Справа № 744/1014/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/22/2016
Категорія - 286 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000051, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000051 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Семенівка Чернігівської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст.286 КК України, повернутий прокурору відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 , як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Направляючи справу прокурору для усунення недоліків, які були допущені під час складання обвинувального акту, суд мотивував своє рішення тим, що в порушення п. 13 ч. 1 ст.3, п.5 ч.2 ст. 291 КПК України що відсутність твердження про вчинення особою діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, і таким чином не висунення обвинувачення особі в порядку, встановленому КПК України, в подальшому є перешкодою для ухвалення будь-якого вироку. У викладі фактичних обставин кримінального правопорушення зазначено, що ОСОБА_8 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, проте у переліку порушень, які стали причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП, посилання на порушення вимог п 2.9 «а» Правил дорожнього руху України відсутнє. Крім того, в обвинувальному акті неправильно визначено статус ОСОБА_8 , як підозрюваного, а не як обвинуваченого, як того вимагає закон.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Доводи своєї апеляційної скарги мотивує тим, що в обвинувальному акті, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 у першому абзаці міститься правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Посилається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи своє рішення, керувався лише п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не посилаючись на п.2 ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто фактично визнав, що статус ОСОБА_8 як підозрюваного в обвинувальному акті визнано вірно та це не є підставою повернення обвинувального акта прокурору. Вказує на те, що суд вийшов за межі ст. 314 КПК України та надав юридичну оцінку обставинам справи та доказам, без дослідження яких фактично стверджував у своїй ухвалі, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 призвів до ДТП.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити з вказаних в ній підстав, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із положеннями пункту третього частини третьої статті 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Під час підготовчого судового засідання судом встановлені такі порушення вимог КПК України, які можуть вплинути на оперативність, неупередженість та виконання завдань кримінального провадження щодо застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, згідно з вимогами пунктів 5 частини другої статті 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Враховуючи такі вимоги кримінального процесуального закону, колегія суддів не може погодитись з твердженням апеляційної скарги прокурора в тій частині, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам статті 291 КПК України, зокрема пункту п`ятому частини другої вказаної статті .

З обвинувального акту вбачається, що 25 лютого 2015 року приблизно о 17 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «ВАЗ - 210994 - 20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Семенівка, зі сторони вул. Шевченка в напрямку вул. Пряма.

Рухаючись у вказаному напрямку, біля будинку № 19 по вул. Ч. Площа м. Семенівка, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), 2.9 а) (водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди , яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) Правил дорожнього руху України та здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , яка рухалась у попутному напрямку.

У результаті дорожньо - транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньо - черепної травми з переломом кісток основи та склепіння черепа від яких померла в приміщенні Семенівської ЦРЛ.

Далі, за змістом обвинувального акту, вказано порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. п. 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Своїми необережними діями, які виразились в порушенні Правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

З обвинувального акту слідує, що в ньому викладені лише встановлені обставини кримінального правопорушення, однак не зазначено твердження про те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні конкретного кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порушення п.13 ч. 1 ст. 3, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо відсутності твердження про вчинення особою діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, і таким чином не висунення обвинувачення особі в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, в подальшому є перешкодою для ухвалення будь-якого з видів вироків.

Формулюючи обвинувачення при кваліфікації дій ОСОБА_8 , слідчий і прокурор не зазначили в обвинувальному акті норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано ОСОБА_8 , хоча диспозиція сформульованих в ст.286 КК України норм є бланкетною, обмежившись лише фразою «які виразились в порушенні Правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту».

Доводи апеляційної скарги прокурора в тій частині, що в обвинувальному акті на 3 аркуші у першому абзаці міститься правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність суперечать змісту обвинувального акта.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора на той факт, що суд вийшов за межі ст. 314 КПК України та надав юридичну оцінку обставинам справи та доказам, без дослідження яких фактично стверджував у своїй ухвалі, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 призвів до ДТП, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки зазначене в ухвалі не є оцінкою правильності кваліфікації дій обвинуваченого, а стосується конкретизації пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, з метою законного, обґрунтованого та оперативного судового розгляду з дотриманням всіх прав, як обвинуваченого так і інших учасників судового розгляду.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість вказівки суду що в обвинувальному акті неправильно визначено статус ОСОБА_8 як підозрюваного, а не як обвинуваченого - заслуговують на увагу, оскільки згідно ч.2 ст.42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Семенівського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 прокурору є обґрунтованою та законною і скасуванню, як про це йдеться в апеляційній скарзі прокурора, не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час судового розгляду в суді першої інстанції, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 371, 372, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_8 прокурору без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4