Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 620/1013/14-к
провадження № 1-кп/632/21/16

17 лютого 2016 р.
Вирок
Іменем України
17.02.2016 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії
суддів:
головуючого - судді : ОСОБА_1 ,
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря : ОСОБА_4 ,
прокурора : ОСОБА_5 ,
обвинуваченого : ОСОБА_6 ,
захисника : ОСОБА_7 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кегичівка Харківської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого : 18.03.1991 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.2,3 ст. 140, ч.3 ст. 81, ст. 42 КК УРСР до 3 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна; 31.01.1996 року Суворівським районним судом м. Херсону за ч.2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна; 27.03.2000 року Лозівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.196-1 КК України до 1 року позбавлення волі; 19.12.1996 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст. 97, ч.3 ст. 42 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі; 12.03.2003 року Кегичівським районним судом Харьківскої області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна, 12.12.2006 року звільнений умовно-достроково; 27.11.2007 р. Кегичівським районним судом за ч.ч. 1,4 ст. 296 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі, звільненого у зв`язку із відбуттям строку покарання 20.07.2012 р., зареєстрованого за адресою: с. Зелена Діброва Кегичівського району Харківської області, мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 - ч.1 ст. 115, ч. 1 ст.186, ч.2 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України, а саме грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, за наступних обставин :
30 жовтня 2013 року , приблизно о 23-00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою з`ясування особистих стосунків прибули за місцем тимчасового мешкання раніше йому знайомого ОСОБА_10 - в домоволодіння АДРЕСА_2 . Під час бесіди із ОСОБА_10 , яка відбувалася у вказаному домоволодінні, у ОСОБА_6 виник умисел на відкрите викрадення майна, що належить ОСОБА_10 , про який він не не повідомив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , діючи з корисних спонукань, відкрито, в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в той момент не розуміли протиправність його дій, заволодів бензопилою марки «Тайга», вартістю, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 3542 від 07.11.2013 р., 128 грн., завдавши тим самим матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму. Після чого ОСОБА_6 з місця скоєння лочину з викраденою бензопилою зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Суд, враховуючи, що допустимими і такими що можуть використовуватися як докази в кримінальному провадженні є тільки фактичні дані, отримані в порядку та у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, вважає не доведеним пред`явлення зазначеного обвинувачення за ч.1 ст.186 КК України ОСОБА_6 з наступних підстав :
В судовому засіданні ОСОБА_6 вину у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України не визнав, вказавши що вказаного злочину не вчиняв та скориставшись своїм правом, відмовився від давання показань.
В якості доказів вчинення ОСОБА_6 вищезазначеного кримінального правопорушення, прокурор посилається на показання потерпілого та свідків. При цьому як потерпілий, так і жоден із допитаних у судовому засіданні свідків не вказали на ОСОБА_6 як на особу, що вчинила вказаний злочин.
Зокрема потерпілий ОСОБА_10 вказав, що не бачив, хто саме забрав з будинку братів ОСОБА_11 бензопилу та за яких обставин. Про те, що пила зникла йому сказали брати, на що він сказав «нехай забирають, зараз принесуть». Хтось з ОСОБА_11 йому казав, що бензопилу з будинку виносив ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що восени 2013 року, приблизно в кінці жовтня ОСОБА_13 з ОСОБА_14 та третім громадянином приходили до ОСОБА_10 , який проживав у них вдома і про щось балакали. Після того, як вони пішли, пропала бензопила, яка належить ОСОБА_10 . Хто саме її забрав, він не бачив і не знає.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що бензопила була у коридорі, хто її забрав він не знає. Потім їм стало відомо, що бензопила знаходиться вдома у ОСОБА_8 ..
Свідок ОСОБА_9 вказав у судовому засіданні, що взагалі не був в той день в будинку братів ОСОБА_11 , бензопилу звідти не забирав і хто це зробив, йому не відомо.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2013 року вони втрьох з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 були в будинку у братів ОСОБА_11 у яких проживав ОСОБА_10 . Вони забрали звідти бензопилу, ОСОБА_16 нічого з цього приводу не заперечував, хоча хто саме її забирав точно сказати не може. Пам`ятає, що по дорозі ніс її він, однак хто саме виносив її з будинку він не пам`ятає. Бензопилу з коридору виставив ОСОБА_17 . Пила стояла під журнальним столом, ОСОБА_17 її виставив і поставив перед ОСОБА_16 . Хто конкретно цю пилу виніс на вулицю, він не пам`ятає , щоб цю пилу виносив з будинку ОСОБА_17 він не бачив. Не виключає, що пилу виніс ОСОБА_9 . ОСОБА_18 вони віднесли до нього додому.
Вказані показання потерпілого та свідків, суд вважає такими, що не підтверджують вчинення злочину передбаченого ст.186 КК України ОСОБА_6 , оскільки підтверджують лише факт його знаходження в будинку братів ОСОБА_11 як і факт знаходження там інших осіб та факт знаходження у вказаному будинку бензопили, яка згодом була виявлена в будинку ОСОБА_8 . Жодна із допитаних осіб, в тому числі і потерпілий не підтвердила факт відкритого незаконного заволодіння бензопилою взагалі, а також те, що таке викрадення здійснив ОСОБА_6 .
Не підтверджує факт наявності в діях ОСОБА_6 складу вказаного кримінального правопорушення і протокол огляду від 31.10.2013 року , в ході якого в будинку АДРЕСА_3 де проживає ОСОБА_8 , було вилучено бензопилу марки «Тайга», оскільки як сам по собі, так і у сукупності з іншими доказами не підтверджує факту викрадення бензопили саме ОСОБА_6 .
Висновок судово-товарознавчої експертизи № 3542 від 07.11.2013 року підтверджує лише вартість бензопили марки «Тайга», однак без взаємозв`язку з іншими доказами, не може слугувати підтвердженням скоєння злочину ОСОБА_6 .
Частина 1 статті 186 КК України передбачає відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж). При грабежі викрадення майна носить відкритий характер, тобто воно є помітним для сторонніх осіб і цю обставину злочинець не тільки усвідомлює, але й нехтує нею. Однак звинувачуючи ОСОБА_6 у вчиненні відкритого викрадення майна, сторона обвинувачення не надала суду жодних доказів наявності в діях обвинуваченого складу вказаного кримінального правопорушення, підтвердження відкритого викрадення майна та умислу на його вчинення, при цьому, посилаючись на покази свідків які були присутні в будинку та повинні були бачити момент викрадення, що і характеризувало б його відкритість, але жоден із свідків не зазначив в свідченнях що бачив момент викрадення і не вказав на особу, яка його вчинила.
Згідно положень ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд, виходячи із вказаних положень Конституції України та загальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, та встановивши, що під час судового провадження суду не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , а тому доходить до висновку про те, що він не винуватий в скоєнні даного кримінального правопорушення за обставин викладених в обвинувальному акті, та вважає за необхідне виправдати його за ч.1 ст.186 КК України.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 в невстановлений час у невстановленої особи, придбав мисливський ніж, усвідомлюючи при цьому, що він є холодною зброєю і для його носіння необхідний передбачений чинним законодавством дозвіл, який у нього відсутній. Вказаний ніж ОСОБА_6 незаконно, без передбаченого законом дозволу переносив, пересуваючись в межах Харківської області.
30 жовтня 2013 року, у невстановлений час, ОСОБА_6 зберігаючи при собі в одязі, незаконно, без передбаченого законом дозволу, перевіз вказаний ніж на залізничному транспорті до смт. Кегичівка Харківської області, де переніс до місця тимчасового мешкання ОСОБА_10 - до будинку АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_6 незаконно, без передбаченого законом дозволу, переніс вканий ніж до будинку АДРЕСА_3 , де передав його ОСОБА_8 не пояснюючи при цьому, що ніж є холодною зброєю. ОСОБА_19 , не маючи наміру незаконного носіння і збуту холодної зброї, встромив вказаний ніж у землю, після чого вони залишили місце скоєння злочину. 30.10.2013 року о 14 годині 55 хвилин співробітники міліції , навпроти домоволодіння АДРЕСА_3 , в ході огляду місця події, виявили та вилучили мисливський ніж, який згідно висновку судово-криміналістичної експертизи №73 від 06.11.2013р. відноситься до мисливських ножів та є колючо-ріжучою холодною зброєю.
Продовжуючи свої злочинні дії, 31 жовтня 2013 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою з`ясування особистих стосунків прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , в якому тимчасово мешкав ОСОБА_10 . Під час перебування у вказаному домоволодінні у ОСОБА_6 з мотивів помсти за нібито нанесені йому раніше образи, виник умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_10 , який в той момент спав на облаштованому для цього місці, один удар ногою в обличчя, від якого той прокинувся. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 дістав ножа, який мав при собі, та тримаючи його у двох руках, наніс ОСОБА_10 один удар в область грудної клітини. Боючись за своє життя та здоров`я, потерпілий підвівся та намагаючись втекти від ОСОБА_6 , впав на ліжко. Обвинувачений, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, тримаючи ніж у правій руці, спробував завдати ним удар в тулуб потерпілого, однак в наслідок того, що ОСОБА_10 захищався, удар прийшовся в область лівого стегна. Після цього останнього удару ОСОБА_10 підвівся з ліжка, зробив декілька кроків та, втративши свідомість впав на підлогу. ОСОБА_6 вважаючи, що виконав всі дії необхідні для доведення свого злочинного умислу до кінця, оскільки ОСОБА_10 не подавав ознак життя, з місця скоєння злочину зник.
Злочинними діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 було заподіяно наступні тілесні ушкодження: забита рана на обличчі; проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітини справа з локалізацією колото-різаної рани по білягрудній лінії в області проекції 6-го ребра, з пошкодженням по шляху раневого каналу нижньої долі правої легені, що ускладнилось внутрішньоплевральним кровотоком (біля 600 мл. крові із згустками) і пневмотораксом; колото-різане поранення м`яких тканин лівого стегна. За ступенем тяжкості проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітини, ускладнене гемапневматораксом відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя . Однак, смерть ОСОБА_10 не настала з причин, які не залежали від волі ОСОБА_6 , оскільки потерпілому була надана своєчасна медична допомога.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину у скоєнні кримінального правопорушення-злочину за вищевикладених обставин не визнав повністю, та скориставшись своїм правом відмовився від дачі показань, зазначивши, що 31 жовтня 2013 року він не приходив до будинку братів ОСОБА_11 і жодних злочинів не вчиняв.
Незважаючи на повне невизнання своєї вини у вчиненні вищевказаних злочинів, вина ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 - ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 263 КК України за вищевикладених обставин підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами :
Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що 30.10.13 р., ввечері, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_17 прийшли за його місцем мешкання ОСОБА_22 , АДРЕСА_2 . В них виникла сварка з ОСОБА_17 , з приводу того, що нібито він колись за нього «сів». Скандал був у залі, а потім вони вишли в коридор, хвилин 5, ще побалакали і вони пішли. Вранці о 4-5 годині ОСОБА_17 удвох з ОСОБА_21 повернулися. Він спав і прокинувся від болі в обличчі. Відкрив очі та побачив що в нього летить ніж, який був в руці у ОСОБА_17 . Ніж потрапив йому в грудну клітку. Він вскочив та перебіг на другу кровать, де спав ОСОБА_23 . В цей час ОСОБА_24 та ОСОБА_21 стояли в коридорі та забігли в кімнату на його крик. Рижило підійшов до нього і хотів його зарізати, на ліжку він бажав відпихнутися від ОСОБА_17 та той потрапив ножем йому в стегно. Після чого він намагався втекти, але добіг до коридору де впав втративши свідомість. Прокинувся він вже на лікарняному ліжку. Гриценки казали, що ОСОБА_17 намагався його добити, але вони йому цього не дозволили. Коли він піднявся з ліжка після першого удару ножем, ОСОБА_17 сказав «Ти ще живий? Зараз я тебе доріжу!». Покарання ОСОБА_6 прохає призначити на розсуд суду.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що товаришує з потерпілим, ы той у нього проживає. Восени 2013 року, приблизно в кінці жовтня ОСОБА_17 з ОСОБА_14 та третім приходили до ОСОБА_25 і про щось балакали. Після того, як вони пішли, пропала бензопила, яка належить ОСОБА_25 . Хто саме її забрав, він не бачив і не знає. Момент, коли ОСОБА_17 порізав ОСОБА_16 , він не бачив, його разбудив ОСОБА_26 і він побачив ОСОБА_17 з закривавленим ножем в руці. ОСОБА_16 був поранений в області грудної клітини і ноги. Він та його брат ОСОБА_23 вимагали припинити, а ОСОБА_17 намагався добивати ОСОБА_16 , який втратив свідомість. Після цього ОСОБА_17 з ОСОБА_21 пішли, а він викликав швидку та міліцію.
Показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив суду, що з потерпілим дружить. В кінці жовтня 2013 року, повечеряли з ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , потім дивились телевізор. Він заснув і прокинувся від шуму і побачив ОСОБА_17 , в якого в руках був ніж в крові. ОСОБА_16 був в крові в районі грудної клітини, пішов до кухні де присів і впав. ОСОБА_12 відштовхав ОСОБА_17 та не дав йому підходити до ОСОБА_16 , бо той кричав: « його требі дорізати». Рижило з ОСОБА_21 пішли, а вони викликали швидку. Коли ОСОБА_16 забирала швидка він прийшов до тями та вказав, що його вдарив ножем ОСОБА_17 . Бензопила була у коридорі, хто її забрав він не знає. Потім їм стало відомо, що бензопила знаходиться вдома у ОСОБА_21 .
Показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив суду, що разом з ОСОБА_6 працювали. У жовтні 2013 року він проживав в Кегичівці. В той день вони втрьох з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 з ОСОБА_27 приїхали в Кегичівку. Там на вокзалі вони втрьох вживали алкоголь, також вживали у ОСОБА_28 . Ходили утрьох з ОСОБА_20 та ОСОБА_17 , до братів ОСОБА_11 у яких проживав ОСОБА_10 . Для чого вони туди прийшли не пам`ятає. Там ОСОБА_17 побачив ОСОБА_16 і він зрозумів, що у ОСОБА_17 з ОСОБА_16 неприязні стосунки, оскільки раніше ОСОБА_16 був потерпілим по справі, де ОСОБА_17 був обвинуваченим. Між ними відбувся конфлікт, ОСОБА_17 декілька разів вдарив по обличчю ОСОБА_16 . Вони забрали бензопилу, ОСОБА_16 нічого з цього приводу не заперечував, хоча хто саме її забирав точно сказати не може. Про конфлікт між ОСОБА_17 і ОСОБА_16 до моменту першого приходу до ОСОБА_11 йому відомо не було. Пилу вони віднесли до нього додому, після чого пішли утрьох з ОСОБА_20 та ОСОБА_17 на станцію, де з якимось знайомим ОСОБА_20 розпивали спиртні напої, а потів пішли до ОСОБА_28 , де також вживали спиртні напої. Носку стало зле і він ліг спати. ОСОБА_29 при цьому спав. Після цього вони удвох з ОСОБА_6 пішли до сестри ОСОБА_17 , в них ще залишалась пляшка горілки, однак вона їх не пустила і вони знов повернулися до ОСОБА_11 , щоб спробувати залагодити конфлікт. Вони були дуже на підпитку. Він спілкувався з ОСОБА_30 , а ОСОБА_17 зайшов у зал будинку. Під час розмови він побачив як із зали вибіг ОСОБА_16 в крові та впав. Слідом вийшов ОСОБА_17 з великим ножем в руці. Брати почали кричати. Що саме казав ОСОБА_17 в той момент він не пам`ятає. Вони з ОСОБА_17 почали уходити і він сказав братам викликати швидку. В цей час на вулиці вже світало. Вони пішли до ОСОБА_28 . Як саме наносив тілесні ушкодження ОСОБА_31 , він не бачив. Коли вони уходили, ОСОБА_17 дав йому ніж, яким він порізав ОСОБА_10 сказавши «на ОСОБА_32 збивай ніж». Де ОСОБА_17 взяв цей ніж йому не відомо. Він всунув цей ніж в землю на вул. Ворошилова. ОСОБА_16 коли вибіг тримався за живіт, впав на бік в коридорі, кров у нього йшла з району живота. Вранці того ж дня їх затримали робітники міліції.
Показаннями свідка ОСОБА_33 , яка пояснила суду, що в 2013 році, в жовтні, дату не пам`ятає, вона знаходилась вдома, дивилась телевізор. Старший син ОСОБА_34 , інвалід дитинства, дивився разом с нею, а молодший син ОСОБА_35 , спав в іншій кімнаті зі своєю нареченою. Приблизно о 00.30 год., прийшов ОСОБА_14 з двома друзями, яких вона не знала, зараз їй відомо, що це був ОСОБА_36 . Вони хотіли поспілкуватися з сином ОСОБА_37 , вона будити його не дозволила. Вона пустила їх на кухню, де вони пили горілку. Вона дала їм їжу, щоб вони могли закусити. Потім вони почали стукати у кімнату до сина, вона на них розлютилася та вигнала. ОСОБА_36 та ОСОБА_14 пішли, а третій заснув в залі, вони не змогли його розбудити. В ранці близько 6.30-7.00 годині прибігли ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , розбудили третього і швидко вибігли втрьох.
Показаннями свідка ОСОБА_40 , який пояснив суду, що про те, що відбулося він дізнався від міліціонера. Того дня, в жовтні 2013 року, вночі, до нього прийшов його друг ОСОБА_14 з друзями. Він спав і мати не дозволила його розбудити. Приблизно через місяць ОСОБА_26 повідомив йому, що ОСОБА_6 порізав ОСОБА_10 в будинку ОСОБА_11 . Подробиць він не розповів.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що в жовтні 2013 року не працював. Знав ОСОБА_6 оскільки проживали поруч та разом працювали. В той день вони зустрілися з ОСОБА_17 та ОСОБА_8 у с.м.т. Орелька, купили біля вокзалу в Кегичівці водки та продуктів, та почали на вокзалі в диспетчерській вживати спиртне. Його відвели до ОСОБА_28 , де поклали спати. Вранці його хтось розбудив і вони пішли на вокзал. В цей час їх зустріли співробітники міліції. У міліції його заставили сказати, що після розпиття спиртного вони втрьох з ОСОБА_17 та ОСОБА_21 ходили до ОСОБА_16 , вкрали пилу та про ніж. Про події з ОСОБА_16 йому стало відомо вже у міліції від співробітників. В міліції на нього чинився психологічний тиск. До ОСОБА_41 вони поїхали випадково. В електричці вони їхали втрьох, чи йшла тоді мова про ОСОБА_16 він не пам`ятає. Рижило якихось намірів стосовно ОСОБА_16 не висловлював. Ножа у Рижила в той день не бачив. З ОСОБА_27 до ОСОБА_42 їхав, оскільки збирався до сестри, а вони з ОСОБА_21 до його матері. На вокзалі в Кегичівці він зустрів сусіда ОСОБА_43 , який працює на вокзалі. Тому вчотирьох вживали спиртні напої в диспетчерській на вокзалі. Там він дуже сильно напився і ОСОБА_21 відвів його до свого товариша ОСОБА_28 та поклав спати. Приїхали вони близько 23 години. Між тим моментом як він напився та тим як він опинився у ОСОБА_28 він не дуже чітко пам`ятає як все відбувалося. Розбудили його коли вже світало, близько 5 години, а у райвідділу вони опинилися біля 5.30. Коли його розбудив ОСОБА_21 в квартирі також був і ОСОБА_17 . До моменту затримання йому ОСОБА_17 та ОСОБА_8 нічого не розповідали. В будинку братів ОСОБА_11 він в той день не був і бензопилу не забирав.
Суд критично ставиться до показів даного свідка в тій частині, що він не був 30.10.2013 року в будинку ОСОБА_11 , оскільки вони спростовуються показами потерпілого ОСОБА_10 та братів ОСОБА_11 , які підтверджують факт перебування ОСОБА_9 в той день в будинку за адресою АДРЕСА_2 . Окрім того ОСОБА_9 вказав, що в той день він знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння і частину подій, що з ним відбувалася не пам`ятає.
Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами :
- протоколом огляду місця події від 31.10.2013р. з фототаблицями, в ході якого було оглянуто місце замаху на життя потерпілого ОСОБА_10 ;
- протоколом огляду місця події від 31.10.2013р., під час якого в Кегичівській ЦРЛ було вилучено речі, що належать потерпілому ОСОБА_10 ;
- протоколом огляду місця події від 31.10.2013р., під час якого у відділенні міліції в смт. Кегичівка було вилучено речі, що належать ОСОБА_6 ;
- протоколом огляду місця події від 31.10.2013р. з фототаблицями, під час якого виявлено та вилучено ніж, що є знаряддям злочину;
- протоколом огляду місця події від 31.10.2013р., під час якого з помешкання свідка ОСОБА_8 за адресою будинок АДРЕСА_3 вилучено бензопилу «Тайга», що належить потерпілому ОСОБА_10 ;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 14.01.2014р. з довідкою, згідно до якого ОСОБА_10 впізнав ніж, яким ОСОБА_6 завдав йому тілесні ушкодження 31.10.2013 року;
- протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням фото фіксації та фототаблицею до нього від 14.01.2014р., в ході якого було встановлено механізм нанесення ударів ногою та ножем ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 ;
- протоколом відібрання зразків генетичного матеріалу для експертизи від 31.10.2013р.;
- протоколом отримання зразків генетичного матеріалу для експертизи від 01.11.2013р.;
- висновком судово-імунологічної експертизи від 20.07.2013р. №3216-И/13 згідно якого на брюках джинсових чорного кольору, що належать громадянину ОСОБА_6 знайдено кров, походження якої від потерпілого ОСОБА_10 не виключається;
- висновком судово-імунологічної експертизи від 14.11.2013р. №3213-И/13, яким встановлено склад крові потерпілого ОСОБА_10 ;
- висновком судово-імунологічної експертизи від 22.11.2013р. №3215-И/13, згідно якого встановлено, що на кофті ОСОБА_6 знайдено кров, походження якої від потерпілого ОСОБА_10 не виключається;
-висновком судово-імунологічної експертизи від 22.11.2013р. №828-Ц, яким встановлено, що на клинку ножа знайдено сліди крові, походження якої від потерпілого ОСОБА_10 не виключається;
- висновком судово-медичної експертизи від 15.01.2014р. №129-Ая/14, згідно якого у ОСОБА_10 встановлені тілесні ушкодження: забита рана на обличчі; проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітини справа з локалізацією колото-різаної рани по білягрудній лінії в області проекції 6-го ребра, з пошкодженням по шляху раневого каналу нижньої долі правої легені, що ускладнилось внутрішньоплевральним кровотоком (біля 600 мл. крові із згустками) і пневмотораксом; колото-різане поранення м`яких тканин лівого стегна. За ступенем тяжкості проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітини, ускладнене гемапневматораксом відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя. Експертизою також встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку з подіями злочину вчиненого обвинуваченим ОСОБА_44 ;
- висновком додаткової судово-медичної експертизи від 15.01.2014р. №130-Ая/14, яким встановлено характер тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому ОСОБА_10 та механізм їх виникнення, що об`єктивно відповідає судово-медичним даним в частині способу заподіяння і механізму їх утворення, встановлених слідством та свідченням потерпілого;
- висновком трасологічної експертизи від 23.01.2014р. №34-МК/14 , яким встановлено відповідність пошкодження футболки, в яку був одягнений потерпілий ОСОБА_10 , характеру заподіяння йому удару ножем, яке співпадає за локалізацією з колото - різаним пораненням в області 6-го ребра справа між білягрудинною та середньо-ключичною лініями потерпілого, утворюючи єдиний колото - різаний канал;
- протоколом огляду місця події від 31.10.2013 року в ході якого поблизу вулиці Ворошилова смт.Кегічівка Харківської області було виявлено та вилучено металевий ніж, руків`я якого перемотане ізолентою синього кольору;
- протоколом огляду від 27.12.2013 року в ході якого було оглянуто ніж вилучений 31.10.2013 року поблизу вулиці Ворошилова смт.Кегічівка Харківської області;
- висновком експертизи холодної зброї № 73 від 06.11.2013р., згідно якої ніж, вилучений 31.10.2013 року поблизу вулиці Ворошилова смт.Кегічівка Харківської області, відноситься до мисливських ножів та є колючо-ріжучою холодною зброєю.
- висновком Кегичівської ЦРЛ від 31.10.2013р. про те, що ОСОБА_6 станом на 17-00 год.. знаходиться у стані алкогольного сп`яніння;
- висновком судово-психіатричної експертизи № 61 від 27.01.2014 року, згідно якої ОСОБА_6 ознак психозу чи недоумства не виявляє. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу до якого відносяться правопорушення, знаходився поза будь якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Таким чином, невизнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 - ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 263 КК України за вищевикладених обставин, суд розцінює як засіб уникнути відповідальності за скоєне, оскільки сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, повністю і детально між собою узгоджуючись, викриває підсудного у скоєнні інкримінованого йому правопорушення. Докази, покладені судом в обґрунтування вироку, отримані у відповідності до діючих процесуальних норм та оцінюються судом як належні та допустимі.
Виходячи з викладеного, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, оскільки він скоїв замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а також за ч.2 ст. 263 КК України, оскільки він скоїв носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Судом досліджувалася особа обвинуваченого і встановлено, що ОСОБА_6 , громадянин України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, страждає на остаточні явища туберкульозу легень, військову службу не проходив через судимість, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше неодноразово судимий.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку скоєних злочинів які відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та особливо тяжких злочинів, особи обвинуваченого, обставини, що впливають на його відповідальність.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає наявність у нього захворювання на туберкульоз.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд відносить скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
З урахуванням обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, характеру скоєних злочинів, один з яких згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , при виборі покарання, необхідного і достатнього для попередження вчинення ним нових умисних злочинів, можливого його виправлення та співрозмірного в якості кари за скоєні злочини, суд вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_6 притягується до відповідальності за замах на вбивство, суд вважає необхідним призначити йому покарання з урахуванням положень ч.3 ст.68 КК України, згідно якої , за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.
Процесуальні витрати за проведення судово-дактолоскопічної експертизи № 73 від 05.11.2013р. у сумі 293,40 грн., експертизи холодної зброї № 73 від 06.11.2013р. у сумі 733,50 грн. суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в повному обсязі, оскільки саме його діями викликане проведення вказаних експертиз, а сума процесуальних витрат підтверджується довідками експертних установ.
Оскільки суд виправдовує ОСОБА_6 за ч.1 ст.186 КК України, процесуальні витрати за проведення товаро-знавчої експертизи від 07.11.2013р. №3542 вважає такими, що не підлягають задоволенню.
Цивільний позов потерпілим по справі не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ч.9 ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати не винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 186 КК України , та виправдати його за даною статтею.
ОСОБА_6 визнати винним за ч.2 ст. 15 - ч.1 ст. 115 та ч.2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання
- за ч.2 ст. 15 - ч.1 ст. 115 КК України, у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.
- за ч.2 ст. 263 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 місяців позбавлення волі, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк призначеного покарання час попереднього ув`язнення з 31.10.2013 року по день набрання вироком чинності, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 31 жовтня 2013 року.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, до набрання вироком чинності.
Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати на користь держави в сумі 1026 (одна тисяча двадцять шість) гривень 90 коп.
Речовий доказ по справі, бензопилу марки «Тайга» - повернути законному власнику ОСОБА_10 , у якого вона знаходиться на зберіганні.
Долю речових доказів вирішити після набрання вироком чинності.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Первомайський міскрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим ОСОБА_6 з моменту отримання копії вироку в той самий строк.
Вирок надрукований у нарадчій кімнаті.
Суддя: ОСОБА_1