АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 662/1215/15-к
Провадження № 11кп/791/922/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за його апеляційною скаргою на вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 31 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Одрадівка Новотроїцького району Херсонської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 не маючий судимості,

визнаний винним та засуджений:

- за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень в сумі 245 грн. 52 коп.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 31 серпня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 в проміжок часу з 04 по 29 травня 2015 року у вечірній час, знаходячись на полі приватного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Сиваш», що розташоване поблизу с.м.т. Сиваське Новотроїцького району Херсонської області, керуючись корисним мотивом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, належне вищевказаному підприємству, а саме: клапан регулюючий ДМ-06.240 вартістю 369 грн., вісь колеса ДМ-03.220 вартістю 345 грн., 32 клапани ДМ-12.610 вартістю 354 грн. кожний, заподіявши вищезазначеному підприємству шкоду на загальну суму 12 042 грн. 60 коп.

Він же, 18 червня 2015 року близько 22 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в житловому приміщенні домоволодіння АДРЕСА_2 , керуючись корисним мотивом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, шляхом зриву кишені сорочки ОСОБА_9 1953 року народження, відкрито викрав гроші останнього в сумі 800 грн., заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Не погодившись з постановленим вироком, обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити, в частині призначеного йому покарання, призначивши його із застосуванням ст. 75 КК України.

Апеляційна скарга мотивована доводами про надмірну суворість призначеного покарання.

Так, на думку апелянта, суд першої інстанції не взяв до уваги обставини, що пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення його внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікація його дій ніким не оскаржується.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до злочинів середньої тяжкості, а друге тяжких, особу винного, який характеризується негативно, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та минулим місцем роботи характеризується негативно, систематично зловживає спиртними напоями, звільнений з роботи за прогули, ніде не працює,тобто не має постійного, легального джерела прибутку, вихованням сина не займається, має напружені відносини з матір`ю та сусідами та зауваження адміністративного характеру.

Також, матеріалами провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом F 10.2 , F12.01.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом першої інстанції обґрунтовано визнано його щире каяття (по епізоду вчинення крадіжки), обставин, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку ( по епізоду вчинення грабежу).

Виходячи із зазначених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 повинно відбуватися в місяцях позбавлення волі та з урахуванням конкретних обставин провадження та даних про особу, призначив покарання, як за кожне кримінальне правопорушення, так і остаточне покарання у виді мінімального розміру позбавлення волі, передбаченого санкціями відповідних статей КК України, рахуючи таке покарання необхідним і достатнім для попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку з відсутністю необхідної сукупності пом`якшуючих обставин, що суттєво пом`якшують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, підстав для застосування положень ст.ст. 69 та 75 КК України, суд першої інстанції не знайшов, не встановлені такі дані і при апеляційному розгляді провадження.

Колегія суддів рахує необґрунтованими і не приймає до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неврахування судом обставин, що пом`якшують його покарання, оскільки щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 судом було визнано, як пом`якшуюча покарання обставина та врахована при призначенні йому покарання.

Що стосується посилання апелянта на необхідність визнання обставинами, що пом`якшують його покарання, а саме: активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та їх вчинення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, то такі обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду провадження.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про призначення судом першої інстанції надмірно суворого покарання та необхідності його пом`якшення, є необґрунтованими.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що могли стати підставами для скасування оскаржуваного вироку, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни вироку та пом`якшення покарання обвинуваченому, призначеного вироком суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинувачено ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 31 серпня 2015 року, відносно нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом :
Суддя: