Справа № 573/2742/15-к
Номер провадження 1-кп/573/16/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2016 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 06 грудня 2015 року за № 0000749, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Штанівка Білопільського району Сумської області, з повною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно зі ст. 89 КК України не судимого,

- за ч. 1 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 у точно невстановлений день у кінці серпня 2015 року в чагарниках біля села Штанівка Білопільського району з рослини дикоростучої коноплі зірвав верхню частину гілки з листям, чим незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 того ж дня зірвану гілку коноплі залишив сохнути тут же в чагарниках біля села Штанівка Білопільського району.

У подальшому ОСОБА_4 через декілька днів після того, як зірвав наркотичний засіб, прийшов до чагарників, де сохла гілка з коноплі, сухі частини гілки перетер руками, перетерту суху речовину склав до пластикової пляшки, яку переніс до свого домоволодіння по АДРЕСА_1 .

05 грудня 2015 року під час проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 працівниками поліції був виявлений та вилучений особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальна маса якого у перерахунку на висушену речовину становить 16,1 г.

Таким чином зазначеними умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання та виготовлення наркотичного засобу без мети збуту.

30 грудня 2015 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 .

Після надходження обвинувального акту до суду, але до підготовчого судового засідання 20 січня 2016 року між прокурором прокуратури Білопільського району ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , а саме у вигляді штрафу в сумі 850 грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 , виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід під час досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_4 не обирався.

З обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню в дохід держави судові витрати за проведення експертизи наркотичних засобів у сумі 614 грн. 40 коп.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речовий доказ пластикову пляшку з канабісом вагою 16,1 г, яка зберігається у камері схову речових доказів Білопільського відділення поліції, підлягає знищенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 473-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 січня 2016 року між прокурором прокуратури Білопільського району Сумської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 614 грн. 40 коп. у дохід держави.

Речові докази пластикову пляшку з канабісом вагою 16,1 г, яка зберігається у камері схову речових доказів Білопільського відділення поліції, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя