11-сс/775/364/2015(м)
266/3652/15-к

Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Органами досудового розслідування встановлено, що 09.10.2015 р. при проведенні огляду підвального приміщення по АДРЕСА_1 , були виявлені та вилучені :39 444 гривень, 20 000 рублів РФ, 100 Євро, 155 доларів США.
12.10.2015 р. слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому з метою всебічного, повного та неупередженого проведення досудового розслідування, для встановлення обставин, що мають суттєве значення для кримінального провадження, та позбавлення власника майна можливості їх знищення, слідчий просив накласти арешт на зазначене майно.
Ухвалою слідчого судді від 13.10.15 у задоволенні клопотання слідчого було відмовлено.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна. В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що грошові кошти та валюта у сумі 39 444 гривень, 20 000 рублів РФ, 100 Євро, 155 доларів США є предметом злочину, незастосування арешту вказаного майна може призвести до зникнення, пошкодження або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному провадженню. Таким чином, слідчим суддею не наведено достатніх підстав для відмови в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Крім того, клопотання слідчого розглядалося слідчим суддею без участі прокурора та слідчого, про що свідчить розписка прокурора про отримання ним 15.10.2015 р. копії ухвали слідчого судді.
Вислухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив накласти арешт на майно, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно вимог ст.170 ч.2,3 КПК України арешт може бути накладено на майно, яке, відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, в тому числі на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судом, в матеріалах відсутні будь-які дані про вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені зазначених злочинів, відповідно до вимог ст.278 КПК України, а зазначена у клопотанні мета арешту майна законом не передбачена.
Таким чином, арешт майна під час досудового розслідування може застосовуватись виключно щодо майна підозрюваного, або особи, що несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, відносно майна юридичної особи, якщо до юридичної особи може бути застосований захід у вигляді конфіскації майна.
Отже жодній особі в рамках цього кримінального провадження не було повідомлено про підозру, цивільний позов не заявлявся, прокурором не було надано ніяких документів, що підтверджують право власності будь-якої особи на майно, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про недодержання слідчим суддею вимог ст.170 КПК України не є слушними.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого щодо арешту майна.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, а доводи апеляційної скарги є неспроможними і не можуть слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст.404, 405,407, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського РВ ГУМВС України в Донецькій області про арешт майна - залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: