Справа № 299/2587/13-к

А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(про повернення апеляційної скарги)

03.02.2016 м. Ужгород
Суддя апеляційного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу, яку подала обвинувачена ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :
вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року

ОСОБА_2 визнано винною і їй призначено покарання :

- за ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України від 05.04.2001 року) у виді позбавлення волі на строк п`ять років ;

- за ч. 4 ст. 364 КК України (в редакції Закону України від 05.04.2001 року) у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на строк три роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченій ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинувачену ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї передбачені п. п. 2 - 4 ч.1 ст.76 КК України обов`язки.

- за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону України від 05.04.2001 року) ОСОБА_2 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на підставі п. 2 ст. 49 та ч. 4 ст. 74 КК України звільнено від відбування призначеного за даною статтею покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_3 визнано винним і йому призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років ;

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України обов`язки.

- за ч. 2 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону України від 05.04.2001 року) ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку зі спливом строків давності, а кримінальне провадження в цій частині закрито.

ОСОБА_4 визнано винним і йому призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років ;

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України обов`язки.

- за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону України від 05.04.2001 року) ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку зі спливом строків давності, а кримінальне провадження в цій частині закрито.

Міру запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вигляді підписки про невиїзд до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Цивільний позов задоволено частково. Ухвалено стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 876729,47 грн., а саме по 292249,15 грн., а також процесуальні витрати в дохід державни в розмірі 47947,18 грн., а саме по 15982,39 грн.

Речові докази оригінали кредитних документів та документи ухвалено зберігати у матеріалах кримінального провадження.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_2 вказує на те, що вирок є незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає до скасування. Вважає, що судом першої інстанції допущені істотні порушення кримінального процесуального закону та неповнота при дослідженні зібраних по справі доказів, викладені у вироку висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалений вирок містить істотні недоліки. Посилається на те, що у порушення вимог ст. 370 КПК України та роз`яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у п. 15 постанови від 29.06.1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» (зі змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 1993 року №3 та від 3 грудня 1997 року №12), суд не дав аналіз усім зібраним у справі доказам, які підтверджують пред`явлене їй, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачення, а обмежився лише зазначенням цих доказів. Також посилається на те, що ні орган досудового слідства, ні суд першої інстанції не виконали вказівки суду апеляційної інстанції, дані в ухвалі від 06.12.2012 року. Вказує й на те, що її незаконно звинуватили передбаченому ч. 2 ст. 364 КК України злочині, оскільки в судовому засіданні не встановлено об`єктивної сторони вказаного злочину та мотиву його вчинення. Крім того, посилається на те, що під час розгляду справи, суд належним чином не дослідив її повноваження як керівника відділення ПриватБанку, хоча саме на це вона звертала увагу, що в судовому засіданні жодними доказами не встановлено, що вона використала завідомо підроблений хоча б один документ та ще й за попередньою змовою організованою групою. Що стосується передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України злочину, то апелянт вказує на те, що жодного доказу її причетності до даного злочину також немає, оскільки грошових коштів від ОСОБА_3 та від інших осіб не отримувала й ніяких незаконних вказівок кому-небудь не давала, й що як органом досудового слідства, так і судом не визначено розміру завданої шкоди. Також посилається на те, що зазначені у вироку показання свідків та обвинувачених не відповідають тим, які останні давали в судовому засіданні. Окрім того, вважає, що суд першої інстанції обґрунтував свій вирок недопустимими доказами, оскільки такі були зібрані до порушення кримінальної справи, тобто до 31.05.2010 року, й що жоден із висновків технічної та почеркознавчої експертизи не можна використати як доказ по даній справі, оскільки дані експертизи проведені з порушенням права обвинувачених на захист. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочинів. Крім того, просить дослідити в ході апеляційного розгляду її повноваження як керівника Іршавського відділення ПриватБанку, допитати обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 ..

Ухвалою судді апеляційного суду Закарпатської області від 14 січня 2016 року апеляційна скарга, яку обвинувачена ОСОБА_2 подала на вирок, залишена без руху. В ухвалі вказується на те, що апеляційна скарга не відповідає вимогам ч. ч. 2, 4, 6 ст. 396 КПК України. Зокрема, в ухвалі вказується на те, що, зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що судом допущено істотне порушення норм кримінального процесуального закону, апелянтом не зазначено у чому саме полягає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Посилаючись в апеляційній скарзі на те, що суд не дав аналіз усім зібраним по справі доказам, які підтверджують пред`явлене ОСОБА_2 обвинувачення, не виконав вказівки апеляційного суду Закарпатської області дані в ухвалі від 06 грудня 2012 року, апелянтом не вказано, яким саме доказам місцевий суд не дав оцінки, які саме відомості (дані) містяться у цих доказах, які саме вказівки апеляційного суду Закарпатської області, дані в ухвалі від 06 грудня 2012 року, не були виконані судом. Крім того, посилаючись в апеляційній скарзі на те, що суд не дослідив повноваження ОСОБА_2 як керівника відділення Приватбанку, хоча саме вона звертала увагу на це, апелянт не зазначила, які саме докази, в яких містяться дані про її повноваження не були досліджені місцевим судом, не приєднала докази які підтверджують факт заявлення нею клопотання; не вказала які відомості, відображені у функціональних обов`язках ОСОБА_2 як керівника відділення Приватбанку, впливають на законність та обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, а також на повноту, всебічність та об`єктивність при дослідженні наданих суду прокурором доказів у підтвердження пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення. Посилаючись в апеляційній скарзі на те, що зазначені у вироку показання свідків та обвинувачених не відповідають тим, які останні давали у судовому засіданні, апелянтом не вказано, показання кого саме зі свідків не відповідають указаним у вироку показанням, які саме відображені у показаннях свідків та обвинувачених відомості не відповідають даним, що ними давались під час розгляду справи. Зазначаючи у прохальній частині апеляційної скарги про допит обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , апелянт не вказала у чому саме полягає неповнота під час допиту вказаних вище осіб, які порушення вимог КПК України були допущені при дослідженні цих доказів. Зазначаючи про те, що суд першої інстанції обґрунтував вирок недопустимими доказами, апелянтом не вказано яким саме вимогам КПК 1960 року не відповідають зібрані по справі докази, і не враховані вимоги Розділу ХІ Перехідних положень КПК України. У прохальній частині апеляційної скарги не зазначено на підставі якої норми КПК України апеляційний суд зобов`язаний закрити кримінальне провадження щодо неї. Заявляючи клопотання про дослідження доказів, апелянтом не вказано у чому саме полягає неповнота при дослідженні доказів місцевим судом, і які обставини необхідно з`ясувати шляхом дослідження вказаних апелянтом доказів. Крім того, апелянт додала до апеляційної скарги 4 її копії, що в порушення вимог ч. 6 ст. 396 КПК України, унеможливлює надіслання копій апеляційної скарги всім учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга, в якій міститься вимога про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу злочинів, і яких, окрім апелянта (обвинуваченої), є ще 101 (прокурор, представник цивільного позивача, 2 обвинувачені, 3 захисники, 94 потерпілі).

Апелянту надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги - 10 (десять) днів із дня отримання копії даної ухвали.

Усуваючи недоліки апеляційної скарги, обвинувачена ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та 101 її копію, у кількості необхідній для вручення всім учасникам розгляду, інтересів яких така стосується.

Перевіривши апеляційні скарги, у тому числі апеляційну скаргу, яка подана за результатами виконання вказівок, даних в ухвалі апеляційного суду від 14.01.2016 року, на відповідність їх вимогам ст. 396 КПК України, суд приходить до висновку про те, що подана 29.01.2016 року апеляційна скарга ОСОБА_2 також не відповідає вимогам ч. ч. 2, 3 цієї статті, що апелянтом не усунуто недоліки апеляційної скарги вказані в ухвалі від 14 січня 2016 року недоліки.

Дослідивши доводи викладені в апеляційній скарзі, яка надійшла до місцевого суду 14 грудня 2015 року (далі вперше подана апеляційна скарга), та апеляційній скарзі, яка подана за результатами усунення недоліків (далі - повторно подана апеляційна скарга), приходжу до висновку про те, що текст повторно поданої апеляційної скарги є дослівним відтворенням тексту вперше поданої апеляційної скарги, з тими ж розділовими знаками, орфографією та помилками : відповідно, а. с. 1- 12 вперше поданої апеляційної скарги ; а.с. 1-11 повторно поданої за результатами усунення недоліків апеляційної скарги, за винятком викладеного у повторно поданій апеляційній скарзі на сторінці 3 посилання на передбачене ч. 1 ст. 412 КПК України «істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Наведені порушення вимог закону судом першої інстанції перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення». На сторінці 5 апеляційної скарги міститься наступне твердження : в оскаржуваному вироці не зазначено з показами яких саме потерпілих не узгоджуються мої покази. Жоден з потерпілих у судовому засіданні не вказував, що моїми діями їм нанесено матеріальну чи моральну шкоду. На мою думку ці особи безпідставно визнані потерпілими. Як можна приймати до уваги покази свідка ОСОБА_5 , яка працювала касиром у Банку і повинна нести відповідальність поряд з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і вона є зацікавленою особою, у тому, щоб оговорити мене». На сторінці 6 апеляційної скарги зазначено : якраз з`ясування цих обставин дало б можливість встановити суду істину по справі». На сторінці 9 апеляційної скарги зазначено наступне : порушено наше право при призначенні експертизи на сформулювання своїх питань на вирішення експертам і право заявляти клопотання про призначення експертиз певним експертним установам чи експертам».

У тому числі, суд приходить до висновку про те, що апелянтом не усунуто недоліки апеляційної скарги, зокрема, в апеляційній скарзі не зазначено у чому саме полягає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону ; не вказано, яким саме доказам місцевий суд не дав оцінки і які саме відомості (дані) містяться у цих доказах ; які саме вказівки апеляційного суду Закарпатської області, дані в ухвалі від 06 грудня 2012 року, не були виконані судом ; не зазначено, які саме докази, в яких містяться дані про її повноваження не були досліджені місцевим судом, а також не приєднано доказів, які підтверджують факт заявлення нею клопотання ; не вказано які відомості, відображені у функціональних обов`язках ОСОБА_2 як керівника відділення Приватбанку, впливають на законність та обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, а також на повноту, всебічність та об`єктивність при дослідженні наданих суду прокурором доказів у підтвердження пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення; не вказано, показання кого саме зі свідків не відповідають указаним у вироку показанням ; які саме відображені у показаннях свідків та обвинувачених відомості не відповідають даним, що ними давались під час розгляду справи ; не вказано у чому саме полягає неповнота під час допиту обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , а також які порушення вимог КПК України були допущені при дослідженні цих доказів ; не вказано яким саме вимогам КПК 1960 року не відповідають зібрані по справі докази ; не вказано у чому саме полягає неповнота при дослідженні доказів місцевим судом, і які обставини необхідно з`ясувати шляхом дослідження вказаних апелянтом доказів, а також з яких питань апеляційний суд повинен допитати обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 .. Посилаючись в апеляційній скарзі поданій за результатами усунення недоліків на те, що «порушено наше право при призначенні експертизи на сформулювання своїх питань на вирішення експертам і право заявляти клопотання про призначення експертиз певним експертним установам чи експертам», апелянтом не вмотивовано у чому саме полягають неповнота та порушення вимог КПК 1960 року та КПК України при проведенні експертних досліджень, не вказано при призначенні та проведенні яких саме експертиз не дотримані вимоги закону при призначенні експертних досліджень (не зазначено які саме питання необхідно поставити перед експертами ).

Відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, установивши, що особа в установлений строк не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, повертає її апелянту.

У зв`язку з вищевикладеним, вважаю, що апеляційна скарга, яку подала обвинувачена ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст. 396 КПК України, що апелянтом не у повному обсязі усунуто недоліки, зазначені в ухвалі апеляційного суду від 14 січня 2016 року про залишення апеляційної скарги без руху, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст. 396, 399, 418 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подала обвинувачена ОСОБА_2 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року, повернути апелянту разом з усіма доданими до неї матеріалами, а також надіслати їй копію даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців із моменту її отримання.

Суддя ОСОБА_6 Стан