвинуваченим ОСОБА_6 ;

-протоколом огляду речових доказів від 09.10.2015 р., яким оглянуті сумочка, ніж, 14 (чотирнадцять) ключів, паспорт громадянина України, закордонний паспорт, посвідчення водія, посвідчення тракториста і 3 (три) свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які належать потерпілому ОСОБА_8 і були викрадені у нього 27.09.2015 р. обвинуваченим ОСОБА_6 ;

-постановою про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання потерпілому ОСОБА_8 згідно розписки від 09.10.2015 р., зокрема належних останньому сумочки, ножа, 14 (чотирнадцяти) ключів, паспорта громадянина України, закордонного паспорта, посвідчення водія, посвідчення тракториста і 3 (трьох) свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів;

-заявою ОСОБА_6 від 12.10.2015 р., якою встановлено, що обвинувачений має намір добровільно видати частину грошей в сумі 14000,00 грн., що належать потерпілому ОСОБА_8 , які були викрадені ним 27.09.2015 р.;

-протоколом огляду місця події з фототаблицею від 12.10.2015 р., якими встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 добровільно видав 14000,00 грн., що належать потерпілому ОСОБА_8 , які були викрадені ним 27.09.2015 р.;

-протоколом огляду речових доказів від 12.10.2015 р., яким оглянуті 14000,00 грн., які належать потерпілому ОСОБА_8 і були викрадені у нього 27.09.2015 р. обвинуваченим ОСОБА_6 ;

-постановою про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання потерпілому ОСОБА_8 згідно розписки від 12.10.2015 р., зокрема належних останньому 14000,00 грн.;

-заявою ОСОБА_6 від 13.10.2015 р., якою встановлено, що обвинувачений має намір добровільно видати частину грошей в сумі 4800,00 грн., що належать потерпілому ОСОБА_8 , які були викрадені ним 27.09.2015 р.;

-протоколом огляду місця події з фототаблицею від 13.10.2015 р., якими встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 добровільно видав 4800,00 грн., що належать потерпілому ОСОБА_8 , які були викрадені ним 27.09.2015 р.;

-протоколом огляду речових доказів від 13.10.2015 р., яким оглянуті 4800,00 грн., які належать потерпілому ОСОБА_8 і були викрадені у нього 27.09.2015 р. обвинуваченим ОСОБА_6 ;

-постановою про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання потерпілому ОСОБА_8 згідно розписки від 13.10.2015 р., зокрема належних останньому 4800,00 грн.;

-довідкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 від 15.10.2015 р., якою встановлено вартість викрадених речей, зокрема сумки чоловічої 300,00 грн., зарядного пристрою до телефону марки "Нокіа Х1" 80,00 грн., ножа металевого розкладного 200,00 грн. та ключа 30,00 грн.

Таким чином, аналізуючи зібрані по кримінальному провадженні докази, суд вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину і його дії слід кваліфікувати за ст.185 ч.1 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, який раніше не судимий, повністю визнав свою винність, сприяв розкриттю злочину, розкаюється у вчиненому, повернув потерпілому викрадені речі, окрім зарядного пристрою до телефону марки "Нокіа Х1" вартістю 80,00 грн., на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, посередньо характеризується за місцем реєстрації, та враховуючи наведені обставини такими, що пом"якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції статті у виді штрафу.

Цивільний позов поданий 16.12.2015 р. потерпілим ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на її відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв"язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вимогами ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Отже, вказаний вище цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню в частині стягнення майнової шкоди в сумі 9100,00 грн. з обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки жодних доказів майнових витрат на поїздки в Тернопільську область та під час розшуку викрадених належних йому речей, відвідування правоохоронних органів і суду, витрат коштів на пальне для заправки мікроавтобуса та позики грошей у знайомих, документів про працевлаштування і втрати заробітку, не надано сторонами кримінального провадження, які з власної ініціативи суду здобувати такі заборонено вимогами КПК України.

Із наданих суду письмових доказів встановлено, що зарядний пристрій до телефону марки "Нокіа Х1" вартістю 80,00 грн. не повернутий обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 і вартість такого не відшкодована. З врахуванням відсутності у цивільному позові вимоги щодо відшкодування вартості вказаного зарядного пристрою до телефону марки "Нокіа Х1" вартістю 80,00 грн., суд не вправі стягнути з обвинуваченого зазначену суму, однак це не є перешкодою для відповідного відшкодування з вимогами про яке потерпілий має право звернутись в порядку цивільного судочинства.

Щодо моральної шкоди заявленої у цивільному позові потерпілого ОСОБА_8 в сумі 12000,00 грн., то з врахуванням спричинення йому нервово-емоційного стану, душевних страждань, обмеженні у пересуванні внаслідок викрадення грошових коштів, паспорта громадянина України, закордонного паспорта, посвідчення водія, посвідчення тракториста і 3 (трьох) свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, задоволенню підлягає лише 4000,00 грн., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Речові докази, а саме сумка чоловіча вартістю 300,00 грн., ніж металевий розкладний вартістю 200,00 грн., 14 (чотирнадцять) ключів вартістю 1 (одного) ключа 30,00 грн. загальною вартістю 420,00 грн., гроші в сумі 18800,00 грн., паспорт громадянина України, закордонний паспорт, посвідчення водія, посвідчення тракториста і 3 (три) свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, слід вважати повернутими потерпілому ОСОБА_8 .

Процесуальних витрат по справі немає та заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п"ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850,00 гривень.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 заподіяну моральну шкоду в розмірі 4000,00 гривень.

Речові докази, а саме сумка чоловіча вартістю 300,00 гривень, ніж металевий розкладний вартістю 200,00 гривень, 14 (чотирнадцять) ключів вартістю 1 (одного) ключа 30,00 гривень загальною вартістю 420,00 гривень, гроші в сумі 18800,00 гривень, паспорт громадянина України, закордонний паспорт, посвідчення водія, посвідчення тракториста і 3 (три) свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_8 .

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1