Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4571/14-к
У Х В А Л А
Іменем України
22 липня 2014 року м. Полтава
Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 31 травня 2014 року, -
ОСОБА_4 18 липня 2014 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави зі скаргою на постанову старшого слідчого Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 31 травня 2014 року.
З таким рішенням слідчого не погоджується. Просив скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 31 травня 2014 року.
Під час розгляду скарги в судовому засіданні представник заявника повністю підтримав її вимоги, посилаючись на викладені обставини.
Слідчий СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 для викликом слідчого судді для розгляду скарги не з`явився.
За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу без участі слідчого.
Також встановлено, що постановою старшого слідчого СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 31 травня 2014 року кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості зазначеної постанови слідчий суддя виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 190 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення шахрайства заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).
Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності. За ознакою безпосередньої участі потерпілого у процесі незаконного вилучення майна шахрайство схоже з вимаганням, яке також передбачає передачу майна чи права на нього винній особі самим потерпілим. Однак, якщо при вимаганні потерпілий робить це вимушено, то при шахрайстві потерпілий переконаний у тому, що він розпоряджається майном за власною волею, у своїх інтересах або принаймні не на шкоду цим інтересам. Така його переконаність є результатом впливу на нього шахрая, а саме, введенням потерпілого в оману щодо правомірності передачі ним винному майна чи надання йому права на майно. Способами вчинення шахрайства є: 1) обман; 2) зловживання довірою.
З суб`єктивної сторони шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом. Психічне ставлення винного до завданої ним потерпілому значної шкоди може бути як умисним, так і необережним.
Заявник ОСОБА_4 , звертаючись до правоохоронних органів із скаргою про порушення кримінального провадження вказував, що ОСОБА_6 , виконуючи роль директора ТОВ «Перша продовольча сімейна мережа», скориставшись своїм службовим становищем, під приводом купівлі товару, що належить ФОП ОСОБА_4 , незаконно заволодів цим товаром на суму 9434,88 грн.
Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження слідчий виходив з того, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки відсутня суб`єктивна сторона прямий умисел.
Разом з тим, згідно положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. При цьому кримінальним процесуальним законом передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій,службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
З наданих до слідчого судді матеріалів вбачається, що згідно з ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2013 року слідчому були надані вказівки щодо перевірки достовірності показань ОСОБА_6 стосовно того, що він працював на посаді директора товариства лише до серпня 2012 року; факту наявності у ОСОБА_8 працівників юридичного відділу та повноважень ОСОБА_9 до вчинення дій від імені товариства; достовірності показань ОСОБА_6 стосовно того, що ТОВ «ППСМ» перейшла до ТОВ «Балема» та приналежність до цього ОСОБА_8 ; добросовісності показань ОСОБА_8 стосовно нерентабельності товариства та отримання пояснень від ОСОБА_8 стосовно незаконного заволодіння нею ТОВ «ППСМ». Також було надано доручення щодо вирішення інших клопотань представника потерпілого.
Крім того, прокурором прокуратури Київського району як процесуальним керівником, 13 грудня 2013 року були надані вказівки слідчому в межах даного кримінального провадження.
Натомість, як вбачається з наданих до слідчого судді матеріалів досудового розслідування, відповідні вказівки як слідчого судді, так і прокурора, слідчим виконані в повному обсязі не були.
За даними ЄДРПУО Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ПРОДОВОЛЬЧА СІМЕЙНА МЕРЕЖА" (ТОВ "ППСМ"), код 37439732, не знаходиться в процесі припинення, керівником є саме ОСОБА_6 , який одночасно входить до переліку засновників товариства.
На підставі викладеного скарга ОСОБА_4 є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Слідчому слід виконати надані йому вказівки та в подальшому, після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів, вирішити питання щодо наявності чи відсутності підстав для закриття кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 303 310, 372 КПК України, -
Скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 31 травня 2014 року задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1
22.07.2014