Провадження № 1-кс/344/4581/15
У Х В А Л А
24 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Тлумацької кредитної спілки «Надія» на бездіяльність керівника органу досудового розслідування Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області щодо невнесення відомостей в ЄРДР та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
в скарзі вказано, що скаржник звернувся із заявою про вчинення злочину ОСОБА_4 , що полягав у злісному ухиленні від виконання судового рішення, однак органом досудового слідства відмовлено у внесенні вказаної заяви в ЄРДР. Скаржник просив суд визнати бездіяльність керівника органу досудового розслідування Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області щодо не внесення відомостей в ЄРДР незаконною та зобов`язати внести відповідну заяву в ЄРДР.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав клопотання з підстав, що в ньому вказані.

04/09/2015 р. скаржник подав до Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області заяву про вчинення злочину ОСОБА_4 , що полягав у злісному ухиленні від виконання судового наказу.

25/11/2015 р. скаржник звернувся із клопотанням про надання інформації про вчиненні дії щодо його заяви.

13/10/2015 р. Начальником Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області складено висновок №12667 щодо розгляду заяви скаржника.

Відповідно до п. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст. 22 КПК України вказано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Скаржник вказав, що на його думку зазначені в скарзі дії підлягають кваліфікації за ст. 382 КК України.

Однак відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року вказано, що Суд повторює, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Відповідно до ст. 214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже скаржнику не належить право на порушення кримінальної справи проти певної особи, в тому числі і внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення злочину певною особою, а також у нього відсутнє право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України. Оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини. Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно органом досудового розслідування.

Таким чином, подання заяви в порядку, встановленому в КПК України передбачає право на отримання інформації щодо її задоволення чи відмови в задоволенні. Однак органом досудового слідства не надано відмову у внесенні інформації в ЄРДР.

Аналогічна правова позиція висловлена в рішенні Конституційного Суду України в справі № 1-29/2011 від 14 грудня 2011 року.

Тому скарга підлягає частковому задоволенню в частині зобов`язання орган досудового слідства надати скаржнику інформацію про ухвалене за його заявою рішення щодо задоволення заяви про внесення інформації в ЄРДР або щодо відмови у такому внесенні, оскільки суду не надано доказу відмови у внесенні заяви в ЄРДР.

Разом з цим відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію.

Тому процесуальним законом не гарантується право скаржника на визнання дій слідчого незаконними.

Відповідно до зазначеного суд, -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу задовольнити частково;

поновити строк звернення до суду із даною скаргою;

зобов`язати Івано-Франківський відділ поліції ГУ НП України в Івано-Франківській області в розумний строк розглянути заяву Тлумацької кредитної спілки «Надія» від 04/09/2015 р. та надати обґрунтовану відповідь;

в іншій частині скарги відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України дана ухвала не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_1