Єдиний унікальний номер 220/447/15-к
Номер провадження 11-кп/775/126/2015

УХВАЛА

Іменем України

28 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_5 ,

неповнолітнього: ОСОБА_6 ,

законного представника

неповнолітнього: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську з застосуванням відео конференції кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Великоновосілківського району Донецької області ОСОБА_9 на ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12 травня 2015 року, якою до

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопетриківка, Великоновосілківського району Донецької області, українця, громадянина України, учня 7-го класу Новопетриківської ЗОШ 1-3 ступенів, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 185 ч. 3 КК України, як особи, яка не досягла віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, застосований примусовий захід виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки, а саме обмежити його перебування поза домівкою з 20 години до 06 години наступного дня. Визначений строк дії даного виду примусового заходу виховного характеру терміном на 1 рік, який відраховувати з дня постановлення ухвали суду.

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до ухвали Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12 травня 2015 року, 03.02.2015 року, приблизно о 16 годині, неповнолітній ОСОБА_6 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність та неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою викрадення чужого майна з будинку АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_11 , достовірно знаючи, що в ньому на зазначений час ніхто не мешкає, прийшли до нього. Реалізуючи свій злочинний намір, вони, діючи умисно із корисливих мотивів, зайшли на подвір`я вищевказаного будинку, ОСОБА_10 витягнув з віконної рами скло, після чого ОСОБА_6 через виниклий віконний отвір проник до приміщення будинку та відчинив вхідні двері будинку, через які Лобода також проник до приміщення будинку, де вони разом, демонтували чавунну плиту двохконфорочну з кільцями, вартістю на момент вчинення злочину 125,70 грн., а також чавунну плиту пічну (глуху), вартістю 38,60 грн. Таємно викравши зазначене майно, вони з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 164,30 грн.

Крім того, 04.02.2015 року, приблизно о 16 годині, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , з метою викрадення чужого майна з будинку АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_12 , будучи обізнаними, що в будинку ніхто не мешкає, прийшли до нього. Реалізуючи свій злочинний намір, вони, діючи умисно із корисливих мотивів, повторно, зайшли на подвір`я вищевказаного будинку, при цьому ОСОБА_10 відкрив створу віконної рами, після чого ОСОБА_6 через віконний отвір проник до приміщення будинку, а за ним і ОСОБА_10 . Разом вони демонтували чавунну пічну плиту, двохконфорочну з кільцями, вартістю 169,50 грн. та чавунну пічну плиту, двохконфорочну з кільцями, вартістю 146,65 грн. і з викраденим з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 316,15 грн.

На вказану ухвалу суду прокурором прокуратури Великоновосілківського району Донецької області ОСОБА_9 була подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою до ОСОБА_6 застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_7 терміном на 2 роки. Вважає, що вказана ухвала є незаконною у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме п. 1 ч. 1 ст. 413, п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК України. Вказує, що 24.03.2015 року до суду направлено клопотання слідчого СВ Великоновосілківського РВ ГУМВС України в Донецькій області, погоджене з прокурором по кримінальному провадженню щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 , який на момент вчинення кримінального правопорушення не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_7 строком на 2 роки.

Зазначає, що в мотивувальній частині своєї ухвали від 12.05.2015 року суд зазначив про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері, проте, у резолютивній частині ухвали суд застосовує до неповнолітнього ОСОБА_6 , примусовий захід виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки строком на 1 рік. Доводів щодо недоцільності застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері та підстав для обрання іншого примусового заходу виховного характеру в своїй ухвалі не ОСОБА_13 застосувати примусові заходи виховного характеру у виглядів. Просить ухвалу суду скасувати, постановити свою ухвалу, за якою до неповнолітнього ОСОБА_6 застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_7 терміном на 2 роки.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_7 та неповнолітнього правопорушника ОСОБА_6 , які не заперечували проти апеляції, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати в частині застосування виду примусового заходу виховного характеру, призначивши примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд його матері, з таких підстав.

Оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість ухвали в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що в судовому засіданні знайшло підтвердження, що вищезазначене суспільно-небезпечне діяння було вчинено саме неповнолітнім ОСОБА_6 . Із свідоцтв про народження неповнолітнього правопорушника ОСОБА_6 та встановлених в судовому засіданні обставин вбачається, що на час вчинення вищезазначеного суспільно-небезпечного діяння, він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння.

На думку колегії суддів, при вирішенні питання про застосування до Дашивця примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері з обмеженням дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки, суд правильно врахував ті обставини, що неповнолітній раніше не вчиняв суспільно-небезпечні діяння, за місцем проживання та навчання характеризується задовільно, на обліку в КМСД Великоновосілківського РВ ГУМВС України і службі у справах дітей Великоновосілківської РДА не перебуває, а також той факт, що його матір завірила суд, що буде здійснювати належний контроль за виправленням та перевихованням дитини, яка продовжує навчання у 7 класі Новопетриківської ЗОШ.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, в резолютивній частині ухвали суд вказав про задоволення клопотання слідчого, але при цьому зазначив лише про застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 примусовий захід виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки, а саме обмежити його перебування поза домівкою з 20 години до 06 години наступного дня, терміном на 1 рік. При цьому, ніяких доводів щодо недоцільності застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері, як це обговорювалось під час кримінального провадження та зазначено в мотивувальній частині ухвали, та підстав для обрання іншого примусового заходу виховного характеру в своїй ухвалі не навів, тобто допустив протиріччя.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність полягає у незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд, окрім іншого, з`ясовує чи слід застосовувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру, і якщо слід, то який саме.

Таким чином, на думку колегії суддів, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню в частині обрання неповнолітній особі ОСОБА_14 , яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, примусових заходів виховного характеру, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити нову ухвалу, якою до неповнолітнього ОСОБА_6 застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_7 терміном на два роки. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні матір неповнолітнього ОСОБА_15 , ОСОБА_7 обіцяла суду, що буде здійснювати належний контроль за виправленням та перевихованням дитини, яка продовжує навчання у 7 класі Новопетриківської ЗОШ.

На думку колегії суддів, неповнолітній ОСОБА_6 знаходиться в такому віці, що потребує догляду батьків і для нього недостатньо застосування заходу виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки без контролю дорослих.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12 травня 2015 року щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , скасувати в частині застосування виду примусового заходу виховного характеру.

Застосувати до ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 185 ч. 3 КК України, як особи, яка не досягла віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_7 терміном на два роки.

Визначений строк дії даного виду примусового заходу відраховувати з дня постановлення ухвали суду.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді