Провадження № 1-в/344/163/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд в складі головуючої-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника Івано-Франківської обласної психоневрологічної клінічної лікарні №1 лікаря-психіатра ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду заяву лікаря-психіатра Івано-Франківської обласної психоневрологічної клінічної лікарні №1 ОСОБА_5 про зміну примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Представник Івано-Франківської ОПНКЛ № 1 лікар-психіатр ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 з надання примусової психіатричної допомоги у психіатричному закладі із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У судовому засіданні представник Івано-Франківської ОПНКЛ № 1 заяву підтримав, зокрема зазначив, що ОСОБА_6 проходить лікування в даному психіатричному закладі із звичайним наглядом з 21.08.2012 року. Вважає, що на даний час стан ОСОБА_6 стабільний, що виражається в нормалізації поведінки та стосунків з оточуючими. Зазначив, що ОСОБА_6 критично ставиться до скоєного та свого стану. Враховуючи стійкі позитивні зміни в психічному стані, просив суд задовольнити заяву та змінити вид примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 з примусового лікування в психіатричному закладі із звичайним наглядом на амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку.

ОСОБА_6 у судовому засіданні 22.09.2015 просив суд задовольнити заяву лікарні та змінити примусові заходи на амбулаторне лікування, а у судове засідання 06.10.2015 не з`явився у зв`язку з хворобою. Заслухавши думку сторін, що не заперечили щодо розгляду заяви за відсутності ОСОБА_6 , керуючись ст.ст.512, 514 КПК України, суд вважав за можливе розглянути заяву представника медичного закладу за відсутності особи, щодо якої вирішується питання зміни примусових заходів медичного характеру.

Захисник також просив суд задовольнити дану заяву. У своїй правовій позиції з посиланням на практику Європейського Суду з прав людини вказав, що висновком комісії лікарів-психіатрів установлено, що в раніше застосованих до ОСОБА_6 заходах медичного характеру відпала потреба, пацієнт потребує відміни примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом, Підставою для припинення чи зміни примусових заходів медичного характеру є видужання особи або значне поліпшення її психічного стану, коли це виключає суспільну небезпеку хворого, незалежно від терміну його перебування у психіатричному закладі. При цьому тяжкість раніше вчиненого особою діяння значення не має.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення даної заяви, вважає, що підстав для зміни примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 немає, останній під дією психічного захворювання вчинив особливо тяжке насильницьке суспільно-небезпечне діяння умисно вбивство, будучи у стані алкогольного сп`яніння, а з моменту попереднього висновку пройшов невеликий проміжок часу.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали заяви, вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду від 06.09.2010 року у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відносно ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом (а.с.11-12).

Згідно постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.07.2012 року примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом відносно ОСОБА_6 змінено на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом (а.с.15).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 08.05.2013 року ОСОБА_6 продовжено примусове лікування в психіатричному закладі із звичайним наглядом (а.с.19). Постановами та ухвалами Івано-Франківського міського суду від 31.10.2012 року, 05.12.2013 року, 14.05.2014 року, 07.10.2014 року, 09.07.2015 року у задоволенні аналогічних заяв лікарні про зміну примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги щодо ОСОБА_6 відмовлено (а.с.16, 20-29).

Відповідно до ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ст. 514 КПК України та ст. 95 КК України, розгляд питання про зміну застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, до якого додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала, або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

З акту №143 від 24.06.2009 стаціонарної судово-психіатричної експертизи судом установлено, що ОСОБА_6 хворіє хронічним психічним захворюванням - біполярним афективним розладом, поточний маніакальний епізод (гіпоманія) на резидуальному органічному грунті, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Цим же захворюванням ОСОБА_6 страждав на час вчинення особливо тяжкого суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України - вбивства, і щодо нього судом було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом (а.с.6-12).

Як вбачається з акту №76 від 03.07.2012 психіатричного огляду ОСОБА_6 , останній страждає на хронічне психічне захворювання біполярний афективний розлад, поточний маніакальний епізод на резидуально органічному грунті (а.с.13-14).

У доданому до вказаної заяви висновку комісії лікарів-психіатрів №1441/2012 №8/2012 від 15.09.2015 року вказано діагноз ОСОБА_6 біполярний афективний розлад, поточний епізод змішаного типу, стан інтермісії.

Як встановлено з пояснень спеціаліста лікуючого лікаря ОСОБА_6 ОСОБА_5 , даних у судовому засіданні, встановлене у ОСОБА_6 захворювання є хронічним, тобто невиліковним, має циклічний характер та коливається від депресивних до маніакальних станів. Саме будучи в маніакальному стані, хворий вчинив вбивство. Під дією медикаментозної терапії та реабілітаційних заходів стан хворого на даний час стабільний. Однак у разі припинення вживання ліків, сезонних та інших чинників можливі гострі стани, як депресивного, так і маніакального характеру.

Також у даному висновку від 15.09.2015 в анамнезі ОСОБА_6 вказано, що у 4-річному віці переніс післякоровий енцефаліт, лікувався стаціонарно у 1985 році, після чого став неспокійним, спостерігалися епізоди розгальмованої поведінки, у зв`язку з чим батьки зверталися амбулаторно до невропатологів та психоневрологів. З 1997 по 1999 роки спостерігався і проходив курс лікування у лікаря ОСОБА_7 , що займається приватною практикою в неврології та психоневрології, діагностовано стійкі залишкові явища після перенесеного коревого енцефаліту у виді органічної неврологічної симптоматики, стійкого помірного астено-вегетативного синдрому з періодичними декомпенсаціями 4-5 разів на рік, міоклонічним синдромом. Також лікувався приватно у лікарів-психіатрів через періодичні зміни у поведінці, підвищений настрій, емоційну нестабільність або навпаки депресивний настрій та байдужість до оточуючої обстановки. За 2 місяці до скоєного злочину (січень 2009) спостерігалося чергове погіршення стану, проходив курс психотерапії у проф. ОСОБА_8 , приймав антидепресанти.

Таким чином, судом установлено, що ОСОБА_6 з приводу наявних психічних розладів неодноразово з 4-річного віку лікувався амбулаторно у лікарів психоневрологічного та психіатричного профілю.

Неодноразові амбулаторні лікування ОСОБА_6 не дали позитивного результату, та під дією наявного психічного захворювання останній вчинив насильницьке особливо тяжке суспільно небезпечне діяння вбивство.

Періодичні зміни у поведінці хворого також підтверджуються постановою Івано-Франківського міського суду від 31.10.2012 року та ухвалами Івано-Франківського міського суду від 08.05.2013 року, 05.12.2013 року, 14.05.2014 року та 07.10.2014 року, 09.07.2015 року, згідно яких за змістом висновку комісії лікарів-психіатрів тієї ж Івано-Франківської ОПНКЛ №1 06.11.2013 ОСОБА_6 потребує продовження примусових заходів медичного характеру в психіатричній лікарні із загальним наглядом, враховуючи те, що стан хворого нестабільний, емоційно нестійкий, інструкції виконує вибірково, дратівливий, періодично нецензурно висловлюється до медперсоналу та оточуючих, погрожує їм, застосовував насильство до медперсоналу, бив медсестру по голові, вибивав ногами двері у лікарні, здійснював втечі з лікарні і про це лікарнею повідомлялися органи внутрішніх справ.

Також з ухвали Івано-Франківського міського суду від 09.07.2015 вбачається, що попередній висновок лікарів-психіатрів від 17.03.2015 у частині того, що психічний стан ОСОБА_6 спокійний, повністю спростований агресивною поведінкою ОСОБА_6 безпосередньо під час судового розгляду даної заяви у судовому засіданні під головуванням судді ОСОБА_9 , а згідно показань у судовому засіданні лікуючого лікаря-психіатра, можливі рецидиви вчиненого суспільно-небезпечного діяння та погіршення психічного стану у разі нерегулярного вживання ОСОБА_6 призначених йому медичних препаратів.

В той же час, згідно висновку лікарів-психіатрів від 15.09.2015 вказано, що упродовж останніх 2,5 років стан хворого ОСОБА_6 стабільний, емоційно-поведінкові процеси скореговано, сон міцний, без сновидінь. Критично оцінює свої дії, переймається тим, що накоїв, усі інструкції виконує, охоче спілкується з медперсоналом та іншими пацієнтами, на запитання відповідає по суті. Всі види орієнтації та пам`яті збережені, настрій стабільний, мислення послідовне, логічне. З оточуючими не конфліктує, будує реальні плани на майбутнє, працевлаштуватись, піклуватись про свою сім`ю, критика повна.

Беручи до уваги наведені обставини, зважаючи на те, що згідно зі ст. 92 КК України метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування, а й запобігання вчиненню особою суспільно небезпечних діянь, непереконливість висновку лікарів-психіатрів від 15.09.2015 у частині стабільності психічного стану ОСОБА_6 упродовж останніх 2,5 років, а також те, що останній на даний час продовжує хворіти хронічним психічним захворюванням та потребує застосування примусових заходів медичного характеру, відсутність позитивного результату неодноразових амбулаторних лікувань ОСОБА_6 , зважаючи на вчинення ним через 2 місяці після амбулаторного лікування насильницького особливо тяжкого суспільно-небезпечного діяння вбивства, можливості рецидиву вчинених діянь у разі нерегулярного вживання ОСОБА_6 призначених медичних препаратів, у задоволенні заяви представника Івано-Франківської ОПНКЛ № 1 про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 з надання примусової психіатричної допомоги у психіатричному закладі із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 92-95 КК України, керуючись ст.ст.512, 514 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви представника Івано-Франківської обласної психоневрологічної клінічної лікарні №1 про зміну примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_6 - відмовити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_10