Справа № 336/7976/15-к
Провадження № 1-кп/336/652/2015
УХВАЛА
30 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого лікарем-онкологом у Запорізькому обласному онкологічному диспансері, одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор прокуратури м. Запоріжжя направив до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого звернувся до суду з клопотанням про повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам КПК України.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні проти заявленого клопотання заперечувала, пояснивши що для повернення обвинувального акту немає підстав, просила суд призначити справу до судового розгляду.

Потерпілий в підготовчому судовому засіданні проти заявленого клопотання також заперечував.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, вивчивши доводи заявленого клопотання, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити, в тому числі, такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити дату та місце його складання та затвердження.

Відповідно до п.п. 9.3.1 п. 9.3 «Інструкції з діловодства в органах прокуратури України», затвердженою Наказом Генеральної прокуратури від 15.01.2013 року за № 3 усі службові документи підлягають датуванню.

Датою документа є дата його підписання або затвердження; для документа, що приймається колегіальним органом, - дата його прийняття; для протоколу - дата засідання (ухвалення рішення); для спільних документів - остання дата їх підписання.

Підпунктом 9.3.3 п. 9.3 зазначеної Інструкції встановлено, що дата на документі, який затверджується, проставляється особою, яка його затверджує.

Підпунктом 9.3.4 встановлено, що обов`язковому датуванню і підписанню підлягають усі службові відмітки на документах, пов`язані з їх проходженням та виконанням (резолюції, погодження, візи, відмітки про виконання документа і направлення його до справи).

Під час підготовчого засідання судом було встановлено, що в порушення вказаних норм, слідчим ОСОБА_7 обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику було вручено обвинувальний акт, в якому не зазначено ані дати його складання, ані дати затвердження прокурором, що є прямим порушенням положень п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України. Також, відсутня дата затвердження та складання обвинувального акта в доданому до акта реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Крім того, на час затвердження обвинувального акта, в останньому були не заповнені всі відомості.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що до нього додається реєстр матеріалів досудового розслідування на 4 арк. та розписка підозрюваного та захисника на 2 арк.

Як вбачається з фактичних обставин, обвинувальний акт було вручено ОСОБА_4 з підписом прокурора про його затвердження. При цьому, підпис прокурора на акті (на другому аркуші) є останнім, а відтак він не міг його підписати повністю заповненим, оскільки вже після затвердження акта підозрюваний ОСОБА_4 склав розписку про його отримання. Також були не заповнені графи, в яких відображається дата складання та затвердження обвинувального акта.

Зазначене свідчить про те, що прокурором було затверджено обвинувальний акт, який був складений не в повному обсязі, а слідчим після затвердження обвинувального акта, вносилися до нього зміни, що є неприпустимим, оскільки при цьому має місце часткова зміна змісту вже оформленого документу.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити інші обставини, які свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам законодавства.

03.10.2012 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було надано Лист № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», в якому було роз`яснено наступне.

Згідно з положеннями ст. 314 КПК України суд може повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Під час вручення слідчим ОСОБА_7 обвинувального акта, підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику було надано можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження та зробити з них фотокопії.

За наслідками ознайомлення з матеріалами провадження захисником та обвинуваченим було встановлено, що вказані в акті обставини не відповідають дійсності, не підтверджені документально та спростовуються відеозаписом, який міститься на відеореєстраторі, який був встановлений в автомобілі обвинуваченого, поясненнями потерпілого ОСОБА_6 та поясненнями водія ОСОБА_8 .

Як пояснив у підготовчому засіданні захисник обвинуваченого, слідчий та прокурор виходять з того, що водієм ОСОБА_4 (обвинуваченим у даній справі) було порушено вимоги, в тому числі, п. 16.6 Правил дорожнього руху, відповідно до якого: «16.6. Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч».

При цьому слідчий та прокурор виходили з того, що водій автомобілю «ЗАЗ 1102» ОСОБА_8 рухався, відносно обвинуваченого, у зустрічному напрямку прямо.
Також захисник звернув увагу суду на те, що під час викладення обставин справи в обвинувальному акті слідчим не було враховано висновок повторної автотехнічної експертизи (висновок експерта № 568/15 від 12.10.2015 року), яку він включив лише в розділ витрат на залучення експерта. При проведенні експертизи експертом не було надано відповіді на 6 (шість) з 12 поставлених запитань. При цьому, раніше, саме слідчий визнав, що вказані питання мають суттєве значення для провадження. Запитання.

На думку сторони захисту, питання, які залишилися без відповідей, стосуються саме порушень Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_8 , які фактично були визнані ним під час надання пояснень. В разі отримання відповіді на ці питання буде доведена відсутність порушень вимог Правил дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_4 та як наслідок неможливість його притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України за фактом ДТП, яке відбулося 24.07.2015 року.

Захисник вважає, що в даному випадку слідчий не встановив всіх обставин у справі, які мають значення для її повного, всебічного та об`єктивного розгляду та сформував обвинувальний акт на неправдивих даних.

10.09.2015 року було проведено авто технічну експертизу та надано висновок № 504/15.

Після проведення вказаної експертизи та ознайомлення з її результатами захисником було встановлено, що слідчим ОСОБА_7 було надано експерту вихідні дані, які не відповідають дійсності (тобто неправдиві відомості), а також не надано відеозапис ДТП, та не поставлені питання які мають принципово важливе значення.

Крім того, експерту не було надано всі необхідні документи, передбачені «Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженими Наказом № 53/5.

Так п. 1.7 розділу «Автотехнічна експертиза» встановлено мінімальний перелік документів, які необхідно надавати експерту.

До вказаного переліку входить, в тому числі, протокол відтворення обстановки й обставин події, який не було надано експерту, в зв`язку з його відсутністю та не своєчасним здійсненням такої процесуальної дії.

21.09.2015 року, після отримання висновку експерта, внаслідок виїзду на місце ДТП для відтворення обстановки й обставин події, було встановлено невідповідність вихідних даних, наданих експерту для дослідження, в тому числі невідповідність схеми до протоколу огляду місця ДТП від 24.07.2015 року; невідповідність дійсності вихідних даних наведених слідчим у постанові про призначення експертизи (ширина проїзних частин, найменування автошляхів, профіль дороги на місці ДТП, та ін..).

З урахуванням зазначеного, стороною захисту було подано клопотання про призначення повторної експертизи із зазначенням переліку питань, які необхідно поставити на вирішення експерту.

Зазначене клопотання було обґрунтовано тим, що вказані обставини мають принципово важливе значення для встановлення істини у справі, а також, їх встановлення необхідно для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин події, з урахуванням всіх матеріалів (пояснень, відеозапису, протоколу відтворення обстановки й обставин події та ін.).

Зі змістом та обґрунтуванням вказаного клопотання слідчий погодився та задовольнив його в повному обсязі, зазначивши при цьому у своїй відповіді № 26/4-118 від 24.09.2015 року, що заявлені в клопотанні питання, які необхідно поставити перед експертами, мають суттєве значення для провадження.

12.10.2015 року експертом НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_9 було надано новий експертний висновок за № 568/15, який слідчий не врахував в обвинувальному акті.

За наслідками ознайомлення із зазначеним висновком захисником було встановлено, що на жодне питання, поставлене у клопотанні, яке було задоволено слідчим в повному обсязі, відповідей експертом надано не було.

При цьому, неможливість надання відповідей була обумовлена відсутністю у експерта повноважень щодо вивчення та дослідження відеозапису та відсутністю, на час проведення експертизи, в НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області методики щодо визначення швидкості руху транспортного засобу виходячи з його пошкоджень.

Таким чином, за наслідком проведення експертизи, питання, які мають принципово важливе значення для встановлення істини у справі, залишилися без розгляду та відповіді.

Водночас, під час проведення «повторної» експертизи, експерт знову керувався виключно схемою ДТП, яка була досліджена під час проведення першої експертизи та не відповідає дійсності, що в свою чергу свідчить про не надання слідчим ОСОБА_7 нової, правдивої (дійсної) схеми, складеної під час проведення слідчого експерименту.

На думку захисника, для проведення повторної експертизи, не зважаючи на наявність нових даних встановлених під час досудового розслідування, слідчим знову було надано неправдиві, первинні вихідні дані. Вказані обставини підтверджуються матеріалами експертиз № 504/15, № 568/15, постановами слідчого про їх призначення, наявним у матеріалах провадження протоколу огляду місця ДТП, в якому відображено всі заміри та які не відповідають наданій на експертизу схемою ДТП.

Крім того, під час призначення другої (повторної) експертизи було допущено порушення положень Наказу № 53/5, а саме:

- відповідно до п. 1.2.11 Наказу, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. (Тобто не може бути призначено дві первинні експертизи, як фактично відбулося в даному випадку).

- згідно з п. 3.6 Наказу, в разі призначення експертизи (залучення експерта) для проведення додаткової або повторної експертизи, крім матеріалів, зазначених у пункті 3.3 цього розділу, до експертної установи (експертові) надаються також висновки попередніх експертиз з усіма додатками (фотознімками, порівняльними зразками тощо), а також додаткові матеріали, що стосуються предмета експертизи, які були зібрані після надання первинного висновку.

У разі необхідності проведення додаткової або повторної експертизи у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються мотиви та підстави для її призначення. (Вказані вимоги, виходячи з постанови про призначення експертизи та з висновку експерта № 568/15 не були виконані).

- відповідно до п. 4.14 Наказу висновок експерта складається з обов`язковим зазначенням його реквізитів (найменування документа, дати та номера складання висновку, категорії експертизи (додаткова, повторна, комісійна, комплексна), виду експертизи (за галуззю знань) та трьох частин: вступної (Вступ), дослідницької (Дослідження) та заключної (Висновки).

При цьому, при проведенні додаткових або повторних експертиз зазначаються відомості про первинну (попередні) експертизу (експертизи) (прізвище експерта, назва експертної установи чи місце роботи експерта, номер і дата висновку експертизи, зміст заключних висновків первинної (попередніх) експертизи (експертиз)); зміст питань, які були поставлені перед експертом на додаткове або повторне вирішення, а також мотиви призначення додаткової або повторної експертизи, які зазначені у документі про призначення експертизи (залучення експерта), якщо у ньому такі мотиви відсутні, про це робиться відповідний запис.

Водночас, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що експерту не було надано матеріали первинної експертизи, що в свою чергу є прямим порушенням Наказу № 53/5 від 08.10.1998 року.

Також захисником було зазначено, що при проведенні повторної експертизи (яку слідчий ОСОБА_7 фактично приховав під час складання обвинувального акту, не посилаючись на неї при викладені встановлених, на його думку обставин), неможливість надання відповідей була обумовлена відсутністю у експерта повноважень щодо вивчення та дослідження відеозапису та відсутністю, на час проведення експертизи, в НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області методики щодо визначення швидкості руху транспортного засобу виходячи з його пошкоджень.

Відповідно до п. 1.6 Наказу № 53/5 від 08.10.1998 року за наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в експертній установі за зоною регіонального обслуговування, орган (особа), який (яка) призначає експертизу (залучає експерта), зазначивши відповідні мотиви, доручає її виконання експертам іншої експертної установи.

Пунктом 3.9 зазначеного Наказу встановлено, що якщо необхідно провести експертизу (дослідження) на місці події або огляд об`єкта за його місцезнаходженням, орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта) (замовив(ла) дослідження), повинен(на) забезпечити прибуття експерта, безперешкодний доступ до об`єкта, а також належні умови для його роботи, а в разі потреби викликати учасників процесу або інших осіб. У разі неявки осіб чи їх законних представників, що викликалися, у визначений час на місце події або огляду об`єкта дослідження (огляд) проводиться без їх участі, про що зазначається у висновку.

Як вважає сторона захисту, неможливість конкретним експертом дослідження відеозапису та відсутність у нього певних методик, не можуть бути підставою для не вирішення питань поставлених в постанові про призначення експертизи та не встановлення істини у справі.

З урахуванням вказаних обставин, з метою встановлення всіх обставин у справі, які в тому числі підтверджують відсутність порушень Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_4 , 17.10.2015 року на адресу слідчого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_3 було направлено клопотання з наступними проханнями:

«- вжити необхідних заходів щодо доручення проведення експертизи установою, експерти якої наділені повноваженнями щодо перегляду відеозапису, його вивчення та надання висновку за наслідками його перегляду.

- вжити заходів для надання всіх необхідних даних експерту для надання відповідей на поставлені питання, в тому числі шляхом виїзду на місце події.

Під час проведення експертизи надати експерту останню схему ДТП, складену під час виїзду на місце ДТП під час відтворення обстановки й обставин події».

Водночас, в порушення вимог ч. 1 ст. 220 КПК України відповідь на вказане клопотання не була надана ні слідчим, ні прокурором. Таким чином, клопотання обвинуваченого не було розглянуто органом досудового слідства.

Як зазначає захисник, на час складання обвинувального акта, слідчим не було встановлено обставини, які мають принципово важливе значення для встановлення істини у справі та в тому числі, для підтвердження відсутності у діях ОСОБА_4 порушення Правил дорожнього руху, та відповідно складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме:

- не досліджено відеозапис ДТП, який в свою чергу повно та об`єктивно відтворює обставини ДТП;

- під час проведення експертизи, експерт керувався схемою ДТП, яка не відповідає дійсності та не збігається з викопіюванням (графічним зображенням перехрестя), наданим працівниками ДАІ, а схема, складена під час проведення слідчого експерименту не врахована та не досліджена;

- не встановлено реальну швидкість руху автомобіля «ЗАЗ 1102», яка в своє чергу має важливе значення щодо встановлення моменту виникнення небезпеки для обох водіїв;

- не зважаючи на встановлений факт того, що ДТП відбулося на відстані 2,2 м. за межами проїзної частини, не враховуючи пояснення свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_6 , не надано відповіді на питання чи виконувався ОСОБА_8 маневр під час наближення та перетину перехрестя;

- не проведено експертизи технічного стану автомобіля «ЗАЗ 1102», а слідчий при цьому, виходить з того, що на час ДТП автомобіль, його гальмова та рульова система справна, хоча дані обставини не встановлені та відображаються тільки в поясненнях ОСОБА_8

- також експертом не надано відповіді на інші запитання, які були визнані слідчим ОСОБА_7 такими, що мають суттєве значення для провадження.

Визнавши поставлені питання як такі, що мають суттєве значення для провадження, та не отримавши на них відповіді, слідчим Набокою було складено обвинувальний акт та направлено до суду.

Клопотання щодо вжиття заходів з боку слідчого та прокурора щодо встановлення цих обставин, залишено без розгляду та без відповіді.

Вказані обставини, є підтвердженням не встановлення всіх обставин події, а саме ДТП, яке відбулося 24.07.2015 року, що в свою чергу унеможливлює розгляд справи в суді.

На думку суду, всі перелічені вище обставини, у своїй сукупності, є безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору, в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Керуючись ст. 314, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, повернути прокурору прокуратури м. Запоріжжя як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив.

Суддя ОСОБА_1