АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/326/15-к Номер провадження 11-кп/786/393/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 186 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000078 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , прокурора прокуратури міста Кременчука Полтавської області на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 березня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Калач-на-Дону Волгоградської обл., Росія, жительки АДРЕСА_1

обвинувачену у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто:

з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

На вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 березня 2015 року подав апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 року обмеження волі і на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Вказує, що суд не в повній мірі врахував, що ОСОБА_7 активно сприяла розкриттю злочину, добровільно видала вкрадену річ та кошти за іншу частину; стан здоров`я, а саме те, що ОСОБА_7 страждає на важку хворобу хронічний остеомієліт кістки, а також хворіє на вірусний гепатит; позитивну характеристику за місцем проживання, наявність малолітньої доньки та постійного місця проживання.

Вважає, що вказівка суду, що обвинувачена не бажала стати на шлях виправлення не відповідає дійсності, оскільки остання припинила приймати наркотичні засоби, влаштувалася на роботу, проводить час зі своєю донькою, не підтримує контакти з колишнім оточенням.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити їй покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

В обгрунтування своїх вимог прокурор вказав, що рішення суду є незаконним у зв`язку з м`якістю, через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Вказує, що ОСОБА_7 вчинила тяжкий злочин проти власності, раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, в тому числі за тяжкі злочини, судом позбавлена батьківських прав на свою доньку, за місцем попереднього ув`язнення характеризується посередньо, вчинила новий злочин через незначний строк після звільнення з місць позбавлення волі та перебуваючи під адміністративним наглядом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 визнана винною в тому, що 22 січня 2015 року, близько 13 - 30 год, знаходячись в салоні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по АДРЕСА_2 , таємно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, зі стойки вітрини викрала два відрізи тюлі артикулів № 90-9 та № Обр-93, але на виході з салону магазину була помічена власницею магазину - потерпілою ОСОБА_9 . Утримуючи викрадене майно, та ігноруючи вимогу потерпілої зупинитися, ОСОБА_7 разом із викраденим залишила місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд - частинна викраденого була продана обвинуваченою сторонній особі на шляху слідування додому, інша частина вилучена працівниками міліції за місцем проживання обвинуваченої одразу після вчинення нею кримінального правопорушення. Внаслідок злочинних дій обвинуваченої потерпілій було заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 713 грн.

Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 березня 2015 року ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. Вирішено питання про речові докази.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника на підтримку наданої апеляції, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції в інтересах обвинуваченої та підтримавши апеляцію прокуратури вважав за необхідне визначити обвинуваченій покарання без застосування ст. 69 КК України, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг згідно її меж, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, суд першої інстанції правильно встановив усі обставини справи, перевірив та надав належну оцінку матеріалам провадження та прийняв правильне і обґрунтоване рішення про застосуванням вимог ст. 349 КК України.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані вірно.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря - нарколога та психіатра не перебуває, те, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, працює по найму, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності та правильно прийшов до висновку про необхідність ізоляції ОСОБА_7 від суспільства та призначення покарання у вигляді позбавлення волі.

Твердження прокурора про м*якість призначеного судом покарання обвинуваченій не відповідає дійсності.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, яке буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. На виконання вказаних вимог суд першої інстанції вірно врахував обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченою злочинів та вказав як підстави для застосування стосовно обвинуваченої ст. 69 КК України, те що ОСОБА_7 добровільно, в більшому обсязі, відшкодувала завдану шкоду, відсутність до неї претензій з боку потерпілої, негативний стан здоров*я обвинуваченої, яка хворіє на тяжкі захворювання гепатит «С» та хронічний остеомієліт. Крім того судом першої інстанції при цьому також були вірно враховані фактичні обставини скоєного злочину, його спосіб скоєння, невеликий об*єм викраденого та його незначну вартість, відсутність негативних наслідків вказаного злочину.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміні вироку суду згідно поданих апеляцій.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора прокуратури міста Кременчука Полтавської області залишити без задоволення, а вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10