Номер провадження: 11-кп/785/1457/15
Номер справи місцевого суду: 494/1368/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.11.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

в присутності секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Березівського району Одеської області ОСОБА_9 на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 05.10.2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000011 від 19.03.2015 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березівка Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України, повернуто прокурору прокуратури Березівського району Одеської області, для усунення недоліків,-

встановив:
Згідно до обвинувального акту, органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ст. 386 КК України.

05.10.2015 року ухвалою Березівського районного суду Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 повернуто прокурору для усунення протягом розумного строку недоліків.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору для виправлення помилок, суд мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки складений у порушення вимог зазначеної статі та не містить обов`язкових даних, які повинні бути у ньому викладені, а саме:

- анкетні відомості обвинуваченого зазначено не вірно, оскільки він одружений та має на утриманні неповнолітню дитину;
- вказані в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення суперечать вказаній в обвинувальному акті правовій кваліфікації, а правова кваліфікація не є чітко визначеною з урахуванням положень статей Кримінального кодексу України, що призвело до неконкретизованого та суперечливого обвинувачення, яке грубо порушує право ОСОБА_7 на захист від цілком зрозумілого обвинувачення та є істотним порушенням кримінального процесуального закону;
- в обвинувальному акті відсутня мокра печатка, яка б засвідчувала підпис відповідної особи, яка затвердила вказаний обвинувальний акт.
- в реєстрі матеріалів досудового розслідування не в повному обсязі зазначені відомості та процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування, допущенні скорочення в написанні проведених процесуальних дій, зокрема протокол огляду предмету (п.21), не конкретизувавши, що саме було об`єктом огляду, відсутня інформація про проведення відповідних процесуальних дій, відсутні дані щодо внесення відомостей до ЄРДР, час повідомлення прокурора підозрюваному про завершення досудового розслідування (п.30), час повідомлення слідчого потерпілому про завершення досудового розслідування (п.31).
Встановлені у ході проведення підготовчого судового засідання обставини, на думку суду 1-ї інстанції унеможливлюють розгляд зазначеного обвинувального акту та є підставою для його повернення та усунення прокурором недоліків.
В апеляційній скарзі прокурор вказав, що вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, мотивуючи свої доводи тим, що:

- невідповідність анкетних даних обвинуваченого не є підставою для повернення обвинувального акту, оскільки їх можливо уточнити в судовому засіданні;

- Кримінальний процесуальний кодекс України не містить вимог про те, що обвинувальний акт повинен містити печатку відповідальної особи, яка його затверджує;

- суд, в обґрунтування своєї позиції, безпідставно послався на вимоги ст.99 КПК України, яка містить вимоги до документів, що можуть бути доказами у кримінальному провадженні, оскільки обвинувальний акт є процесуальним рішенням слідчого, прокурора та не є доказом у кримінальному провадженні;

- суд безпідставно послався на те, що в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення суперечать правовій кваліфікації, оскільки в обвинувальному акті вказано правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у формулюванні обвинувачення викладені ознаки складу вказаного кримінального правопорушення та зроблено посилання на статтю з повною її назвою;

- в реєстрі матеріалів досудового розслідування вказаний час кожної слідчої дії, однак не вказано час зазначених повідомлень, оскільки вказані повідомлення можуть надсилатись поштовим зв`язком та встановити точний час не можливо;

- суд не з`ясував думку учасників кримінального провадження про можливість призначення кримінального провадження до розгляду.

Просить ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На апеляцію прокурора, захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 були подані заперечення, у яких він вказав, що доводи прокурора вважає необґрунтованими та послався на законність прийнятого судом рішення, в зв`язку з чим просить ухвалу залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені частково, оскільки погодився з твердженням місцевого суду щодо відображення в обвинувальному акті неконкретизованого та суперечливого обвинувачення; думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду без зміни; перевіривши обвинувальний акт та інші матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає скаргу прокурора такою, що підлягає частковому задоволенню, а ухвалу суду зміні з наступних підстав:
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положення ч. 2 ст. 404 КПК України дає можливість апеляційному суду вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Згідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу, а саме вимогам ст.291 КПК України, яка передбачає порядок та підстави складання обвинувального акту, наявність відомостей та додатків, які він повинен містити.
Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Перевіривши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла висновку, що деякі підстави для повернення обвинувального акту, які наведені в ухвалі суду першої інстанції є такими, що суперечать вимогам 291 КПК України.
Так зокрема, районний суд визнав обґрунтованими посилання захисту на порушення вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК України, а саме невідповідність анкетних даних обвинуваченого, вказаних в обвинувальному акті з його фактичними даними.
Разом з тим, вказані судом обставини не є підставою, яка у відповідності до вимог вищезазначеної статті слугувала підставою для повернення обвинувального акту, оскільки обов`язковість зазначення в обвинувальному акті даних про сімейний стан підозрюваного та наявність у нього дітей прямо не передбачена, зазначені обставини можливо було уточнити в ході проведення підготовчого судового засідання, в зв`язку з чим, у розумінні положень ст.291 КПК України ця обставина не може бути визнана такою, яка передбачає необхідність повернення обвинувального акту.
Положеннями ч.1 ст.109 та п.1 ч.4 ст.291 КПК України встановлено, що до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який, у відповідності до вимог ч.2 ст.109 КПК України повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Зазначений перелік відомостей є вичерпним, та розширеному, або вільному тлумаченню не підлягає.
При цьому, з огляду на вимоги ч.2 ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором як процесуальній документ фіксування кримінального провадження та є інформаційним додатком до обвинувального акта. Реєстр повинен містити виключно формально-довідкові відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження. Тобто, реєстр матеріалів досудового розслідування жодним чином, до стадії безпосереднього дослідження доказів під час судового розгляду, не повинен розкривати, зокрема, суть показань допитаних органом досудового розслідування свідків, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доведеність вини обвинуваченого або суть вилучених під час проведення процесуальних дій документів.
Враховуючи вказані районним судом обставини, які стали підставою для повернення обвинувального акту, а саме не зазначення у повному обсязі в реєстрі відомостей та процесуальних дій, то з огляду на вимоги ст.109 КПК України, апеляційний суд вважає їх такими, які не є безумовною підставою для повернення обвинувального акту та вважає, що їх зазначення у тому вигляді, який є у складеному слідчим реєстру, не порушує загальний принцип визначений зазначеною нормою закону щодо наявності в обвинувальному акті обов`язкових даних. На думку апеляційного суду, під час проведення судового розгляду, ці відомості можливо перевірити та встановити у судовому засіданні.
Таким чином вищенаведені мотиви які районний суд поклав в обґрунтування повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків в зв`язку його невідповідністю положенням ст.291 КПК України, є необґрунтованими, а тому в цій частині доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а тому наведені судом порушення вимог ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акту підлягають виключенню з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали суду.
Разом з цим доводи прокурора, що обвинувальний акт цілком відповідає вимогам ст.291 КПК України, є безпідставними, та спростовуються змістом обвинувального акту.
Так, апеляційний суд вважає обґрунтованими твердження суду щодо невідповідності обвинувального акту вимогам закону в частині відсутності мокрої печатки, яка б засвідчувала підпис відповідальної особи, яка затвердила обвинувальний акт, так як у відповідності до вимог п.9.5, 18.2 Інструкції з діловодства в органах прокуратури, затвердженої наказом Генерального прокурора України №3 від 15.01.2013 року, офіційний документ, яким є обвинувальний акт, підписується посадовою особою та затверджується печаткою відповідного органу.
Також є слушними твердження суду щодо неконкретизованого та суперечливого обвинувачення, оскільки зазначення в обвинувальному акті кваліфікаційних ознак кримінального правопорушення, яких обвинувачений не вчиняв, грубо порушує право ОСОБА_7 на захист від цілком зрозумілого обвинувачення та є істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Крім того, апеляційним судом встановлена невідповідність обвинувального акту в частині невірного зазначення в обвинувальному акті формулювання обвинувачення вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а саме зазначено, що ним вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст.368 КК України, тобто прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою, яке протирічить викладеним у цьому ж акті правової кваліфікації правопорушення за ст.386 КК України, тобто у примушуванні свідка до давання завідомо неправдивих показань, шляхом погрози насильства, яка залишилась поза увагою районного суду та встановлена невідповідність унеможливлює його призначення до судового розгляду.
З урахуванням того, що частина доводів апеляції прокурора щодо необгрунтованості мотивів з яких районний суд повернув обвинувальний акт прокурору, заслуговує на увагу, апеляційний суд, відповідно до положень ст. 407 КПК України, вважає за необхідне апеляцію прокурора задовольнити частково, ухвалу районного суду - змінити, виключивши з резолютивної частини ухвали посилання місцевого суду як на підставу повернення обвинувального акту прокурору - невідповідність анкетних даних обвинуваченого, вказаних в обвинувальному акті з його фактичними даними та не зазначення у повному обсязі в реєстрі відомостей та процесуальних дій та доповнити мотивувальну частину ухвали, як підставу для повернення обвинувального акту - невірне зазначення в обвинувальному акті формулювання обвинувачення вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 КК України, а в іншій частині ухвалу залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409,419 КПК України, апеляційний суд Одеської області,-
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Березівського району Одеської області ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 05.10.2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000011 від 19.03.2015 року відносно ОСОБА_7 , повернутий прокурору прокуратури Березівського району Одеської області для усунення недоліків протягом розумного строку - змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали суду, як підстави повернення прокурору обвинувального акту, посилання суду щодо:

- зазначення неповно та неточно анкетних відомостей про особу обвинуваченого;

- невідповідність реєстру вимогам ст.109 КПК України;

Доповнити мотивувальну частину ухвали районного суду іншим недоліком обвинувального акту, який був встановлений під час апеляційного розгляду та зазначений в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

В решті ухвалу залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 . ОСОБА_10 .