Справа № 140/1912/13-к
Провадження №11-кп/772/559/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційні скарги прокурора прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинувачених: ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року по кримінальному провадженні № 0000884 від 03.03.2013 року,яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, уродженця смт. Печенга, Мурманської області, Росія, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2, ст.309 ч.1 КК України та призначено покарання за ст. 355 ч.2 КК України у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі; за ст.146 ч.2 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі; за ст.309 ч.1 КК України у вигляді двох років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 обрано шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, уродженця смт. Печенга, Мурманської області, Росія, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2 КК України та призначено покарання за ст. 355 ч.2 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі; за ст.146 ч.2 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі На підставі ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_9 обрано шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Немирів, Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, має на утримані двох малолітніх дітей, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2 КК України та призначено покарання за ст.355 ч.2 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі; за ст.146 ч.2 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_11 обрано шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_11 від призначеного покарання з іспитовим строком три роки. Відповідно до ст. 76 КК України зобов"язано ОСОБА_11 періодично з"являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти про зміну свого постійного місця проживання.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Ковалівка, Немирівського району Вінницької області, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2 КК України та призначено покарання за ст. 355 ч.2 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі; за ст.146 ч.2 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 обрано шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі. За ст.357 ч.3 КК України призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, звільнити його від відбуття призначеного покарання за скоєний злочин за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності передбачених ст.49 КК України. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_10 від призначеного покарання з іспитовим строком два роки. Відповідно до ст. 76 КК України зобов"язано ОСОБА_10 періодично з"являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти про зміну свого постійного місця проживання.
Вирішено питання із речовими доказами та судовими витратами,-
за участю: секретаря: ОСОБА_12 ,
прокурора: ОСОБА_13 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_11 ,
ОСОБА_10
адвокатів: ОСОБА_14 ,
ОСОБА_6 ,
ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16
В С Т А Н О В И В:
Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року по кримінальному провадженні № 0000884 від 03.03.2013 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2, ст.309 ч.1 КК України та призначено покарання на підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі; ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2 КК України та призначено покарання на підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі; ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2 КК України та призначено покарання на підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_11 від призначеного покарання з іспитовим строком три роки;Відповідно до ст. 76 КК України зобов"язано ОСОБА_11 періодично з"являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти про зміну свого постійного місця проживання. ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2 КК України та призначено покарання на підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі. За ст.357 ч.3 КК України призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. і звільнити його від відбуття призначеного покарання за скоєний злочин за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності передбачених ст.49 КК України. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_10 від призначеного покарання з іспитовим строком два роки.Відповідно до ст. 76 КК України зобов"язано ОСОБА_10 періодично з"являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти про зміну свого постійного місця проживання.
З вироку суду першої інстанції встановлено, що у жовтні-листопаді 2012 року ОСОБА_7 передав жителю м. Вінниці ОСОБА_17 через посередника ОСОБА_18 автомобіль Hyundai Santa Fe", 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , з метою його придбання або перепродажу. Відповідно до усних домовленостей ОСОБА_17 за переданий автомобіль зобов`язався сплати ОСОБА_7 12 000 доларів США. Такі дії вказаних осіб фактично були спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків.

У подальшому, упродовж грудня 2012 року ОСОБА_7 , діючи умисно, переслідуючи мету примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, маючи намір одержати від ОСОБА_17 грошові кошти, почав телефонувати останньому і вимагати 12000 доларів США за автомобіль 'Hyundai Santa Fe", 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Не отримавши грошових коштів, ОСОБА_7 з метою примусити ОСОБА_17 виконати обумовлену домовленість, вирішив викрасти останнього. Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу, у лютому - на початку березня 2013 року запропонував своєму братові - ОСОБА_9 , а також ОСОБА_19 , ОСОБА_10 та невстановленій слідством особі спільно здійснити викрадення ОСОБА_17 з метою примушення останнього до сплати 12000 доларів США.

На вказану пропозицію ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 та невстановлена слідством особа погодились та спільно з ОСОБА_7 розробили план, згідно якого ОСОБА_20 , ОСОБА_9 та невстановлена слідством особа у м. Вінниці захоплять ОСОБА_17 і належним ОСОБА_19 на праві користування автомобілем "Mazda 3", державний номерний знак НОМЕР_2 , привезуть у с. Ковалівку Немирівського району, де його мали утримувати у будівлі непрацюючого м`ясокомбінату, розташованого по вул. Рубанського, 1-а, l-б, доступ до якого для вказаної мети погодився надати власник ОСОБА_10 ..

ОСОБА_7 03.03.2013 року, близько 10.30, після викрадення ОСОБА_17 , діючи умисно, переслідуючи мету примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 та невстановленою слідством особою, з погрозою вбивства, перебуваючи разом з іншими співучасниками у будівлі не працюючого Ковалівського м`ясокомбінату, розташованого по вул. Рубанського, 1-а та l-б у с. Ковалівка , Немирівського району, де утримувався ОСОБА_17 , стали вимагати у нього передати їм раніше обумовлені грошові кошти у сумі 12 000 доларів США за легковий автомобіль 'Hyundai Santa Fe", яким останній користувався у листопаді 2012 року.

При цьому ОСОБА_20 наніс ОСОБА_17 удар ногою у грудну клітину, а також декілька ударів рукою в ліву частину тулуба, ОСОБА_9 наніс два удари по потиличній ділянці голови і удар ногою в ліву частину тулуба, застосувавши до ОСОБА_17 фізичне насильство.

У свою чергу ОСОБА_10 , з метою досягнення спільного умислу з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_21 та невстановленою слідством особою, повідомив ОСОБА_17 , що у випадку ненадання 12000 доларів США, його позбавлять життя, застосувавши погрози вбивством і примусивши спільними діями у такий спосіб потерпілого зателефонувати по мобільному телефону до свого брата - ОСОБА_22 з проханням передати визначену суму коштів, а також наніс ОСОБА_17 три удари по голові рукояткою пістолета.

Унаслідок застосування ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 фізичної сили ОСОБА_17 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на грудній клітці зліва та справа, які згідно висновків експерта № 400 від 06.03.2013 року та № 481 від 17.04.2013 року належать до легких тілесних ушкоджень, давністю утворення понад дві доби до обстеження, проведеного 06.03.2013 року, виникли від дії тупого твердого предмету (предметів).

Отримавши згоду ОСОБА_22 виконати вимогу щодо передачі грошових коштів, ОСОБА_7 і ОСОБА_9 попросили свого знайомого ОСОБА_23 отримати гроші та передати їм.

У свою чергу ОСОБА_22 , дізнавшись про вимагання грошових коштів в розмірі 12 000 доларів США, звернувся до 1-го відділу міліції Вінницького MB УМВС України у Вінницькій області і під контролем працівників міліції 03.03.2013 року близько 20:00 год. у м. Немирові передав зазначену суму грошей ОСОБА_23 , який приїхав на зустріч з ним, для подальшої передачі ОСОБА_7 ..

Крім того, ОСОБА_7 , будучи працівником органів внутрішніх справ, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 та іншою невстановленою слідством особою, вчинив викрадення ОСОБА_17 , якого, на виконання їх спільного злочинного умислу, спрямованого на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, 03.03.2013 року близько 08.30год у м. Вінниці по вул. Фурманова, 22, ОСОБА_9 , невстановлена слідством особа та ОСОБА_20 , шляхом обману заманили до легкового автомобіля "Mazda 3", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням останнього, та застосувавши фізичне насильство, проти його волі відвезли до с. Ковалівка, Немирівського району , Вінницької області.

Продовжуючи діяти за попередньою змовою, ОСОБА_7 привіз у с. Ковалівка надані ОСОБА_10 ключі від належної йому на праві власності будівлі не працюючого Ковалівського м`ясокомбінату, розташованого по вул. Рубанського, 1-а та l-б, де ОСОБА_17 помістили у холодне складське приміщення, двері якого зачинили на навісний замок, позбавивши потерпілого вільного пересування та вибору місця перебування, тобто незаконно позбавили останнього волі. При температурі оточуючого повітря від -2°С до +3,2°С, ОСОБА_17 утримували без верхнього одягу приблизно до 19:30 год., тобто близько 10 годин, чим заподіяли останньому фізичні страждання.

Крім того, ОСОБА_7 , будучи працівником органів внутрішніх справ, у невстановлений час та невстановленим способом без передбаченого законом дозволу, умисно, без мети збуту придбав речовину, яка відповідно до списку № 1 таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено - канабіс, масою 18,76 г у перерахунку на висушену речовину, кількість якого згідно наказу Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 не є великим розміром, та перевозив і зберігав його без мети збуту у шахті для попільниці консолі панелі приладів автомобіля "VOLKSWAGEN PASSAT B6", державний номерний знак НОМЕР_3 , що перебував у його володінні та користуванні, де був виявлений правоохоронними органами 03.03.2013 року під час огляду автомобіля по вул. Луначарського у м. Немирові.
Крім того, у вересні 2007 року ОСОБА_10 , отримавши згоду мешканця с.Головеньки, Немирівського району, Вінницької області ОСОБА_24 посезонно працювати трактористом на обприскуванні садків у с. Жорнище ,Іллінецького району, перебуваючи у с. Головеньки, Немирівського району, запропонував ОСОБА_24 надати паспорт та військовий квиток для поселення останнього до гуртожитку за місцем запропонованої роботи у с. Жорнище. На пропозицію ОСОБА_10 , ОСОБА_24 надав належні йому документи - військовий квиток та паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 .

Після того, як ОСОБА_24 було поселено в гуртожиток, ОСОБА_10 віддав йому військовий квиток, а належний ОСОБА_24 паспорт громадянина України, серії НОМЕР_4 , умисно не повернув і до квітня 2013 року зберігав за місцем свого проживання, таким чином незаконно заволодівши паспортом громадянина України.

Прокурор прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 подав до суду апеляційну скаргу, згідно якої не оспорюючи доведеність винуватості обвинувачених та правову кваліфікацію їх дій, вважає зазначений вирок в частині призначення ОСОБА_11 та ОСОБА_10 покарання з іспитовим терміном незаконним в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених через його м`якість, просить вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року по кримінальному провадженні № 0000884 від 03.03.2013 року в частині призначення покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 скасувати та ухвалити свій вирок, яким призначити покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 без застосування ст. 75 КК України.
Крім того, в поданій апеляційній скарзі прокурор змінити у резолютивній частині вироку вказівку про порядок стягнення з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 на користь держави 4413 грн. витрат на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи з солідарного на дольовий порядок, тобто з кожного по 1103,25 грн. у зв`язку з неправильним застосуванням норм кримінального процесуального закону.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 не погоджуючись з вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року по кримінальному провадженні № 0000884 від 03.03.2013 року в частині призначення покарання ОСОБА_7 та засудження останнього за ч. 1 ст. 309 КК України, подали апеляційні скарги, згідно яких, не заперечуючи фактичних обставин справи, які підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду доказами та доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 355 КК України, просять зазначений вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 змінити, призначити останньому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за відсутності достатніх доказів для доведення його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_8 , не погоджуючись з вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року по кримінальному провадженні № 0000884 від 03.03.2013 року в частині призначення покарання ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, згідно якої, не заперечуючи фактичних обставин справи, які підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду доказами та доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 355 КК України, просить зазначений вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_9 змінити та призначити останньому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_10 , не погоджуючись з вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року по кримінальному провадженні № 0000884 від 03.03.2013 року в частині визнання його винним та призначення покарання за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 355, ч. 3 ст. 357 КК України, подав апеляційну скаргу згідно якої вважає, що зазначений вирок підлягає скасуванню з підстав однобічності та неповноти досудового та судового слідства, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та просить ухвалити відносно нього виправдувальний вирок за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 355, ч. 3 ст. 357 КК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора ОСОБА_13 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 та заперечував проти задоволення інших апеляційних скарг, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_8 обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_27 , колегія судді вивчивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга прокурора прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинувачених: ОСОБА_10 та ОСОБА_7 задоволенню не підлягають виходячи із слідуючого.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Крім того, відповідно до положень ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Як наголошує ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються: докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у його вчиненні та правову кваліфікацію дій обвинувачених за ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, тому колегією суддів не перевіряються.
Висновок суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні зазначених у вироку діянь, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка.
Дії ОСОБА_7 за ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2 , 309 ч 1 КК України , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2 КК України судом кваліфіковано вірно, тому порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинувачених та на кваліфікацію їх дій, не встановлено.
Доводи апеляційних скарг адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинувачених: ОСОБА_10 та ОСОБА_7 спростовуються доказами які досліджені під час судовому розгляду кримінального провадження та задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
Крім показань потерпілого та свідків вина обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2 КК України підтверджується і іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження, а саме:
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.03.2013 року складеної братом потерпілого ОСОБА_17 про викрадення його брата.
Протоколом огляду автомобіля ОСОБА_28 від 03.03.2013 року, в якому виявлено згорток з газетного паперу в якому знаходиться 120 одиниць аркушів паперу з зображенням банкнот номіналом 100 доларів США.
Протоколом огляду муляжу грошей - банкнот номіналом 100 доларів США від 03.03.2013 року, проведеним в приміщенні УМВС України у Вінницькій області.
Протоколом обшуку від 07.03.2013 року приміщення розташованого в АДРЕСА_4 , в ході якого в одній із кімнат було виявлено та вилучено три недопалки цигарок «Мальборо», грунт зі слідами горіння, фрагмент кабелю та фрагмент дерев`яних дверей зі слідами горіння.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.03.2013 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_17 впізнав на фотографії ОСОБА_11 , як особу яка приймала участь у його викраденні.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.03.2013 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_10 , як особу яка погрожувала йому на території заводу в с.Ковалівка.
Роздруківкою телефонних дзвінків, згідно яких обвинувачені телефонували один одному 03.03.2013 року в зоні дії ретрансляторів операторів мобільного зв`язку розташованих в районі с.Ковалівка Немирівського району.
Роздруківкою телефонних дзвінків, згідно яких з телефону потерпілого ОСОБА_17 здійснювалися дзвінки в зоні дії ретрансляторів операторів мобільного зв`язку розташованих в районі с.Ковалівка Немирівського району.
Витягом з реєстру прав власності, згідно якого приміщення розташоване в с.Ковалівка Немирівського району, в якому утримувався потерпілий ОСОБА_17 , належить ОСОБА_10 .
Протоколом огляду мобільного телефону Nokia 6700 з сім-карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_5 належного ОСОБА_7 , згідно якого у вказаному телефоні виявлено смс повідомлення на номер мобільного телефону ОСОБА_11 НОМЕР_6 датоване 03.03.2013 року 19 год.21 хв. з текстом «Все плюс».
Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2013 року за участі потерпілого ОСОБА_17 та відеозаписом вказаної слідчої дії, в ході якого він розповів про обставини його викрадення.
Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №41 від 22.04.2013 року, згідно якого на недопалках цигарок, які були вилучені в приміщенні де утримувався ОСОБА_17 , були виявлені генетичні ознаки слини ОСОБА_17 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи №400 від 06.03.2013 року та №481 від 17.04.2013 року у потерпілого ОСОБА_17 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців в області грудної клітини зліва та справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Протоколом огляду від 19.04.2013 року розписки ОСОБА_17 , вилученої в автомобілі Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_7 , згідно якої ОСОБА_17 позичив у ОСОБА_7 12000 доларів США.
Протоколом додаткового огляду телефону «Nokia» 6700 належного ОСОБА_29 , на карті пам`яті якого виявлено фото автомобіля Мазда 3 д.н. НОМЕР_2 на якому згідно показів потерпілого ОСОБА_17 його привезли на завод в с.Ковалівка.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 щодо відсутності достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження. Вина ОСОБА_7 в скоєнні злочину передбаченого ст.309 ч.1 КК України підтверджується протоколом огляду автомобіля «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 від 03.03.2013 року, в ході якого у вказаному автомобілі, а саме в «бардачку» панелі виявлено та вилучено пістолет Форт-12 РМ травматичної дії, боргову розписку ОСОБА_17 , мобільні телефони, у попільничці перед перемикачем швидкостей виявлено поліетиленовий пакунок з речовиною рослинного походження. Згідно висновку експертизи наркотичних речовин вилучена речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом вагою 18.76 гр. Обшук проводився з дозволу слідчого судді та в присутності понятих. Зауважень до протоколу огляду під час проведення заявлено не було. Вказаний факт підтвердив в судовому засіданні під час слухання справи судом першої інстанції свідок ОСОБА_30 . Зі скаргами на неправомірні дії слідчого обвинувачений ОСОБА_7 протягом досудового слідства не звертався.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про недоведеність вини у вчиненні інкримінованому йому злочину не заслуговують на увагу суду, оскільки вина обвинуваченого підтверджується зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка, а зазначене ним спростовується доказами які дослідженні в судовому процесі , тому є необґрунтованим і надуманим.
Показання обвинуваченого ОСОБА_10 , щодо непричетності його до вчинення даного кримінального правопорушення, колегія суддів оцінює критично та вважає їх способом захисту від пред`явленого обвинувачення. Окрім того, суд розцінює таку поведінку останнього, як спробу уникнути кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 , його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується показаннями як потерпілого, свідків, так і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Крім показань потерпілого та свідків вина ОСОБА_10 підтверджується і іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження, а саме:
показами потерпілого ОСОБА_17 , в тому числі наданими ним під час проведення слідчого експерименту, де він детально розповідав і вказував на місці про всі обставини скоєних відносно нього злочинів, потерпілий повідомив, що бачив ОСОБА_10 в приміщенні заводу на території с. Ковалівка, де останній погрожував йому фізичною розправою. Згідно протоколу впізнання особи від 07.03.2013 потерпілий впізнав ОСОБА_10 , як особу, яка погрожувала йому на території заводу в с. Ковалівка. Також покази потерпілого про те, що ОСОБА_10 декілька раз вдарив його по голові рукояткою пістолета, коли вони їхали з території заводу в м. Немирів, підтверджується протоколом огляду вказаного автомобіля, в ході якого було виявлено і вилучено пістолет «Форт-12РМ» травматичної дії;
відеозаписом, який зроблено під час слідчого експерименту та який досліджувався в залі судових засідань Немирівського районного суду Вінницької областы 19.01.2015 року під час розгляду кримінального провадження по суті. Відеозаписом повністю підтверджено покази потерпілого ОСОБА_17 про те, що він з місця його тримання через щілину міг чітко бачити осіб, які перебували за дверима. Клопотань від учасників кримінального провадження про повторне відтворення відеозапису не надходило, у зв`язку з чим, підстав для проведення судом огляду місця пригоди, відповідно до ст. 361 КПК України, не існувало;
витягом з реєстру прав власності, згідно якого приміщення розташоване в с.Ковалівка Немирівського району, в якому утримувався потерпілий ОСОБА_17 , належить ОСОБА_10 ;
заявою потерпілого ОСОБА_24 від 30.04.2013 року про визнання його потерпілим по факту заволодіння його паспортом ОСОБА_10
протоколом огляду паспорта потерпілого ОСОБА_24 від 07.05.2013 року, вилученого в домогосподарстві ОСОБА_10 .
Твердження обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що працівник міліції ОСОБА_31 здійснював на нього тиск, а також змушував потерпілого ОСОБА_17 його оговорити, вказував йому на нього перед проведенням впізнання, спростовуються показами самого ОСОБА_32 , допитаного в судовому засіданні, та показами потерпілого. Зі скаргами на неправомірні дії ОСОБА_32 обвинувачений ОСОБА_10 не звертався.
Крім того, покази свідка ОСОБА_33 про те, що вона 03.03.2013 року майже цілий день перебувала з ОСОБА_34 на території консервного заводу в с. Ковалівка, колегія суддів не приймає до уваги, так як вони суперечать іншим доказам справи та те, що вона перебуває з ОСОБА_10 в дружніх відносинах. Також допитана в судовому засіданні 10.04.2014 року ОСОБА_33 повідомила, що ОСОБА_10 в той день відлучався в невідомому їй напрямку і його не було приблизно 1,5 години;
Факт незаконного заволодіння ОСОБА_10 паспортом потерпілого ОСОБА_24 підтверджується протоколом його вилучення в домоволодінні обвинуваченого. Потерпілий в судовому засіданні дав покази, що в 2007 році неофіційно працював трактористом у ОСОБА_10 . Через допущену поломку трактора ОСОБА_10 взяв в нього розписку, що він має відшкодувати йому збитки. Також він в 2007 році передав ОСОБА_10 паспорт, так як той мав намір поселити його в гуртожиток та оформити на роботу, однак цього не зробив. Паспорт він йому не віддав, а сказав, що загубив. В зв`язку з цим, він звернувся до паспортного столу та отримав новий паспорт.
Враховуючи зазначене колегія судді вважає , що суд першої інстанції провів судовий розгляд кримінального провадження з достатньою повнотою, дотриманням принципів верховенства права , законності , рівності перед законом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини , забезпечення права на захист , змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості , безпосередності дослідження показань , речей і документів , публічності , диспозитивності , та виніс законне обґрунтоване і вмотивоване судове рішення , та вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_10 та обґрунтовано визнав його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 355 та ч. 3 ст. 357 КК України,тому апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_10 про незаконність його засудження внаслідок неповноти з`ясування всіх обставин кримінального провадження є необґрунтованими і не підлягають задоволенню .
За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» за № 7 від 24.10.2003 встановлено, що суди при призначенні покарання мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_7 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 дотримався вимог передбачених ст.ст. 50,65 КК України а саме:
При визначенні міри покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів , які відносяться до середньої тяжкості, що вчинили злочини працюючи на посаді старшого слідчого Немирівського РВ УМВС Вінницької області усвідомлюючи небезпеку дій та наслідків , групою осіб . Вину у вчиненні злочинів під час досудового розслідування , судового розгляду не визнавали а частково визнали в судових дебатах , з потерпілим не примирилися , що вказує на те , що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 не освідомили вчиненних діянь і не покаялися .
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд врахував, ступінь тяжкості вчинених злочинів які відносяться до середньої тяжкості, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, являється інвалідом ІІІ групи,.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд врахував, ступінь тяжкості вчинених злочинів які відносяться до середньої тяжкості, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, являється інвалідом ІІ групи.
Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання, належним чином виконав вимоги ст. ст. 50, 65, 67 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» і прийшов до обгрунтованого висновку, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі, а обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України.
Враховуючи зазначене колегія суддів вважає , що апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , адвоката обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_8 , прокурора прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 в частині призначення ОСОБА_11 та ОСОБА_10 покарання -не підлягають задоволенню , оскільки колегія суддів вважає , що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання, належним чином виконав вимоги ст. ст. 50, 65, 67 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до п. п. 13 ч. 1, ч. 3 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб, суд вирішує питання зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 373 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з рахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.
Проте, ухвалюючи обвинувальний вирок, в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції не визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим в рівних долях, вказавши у резолютивній частині вироку, що процесуальні витрати в сумі 4413 грн. необхідно стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .
Крім того, клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про можливість застосування відносно нього закону України «Про амністію у 2014 році» не знайшло свого підтвердження в ході розгляду кримінального провадження, оскільки останнім не було надано доказів наявності в ОСОБА_11 на утриманні малолітніх дітей та інвалідності 3-ї групи.
Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції при судовому розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2, ст. 309 ч.1 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2 КК України та винесені вироку, дотримано вимоги КПК України ,тому колегія суддів вважає, що доводи зазначені в апеляційних скаргах адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинувачених: ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року по кримінальному провадженні № 0000884 від 03.03.2013 року не підлягають до задоволення, оскільки ними не наведено достатніх даних, які б давали підстави для скасування вироку, а зазначені в апеляційних скаргах доводи спростовуються доказами які були досліджені судом при судовому розгляді кримінального провадження.
Апеляційна скарга прокурора прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 щодо зміни вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року в частині стягнення з обвинувачених процесуальних витрат є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року по кримінальному провадженні № 0000884 від 03.03.2013 року- залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року по кримінальному провадженні № 0000884 від 03.03.2013 року задовольнити частково.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року по кримінальному провадженні № 0000884 від 03.03.2013 року відносно ОСОБА_7 за ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2, ст. 309 ч. 1 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за ст. 146 ч.2, ст. 355 ч.2 КК України в частині стягнення процесуальних витрат змінити.
У резолютивній частині вироку змінити вказівку про порядок стягнення з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 на користь держави 4413 грн. витрат на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи з солідарного на дольовий порядок, тобто з кожного по 1103,25 грн.
В іншій частині вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
з оригіналом згідно
суддя