Єдиний унікальний номер 243/3755/15-к
Номер провадження 11-кп/775/122/2015

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання: ОСОБА_4

за участю:

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську приміщенні Апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження № №0000660 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Горлівка, Донецької області, українця, гр-на України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: в АДРЕСА_1 , тимчасово мешкав АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 260 ч. 2 КК У країни, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2015 року.

ВСТАНОВИВ:

Вироком ОСОБА_8 визнано винним та призначене покарання за ч. 2 ст. 260 КПК України до 3 років позбавлення волі.

Згідно з вироком на початку квітня 2014, на території Донецької області України, невстановленими особами, частина яких є громадянами Російської федерації, для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної «Донецької народної республіки» було створено, непередбачене законами України, збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну; було озброєне вогнепальною зброєю, вибухівкою, мало тяжке військове озброєння та військову техніку.

Крім того, в зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва. У 20-х-числах липня 2014р., точну дату встановити у ході судового слідства не було можливим, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законами України збройного формування, прибув на блок пост, який розташований біля мосту через р. Лугань, в кінці вулиці Маршала Недєліна, в сел. Байрак, Калінінського р-ну, м. Горлівка, Донецької обл., де добровільно вказав свої анкетні дані невстановленим слідством особам, які знаходились на вказаному блокпості незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», тим самим підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному військовому формуванні.

В подальшому ОСОБА_8 разом з іншими невстановленими бійцями територіальної оборони м. Горлівка Донецької області для участі у незаконному збройному формуванню, пройшов початкову бойову підготовку, після чого йому передали у використання вогнепальну зброю - автомат Калашнікова з боєприпасами до нього. Шалатонов отримавши зброю та камуфляжу форму з шевронами «ДНР», тим самим підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні.

Продовжуючи протиправну діяльність, ОСОБА_8 , разом з іншими невстановленими особами незаконного збройного формування, в період часу з кінця липня 2014р. по вересень 2014р., чергував на блокпості самопроголошеної «ДНР», розташованого біля мосту через р. Лугань, в кінці вулиці Маршала Недєліна, в сел. Байрак, Калінінського р-ну, м. Горлівка, Донецької обл., та виконував поставлені бойові задачі: перебувати зі зброєю разом з іншими бійцями територіальної оборони «ДНР» безпосередньо на вказаному блокпосту та поблизу розташованої місцевості зупиняти та доглядати автотранспорт, який уїжджав на територію та виїжджав з неї. Протиправні дії ОСОБА_7 носили тривалий характер та виразились у активній участі в діяльності непередбачених законами України збройних формувань.

На вирок суду захисник ОСОБА_6 подав апеляцію, згідно доводів якої захист вважає, що суд, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, порушив вимоги п.З. ч.І, ч. 2 ст. 65 КК України. Не врахував всі обставини, які пом`якшують покарання, та надають підстави для застосування до ОСОБА_7 покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, а саме те, що: обставин, які обтяжують провину обвинуваченого не встановлено; обставинами, які пом`якшують провину обвинуваченого є, - визнання вини, співпраця зі слідством і судом, щире каяття, добровільне припинення кримінальної правопорушення, відсутність судимості, а також те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання поза зоною АТО, де мешкає разом із сім`ю і має на утриманні малолітню доньку, за місцем проживання характеризується позитивно. Вважає, що його виправлення можливе без позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 який просив задовольнити його апеляцію, прокурора який наполягав залишити апеляцію без задоволення, а вирок без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 , та засудив його за скоєний злочин. У цієї частині вирок апелянтом не оскаржується, а тому, згідно з вимогами ст. 404 КПК України, у цієї частині законність вироку колегією суддів не перевіряється

При визначенні міри покарання ОСОБА_8 , суд 1 інстанції враховує загальні обставини, при призначені покарання, передбачені ст. 65 КК України, при цьому послався на ті які вказані і в апеляції захисника. Тобто врахував характер та ступень загальної небезпеки скоєного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який на даний час не має постійного місця проживання. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено. Обставини, що пом`якшують покарання є активне сприяння розкриттю обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні. Крім того, суд взяв до уваги саму особу обвинуваченого, який за останнім місцем мешкання характеризується задовільно (а.с.36,37), раніше до кримінальної відповідальності не притягався (а.с.35), у лікаря-нарколога та лікаря- психіатра на обліку не перебуває (а.с.40), тяжких наслідків від скоєного ним злочину не настало, на протязі всього слідства по справі давав стабільні пояснення, що привело до оперативного розслідування та розгляду даного кримінального провадження, що дало суду можливість призначити мінімальну міру покарання, передбачену частиною 2 статті 260 КК України.

Суд 1 інстанції не врахував при призначені покарання щире каяття обвинуваченого, добровільне припинення кримінальної правопорушення, та те що він має на утриманні малолітню доньку. Між тим, наявність цих обставин, які пом`якшують покарання, не впливало на призначене обвинуваченому покарання, оскільки воно є за своїм видом та розміром справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 . Підстав для застосування до призначеного покарання вимог ст. 75 КК України немає.

За таких обставин суд ухвалив законний і обґрунтований вирок.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407,409 КПК України, колегія суддів-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

На вирок можуть бути подані касаційні скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії вироку.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області