Провадження 1-кс/127/5462/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання старшого слідчого Вінницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері юриста 3 класу ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Вінницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері юрист 3 класу ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що Вінницькою прокуратурою з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000024, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
ОСОБА_5 наказом Командуючого СВ ЗС України №411 від 6 жовтня 2006 року призначений на посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 та проходить службу у військовому званні підполковник.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року, визначені органи військового управління, серед інших органів державної влади і управління є військові комісаріати, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Статтею 9 вказаного Закону визначено повноваження Кабінету Міністрів України у сфері оборони, зокрема, Кабінет Міністрів України:
- забезпечує комплектування особовим складом Збройних Сил України, інших військових формувань та відповідних правоохоронних органів, здійснює заходи, пов`язані з підготовкою та проведенням призову громадян України на строкову військову службу;
- вирішує питання щодо врегулювання діяльності місцевих органів військового управління (військових комісаріатів), допризовної та призовної підготовки, підготовки призовників з військово-технічних спеціальностей, ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників, виконання військово-транспортного обов`язку.
У розвиток даної норми Закону, Кабінетом Міністрів України 26 вересня 2001 року видано постанову № 1235, якою затверджено «Положення про військові комісаріати». Пунктом 1 даного Положення встановлено, що військові комісаріати є місцевими органами військового управління, які утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у місті; військові комісаріати очолюють військові комісари, які організують діяльність комісаріатів.
Аналізуючи вищевказані норми, а також враховуючи важливість визначених пунктом 9 вказаного Положення завдань, які покладались на підполковника ОСОБА_5 , як військового комісара, слід визнати, що останній являвся службовою особою, яка займає відповідальне становище, оскільки являється місцевим органом військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Будучи керівником ІНФОРМАЦІЯ_1 місцевого органу військового управління, підполковник ОСОБА_5 являється службовою особою, яка займає відповідальне становище, та наділений організаційно-розпорядчими функціями щодо здійснення керівництва за станом і діяльністю військкомату, окрім іншого, пов`язаного з підготовкою та проведенням призову громадян України на строкову службу та вирішення питань, пов`язаних з прийняттям призовників на військову службу за контрактом, ведення достовірного та точного обліку військовозобов`язаних, призовників та осіб кондидатів для проходження служби, а також мав право першого підпису від імені військкомату при виготовленні та видачі військово-облікових документів та інших офіційних документів, передбачених чинним законодавством
Вказаний військовослужбовець, з метою особистого збагачення групою осіб за попередньою змовою з командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_6 та громадянином ОСОБА_4 встав на шлях злочинної діяльності.
Так, на виконання вимог Тимчасової настанови з мобілізації ЗС України та відповідно до нарядів ІНФОРМАЦІЯ_2 з військової частини НОМЕР_1 до військкомату надійшли заявки на поповнення поточного комплекту посад сержантського та рядового складу. В зв`язку з чим, громадяни ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулись до підполковника ОСОБА_5 з метою розгляду у військкоматі їх як кандидатів для прийняття на службу за контрактом. ОСОБА_5 бажаючи одержати неправомірну вигоду вступивши у злочинну змову з полковником ОСОБА_6 та громадянином ОСОБА_4 почали відкрито вимагати грошові кошти з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в сумі 600 доларів США з кожного за надання запитів з військової частини, приписи про направлення призовників у військову частину, належного порядку відбору у військкоматі, та як кінцевий результат видання наказів про включення до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначення на вакантні посади. При цьому, дані службові особи, встановили обов`язкову вимогу про передачу вимагаємої неправомірної вигоди через громадянина ОСОБА_4 у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у АДРЕСА_1 .
Так, громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не маючи іншого вибору, як виконати протиправні вимоги посадовців, бажаючи виконати свій Конституційний обов`язок перед Державою, а саме її захист у час видання Указу Президента «Про часткову мобілізацію», попередньо звернувшись із письмовими заявами про злочин до правоохоронних органів, 9 липня 2014 року у період часу з 10 до 12 години, у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у АДРЕСА_1 передали громадянину ОСОБА_4 неправомірну вигоду, яку вимагали підполковник ОСОБА_5 та полковник ОСОБА_6 в сумі 600 доларів США кожний, а всього 1200 доларів США, для їх подальшого поділу між групою вищевказаних осіб. Злочинні дії підполковника ОСОБА_5 , полковника ОСОБА_6 та громадянина ОСОБА_4 були викриті працівниками правоохоронних органів на місці скоєння злочину.
Таким чином викладені обставини свідчать про наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
Повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України складено 09 липня 2014 року та цього ж дня вручено ОСОБА_5 .
Відповідно до даних Управління ДАІ УМВС України у Вінницькій області, підозрюваний ОСОБА_5 являється власником наступних транспортних засобів: Citroen BX 14, 1992 року випуску, д/н «К 7380 АЕ»; ВАЗ 21104, 2007 року випуску, д/н « НОМЕР_2 », Volkswagen Passat 1.8T, 2005 року випуску, д/н « НОМЕР_3 ».
Відповідно до даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 являється власником нежитлового приміщення гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Санкцією ч.3 ст. 368 КК України передбачено обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна та спеціальної конфіскації.
У зв`язку з вищевикладеним, з метою забезпечення виконання передбаченого законодавством покарання необхідно накласти арешт на зазначене майно.
Слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Суд, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки незастосування арешту до майна може призвести до відчуження майна та права власності на майно і корпоративні права.
Так, згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужити певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність накладення арешту на зазначене майно.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131,132, 170,171 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме:
автомобіль Citroen BX 14, 1992 року випуску, д/н « НОМЕР_4 »; автомобіль ВАЗ 21104, 2007 року випуску, д/н « НОМЕР_2 », автомобіль Volkswagen Passat 1.8T, 2005 року випуску, д/н « НОМЕР_3 » та на гаражне приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до апеляційного суду Вінницької області.

Слідчий суддя: