Дата документу Справа № 333/4205/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 333/4205/15-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11- кп/778/1876/15 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 Доповідач в апел. інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель м. Запоріжжя, який проживає по АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 21 серпня 2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 277, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком 2 роки;

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2015 року остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 10 днів позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, але не більше ніж, до 03 листопада 2015 року з перебуванням ОСОБА_6 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Покладено обов`язки, передбачені п.п. 2,3, ч.5 ст. 194 КПК України.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

адвокат ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ..

ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на незаконність вироку суду, неповне дослідження обставин справи, наявність пом`якшуючих його покарання обставин, з урахуванням яких можливо призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , 28 травня 2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, перебуваючи на перехресті вул. Радгоспна та Барикадна в м. Запоріжжі, помітив металеву решітку на колодязі зливу каналізації, таємно, повторно викрав металеву решітку зі зливу каналізації, спричинивши Районній адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району матеріальну шкоду в сумі 587 грн. 36 коп..

В суді апеляційної інстанції:

- обвинувачений ОСОБА_6 і його захисник підтримали апеляційну скаргу, вважають можливим призначити ОСОБА_6 покарання, не пов`язане з позбавленням волі;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає неможливим призначити ОСОБА_6 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, враховуючи вчинення ним злочину протягом іспитового строку.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_6 протягом досудового розслідування та в судовому засіданні повністю визнавав себе винним у скоєнні злочину за обставин зазначених у вироку суду, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні зі згоди підсудного та інших учасників судового процесу суд з`ясувавши, добровільність позиції засудженого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, обмежився лише допитом обвинуваченого, в ході якого він визнав себе винним в повному обсязі та дослідженням обставин, які характеризують особу підсудного.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України заснований на доказах добутих в установленому законом порядку, належним чином досліджених і оцінених судом в їх сукупності і в апеляції не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора, тобто в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано судом за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд, як того вимагають вимоги ст. 65 КК України належним чином оцінив ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, відсутність обтяжуючих покарання обставин, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину як обставини, що пом`якшує покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, має трьох неповнолітніх дітей на утриманні, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем реєстрації і позитивно за місцем проживання і призначив покарання в межах санкції статті необхідне й достатнє для виправлення обвиунваченого ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення йому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, в період відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком. Дана обставина свідчить про порушення обвинуваченим умов відбування покарання і згідно з вимогами ч.3 ст. 78 КК України, є підставою для призначення йому покарання на підставі ст. 71,72 КК України.

Вказані положення закону були належним чином враховані судом при призначенні ОСОБА_6 покарання. Колегія суддів погоджується з думкою суду про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_6 лише в умовах ізоляції від суспільства і не вбачає підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою в період іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням. В таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, призначення ОСОБА_6 іншого, більш м`якого покарання, або звільнення його від відбування покарання з випробуванням суперечитиме вимогам ст. 71 КК України, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4