Справа № 447/2109/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/826/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 31.08.2015 року, -

встановила:
ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 31.08.2015 року подання задоволено та скасовано звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та вирішено направити її для відбування призначеного покарання, згідно вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.03.2014 року в місця відбування покарання у виді позбавлення волі.

Не погоджуючись із даною ухвалою захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить, ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 31.08.2015 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції іншим складом суду. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки, винесена, на думку апелянта, із істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Апелянт зазначає, що судова практика систематичними вважає правопорушення у тому числі і різноманітні, вчинені три і більше разів, проте як вважає апелянт, засуджена притягалась лише один раз і відповідно на неї накладалось адміністративне стягнення. Апелянт вказує, що попередження щодо засудженої не виносилось, а наведені обставини, на думку апелянта, свідчать про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування чи зміни судового рішення. Апелянт вважає, що при винесенні оскаржуваної ухвали засудженій не було забезпечено право на захист, захисник при розгляді подання та винесенні даної ухвали присутній не був.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який заперечив апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали справи №447/2109/15-к та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

З огляду особової справи стало відомо, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.03.2014 року, визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України та призначено їй покарання: за ч.1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - призначено покарання 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців. На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

З матеріалів подання вбачається, що 05.01.2015 року засуджена ОСОБА_8 викликалась в КВІ Миколаївського району, прибула на виклик і в неї було відібрано підписку про ознайомлення з умовами та порядком відбування покарання, а також винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію та призначено день реєстрації четвертий четвер кожного місяця.

Як вбачається із подання,за час перебування на обліку в КВІ Миколаївського районного підрозділу ОСОБА_8 згідно перевірки по базі даних АРМОР Миколаївського РВ ГУМВСУ у Львівській області притягалась до адміністративної відповідальності 27.03.2015 року за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Також, 26.03.2015 року, 23.04.2015 року, 28.05.2015 року та 25.06.2015 року не з`являлася на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції Миколаївського району, причини не повідомляла. 02.06.2015 року розпочато першочергові розшукові заходи, а саме: за вих. №784 від 02.06.2015 року скеровано запит у Новороздільську міську лікарню, за вих. №785 від 02.06.2015 року скеровано запит в СІЗО №19 УДПтСУ у Львівській області, за вих. №786 від 02.06.2015 року скеровано запит в АДВ УГІРФО ГУМВСУ у Львівській області, за вих. №787 від 02.06.2015 року скеровано в РАЦС м. Новий Розділ, за вих. №788 від 02.06.2015 року скеровано запит у обласне бюро судово-медичної експертизи. Згідно відповідей на запити у вищевказані інстанції засуджена ОСОБА_8 ніде не числиться і місцезнаходження її на даний час невідоме.

З огляду матеріалів судового провадження встановлено, що 01.07.2015 року інспектором КВІ було винесено подання про передачу матеріалів про проведення подальших розшукових заходів (а.с.14).

Таким чином, за час перебування на обліку в кримінально-виконавчій інспекції ОСОБА_8 зарекомендувала себе з негативної сторони, оскільки порушувала обов`язок встановлений судом і не з`являлась для реєстрації.
З матеріалів особової справи та матеріалів подання встановлено, що ОСОБА_8 була ознайомлена з правами та обов`язками на період відбуття призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 76 КК України, однак, неодноразово не з`являлась на реєстрацію та місцезнаходження засудженої на час встановленого обов`язку реєстрації у кримінально-виконавчій інспекції було невідоме, таким чином, систематичні неявки засудженої на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, які мали місце у вищевказані дні, визнаються колегією суддів беззаперечним доказом умисного ухилення ОСОБА_8 від покладених на неї обов`язків, дотримання порядку та умов відбування покарання з випробуванням, та є достатніми підставами для направлення її для відбування покарання, призначеного вироком суду першої інстанції.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про відсутність систематичності у вчинених порушеннях засудженою є безпідставними, оскільки, при встановленні наявності таких порушень враховується не лише притягнення до адміністративної відповідальності, але і порушення інших, покладених на засуджену особу обов`язків, а в даному випадку, засуджена чотири рази не з`являлась на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, місцезнаходження засудженої було невідоме.

Аргументація апелянта, в частині порушення права на захист, також є необґрунтованою та безпідставною, оскільки, засудженою, як встановлено з огляду матеріалів судового провадження, не було заявлено клопотання про залучення захисника, і відповідно до ст. 52 КПК України участь захисника у даному провадженні не є обов`язковою тому, колегією суддів порушення, про які вказує апелянт, під час вивчення даного провадження та розгляду апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, з урахуванням всіх вищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що засуджена ОСОБА_8 без поважних причин не виконувала покладених на неї судом обов`язків, а саме з`являтись до органу кримінально - виконавчої інспекції для реєстрації, у зв`язку з чим порушила вимоги ч. 2 ст. 78 КК України, також за місце вказаної адреси проживання була відсутня і про зміну свого місцезнаходження не повідомила.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 31.08.2015 року, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 залишає без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 відмовити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 31.08.2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4