Справа № 133/3180/15-к
Ухвала
3 грудня 2015 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі колегії:

Головуючого - судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11

розглянувши у підготовчому провадженні в місті Козятині обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000019 від 09.01.2015 року щодо обвинувачених ОСОБА_8 за ст.ст. 187 ч. 4 та 358 ч.ч. 1, 4 КК України та ОСОБА_9 за ст.ст. 187 ч. 4 КК України, -

Встановив:
Учасники підготовчого судового засідання з`явились в судове засідання.

Прокурор вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Козятинському міськрайонному суду. Підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта прокурору відсутні. Вимоги КПК України, щодо забезпечення обвинуваченим права на захист та складання обвинувального акта дотриманні.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ще на шістдесят днів, оскільки на даний час ще не відпали ризики та підстави, з приводу яких вищевказаним обвинуваченим був обраний найсуворіший запобіжний захід.

Потерпілі, обвинувачені та їхні захисники не заперечують проти призначення судового розгляду, однак, обвинувачені та їхні захисники заперечують проти продовження строку тримання під вартою ще на шістдесят днів, оскільки прокурор не навів ризиків для подальшого тримання обвинувачених під вартою.

Заслухавши учасників підготовчого засідання, суд вважає, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки у ньому виявленні недоліки, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду, а тому, він підлягає поверненню прокурору.

Приймаючи таке рішення, суд виходить з того, що прокурор, який складав вищевказаний обвинувальний акт, не вказав усього переліку викрадених виробів зі срібла, які інкримінуються обвинуваченим, а вказав лише загальну суму вартості викрадених речей зі срібла.

Одним із завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України є охорона прав учасників кримінального провадження.
До загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України відноситься право на захист, яке, згідно ч. 1 ст. 20 КПК України полягає у наданні особі, яка притягається до кримінальної відповідальності, можливості надати відповідні пояснення з приводу обвинувачення, збирати і подавати докази, та реалізовувати процесуальні права, передбачені КПК України.
Гарантією забезпечення права особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, на захист є серед іншого дотримання стороною обвинувачення вимог закону при винесенні процесуальних рішень.
Статтею 13 Європейської конвенції з прав людини передбачено право особи на ефективний засіб правового захисту в разі порушення його прав, також і в тому разі, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Однією з передумов призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, визначених ч. З ст. 314 КПК України, є його відповідність вимогам КПК України. У разі встановлення невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України суд має право у підготовчому судовому повернути обвинувальний акт прокурору.
За змістом п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення.
Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди та інше).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд) у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року зазначено, що у тексті пп. "а" п. З ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі "Камасінскі проти Австрії''. №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі "Пелісье та Сассі проти Франції" (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі "Матточіа проти Італії", №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006р. у справі "І.Н. та інші проти Австрії", №42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі "Даллос проти Угорщини", № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "Ь" п. З ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллос проти Угорщини", п. 47).
Крім того, відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

Суд вважає, що клопотання прокурора в частині продовження строку тримання обвинуваченим підлягає задоволенню ще на шістдесят днів, оскільки, ризики та підстави, якими було викликано обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не відпали, а також, будь - яких перешкод за віком чи станом здоров`я для тримання обвинувачених під вартою немає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 196, 197, 331 ч. 3, 314 ч. 3 п. 3 КПК України КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 (шістдесят) днів, тобто, з 11 грудня 2015 року до 8 лютого 2016 року, включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 60 (шістдесят) днів, тобто, з 11 грудня 2015 року до 8 лютого 2016 року, включно.

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000019 від 09.01.2015 року щодо обвинувачених ОСОБА_8 за ст.ст. 187 ч. 4 та 358 ч.ч. 1, 4 КК України та ОСОБА_9 за ст.ст. 187 ч. 4 КК України прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайсуд протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді:

Дата документу 03.12.2015 року