Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1816/15-к
Провадження № 1-кп/480/209/15
ВИРОК
Іменем України
01 грудня 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ;

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 травня 2015 за № 0000579 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, з середньою неповною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії (№ 53) Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області, раніше судимого:

-30.06.2005 Ренійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі;

-12.09.2007 Апеляційним судом Одеської області за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до тринадцяти років шести місяців позбавлення волі;

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України,-

встановив:

ОСОБА_5 відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії № 53 у виді тринадцять років шести місяців позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Одеської області від 12.09.2007.
Відповідно до ст. 9 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб, виконувати законні вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених, з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань. Невиконання засудженими своїх обов`язків і законних вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.
Відповідно до ст. 107 КВК України та п. 2 ч. 3 Наказу Міністерства юстиції України від 29.12.2014 № 2186/5 засуджені до позбавлення волі зобов`язані: суворо дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи, правомірних взаємовідносин з персоналом установи, виконувати всі законні вимоги персоналу установи.
20.05.2015 за порушення розпорядку дня в дисциплінарному ізоляторі та нетактовну поведінку з представниками адміністрації правами начальника Ольшанської виправної колонії № 53 УДПтС України в Миколаївській області, засудженого ОСОБА_5 піддано дисциплінарному стягненню у вигляді переведення до приміщення камерного типу строком на три місяці.
Засудженому ОСОБА_5 було роз`яснено вимоги ст. 391 КК України та попереджено про кримінальну відповідальність за ознаками зазначеної статті.
28.05.2015 засуджений ОСОБА_5 повинен залучатися до чергових робіт по прибиранню камери № 25 приміщення камерного типу, згідно з графіком чергування засуджених.
28.05.2015 приблизно о 10 годині 00 хвилин, під час обходу сектору максимального рівня безпеки у приміщенні камерного типу камери № 25, адміністрацією установи у складі: начальника сектору максимального рівня безпеки ОСОБА_7 , оперуповноваженого оперативного відділу Ольшанської ВК №53 ОСОБА_8 , оперуповноваженого оперативного відділу ОСОБА_9 , оперуповноваженого оперативного відділу ОСОБА_10 , чергового помічника начальника установи ОСОБА_11 , фельдшера медичної частини ОСОБА_12 та начальника ВПО ОСОБА_13 було виявлено, що у камері не прибрано.
Начальником сектору максимального рівня безпеки ОСОБА_7 , було поставлено засудженому ОСОБА_5 законну вимогу - приступити до виконання робіт по прибиранню камери, згідно з вимогами ст. ст. 5, 118 КВК України та п. 2 ч. 3 Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 № 2186/5.
Незважаючи на вищезазначену вимогу представників адміністрації Ольшанської ВК № 53 приступити до робіт, засуджений ОСОБА_5 . У категоричній формі відмовився від її виконання і заявив, що прибирати в кімнаті не буде, при цьому скарг на стан здоров`я з його боку не надходило.
Працівниками адміністрації установи знову було запропоновано засудженому ОСОБА_5 приступити до виконання робіт пов`язаних з прибиранням камери ПКТ, на що останній належним чином не відреагував і продовжував ухилятися від проведення прибирання у зазначеній камері.
Крім цього, 20.07.2015 засуджений ОСОБА_5 повинен був залучатися до чергових робіт по прибиранню камери № 25 приміщення камерного типу, згідно з графіком чергування засуджених.
20.07.2015 приблизно о 09 годині 40 хвилин під час проведення обходу сектору максимального рівня безпеки у приміщенні камерного типу камери № 25, адміністрацією установи у складі: чергового помічника начальника установи ОСОБА_14 , в.о. першого заступника начальника установи ОСОБА_15 , заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_16 , начальника оперативного відділу ОСОБА_17 , начальника сектора максимального рівня безпеки ОСОБА_7 , о/у оперативного відділу ОСОБА_10 , в.о. начальника відділення № 9 ОСОБА_18 , начальника медичної частини ОСОБА_19 , о/у оперативного відділу ОСОБА_8 , було виявлено, що у камері №25 ПКТ не прибрано.
Начальником сектору максимального рівня безпеки ОСОБА_7 , було поставлено засудженому ОСОБА_5 законну вимогу - приступити до виконанш робіт по прибиранню камери, згідно з вимогами ст. ст. 5, 118 КВК України та п. 2 ч. 3 Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 № 2186/5.
Незважаючи на вищезазначену вимогу представників адміністрації Ольшанської ВК № 53 приступити до робіт, засуджений ОСОБА_5 в категоричній формі відмовився від її виконання і заявив, що прибирати в кімнаті не буде, при цьому скарг на стан здоров`я з його боку не надходило.
Працівниками адміністрації установи знову було запропоновано засудженому ОСОБА_5 приступити до виконання робіт пов`язаних з прибиранням камери ПКТ, на що останній належним чином не відреагував і продовжував ухилятися від проведення прибирання у зазначеній камері.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ст. 391 КК України злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань.
30.11.2015 у кримінальному провадженні № 0000579 між прокурором прокуратури Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 391 КК України.

ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести за вчинення кримінального правопорушення, а саме: позбавлення волі на строк один рік. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком апеляційного суду Одеської області від 12.09.2007 і остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки чотири місяці.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи в порядку ч. ч. 3, 4 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Так, злочин передбачений ст.. 391 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав свою вину, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, визначена в межах санкції ст. 391 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст угоди про визнання винуватості, цілком розуміють свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення злочину передбаченого ст. 391 КК України обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні. Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 469, 472, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 30 листопада 2015 року між прокурором прокуратури Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Одеської області від 12.09.2007 та остаточно визначити ОСОБА_5 до відбуття три роки чотири місяці позбавлення волі.

ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили обрати запобіжний захід тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 01 грудня 2015 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

01.12.2015