Справа № 127/1678/15-к
Провадження №11-кп/772/600/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщені суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець

м. Могилів-Подільський Вінницької області,

зареєстрований в АДРЕСА_1 ,

фактично проживаючий в

АДРЕСА_2 , громадянин України, раніше

не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, з призначенням покарання у виді 2-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3, ч.1 ст. 76 КК України, які зазначені у вироку.

Вирішено долю речових доказів та питання про судові витрати.

Згідно вироку ОСОБА_8 19.09.2014 року біля 11.00 години під час спілкування з ОСОБА_9 , в приміщенні рієлторської контори «Інтекскомпані» за адресою м. Вінниця, вул. 1-го Травня, 7, побачив в неї в руках мобільний телефон марки «LG» (ІМЕІ НОМЕР_1 ) в корпусі чорного кольору з прозорим чохлом, абонентський номер ( НОМЕР_2 ). В цей час у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на відкрите викрадення даного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, умисно та відкрито ОСОБА_8 вирвав з рук ОСОБА_9 зазначений мобільний телефон вартістю, згідно висновку експерта № 998 від 25.11.2014 року, 950 гривень. Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_8 зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій шкоду на зазначену суму.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вважає призначене його підзахисному покарання занадто суворим, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано всіх пом`якшуючих обставин, зокрема, активного сприяння обвинуваченого у розкритті злочину, також не врахована протиправність дій самої потерпілої ОСОБА_9 , яка разом з іншими працівниками рієлторської контори «Інтекскомпані» шахрайським шляхом, під приводом надання послуг житла, заволодівала коштами людей, в тому числі заволоділа і коштами обвинуваченого в розмірі 1000 грн. Адвокат просить врахувати ці пом`якшуючи обставини, вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання змінити та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Заслухавши доповідь судді, виступи в дебатах: захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які повністю підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення скарги та вважав вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції переглядаються судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції проведений у спрощеному порядку, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Свою вину у вчиненому ОСОБА_8 визнав повністю, надав суду відповідні пояснення, при цьому фактичні обставини, юридична кваліфікація його дій та доведеність вини ніким не оспорювалися.

При призначенні ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України, суд першої інстанції в повній мірі дотримався положень ст.65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення кримінального покарання", відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом обґрунтовано враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем навчання характеризується негативно, офіційно на працює, сукупність пом`якшуючих його покарання обставин, зокрема, щире каяття, добровільне відшкодування збитків, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, а також відсутність обтяжуючих обставин.

Висновки суду щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання в межах санкції Закону, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, переконливо і належним чином мотивовані у вироку, вони відповідають матеріалам провадження, підтверджуються зібраними доказами, а тому апеляційний суд з ними погоджується і вважає таке покарання для ОСОБА_8 необхідним і достатнім.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України перелік пом`якшуючих покарання винного обставин, зазначених в ч.1 цієї статті, не є вичерпним.

Разом з тим, доводи адвоката ОСОБА_7 щодо активного сприяння його підзахисного у розкритті злочину колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки захистом не доведено в чому саме полягало таке сприяння, які активні дії вчиняв обвинувачений для розкриття злочину. Відсутні такі дані і в матеріалах провадження. Посилання же адвоката на те, що ОСОБА_8 не заважав досудовому слідству і повністю визнав провину, навпаки, може свідчити лише про пасивність його поведінки.

Твердження захисту про наявність протиправної поведінки з боку потерпілої ОСОБА_9 не може бути врахована судом в якості пом`якшуючої покарання винного обставини, оскільки ця обставина не доведена матеріалами справи, а тому є лише припущенням апелянта. Надані адвокатом і досліджені в ході апеляційного розгляду, за його клопотанням, нові докази листи Вінницького міського відділу УМВС України від 06.08.2015 року теж не свідчать про таку поведінку особисто потерпілої ОСОБА_9 стосовно обвинуваченого, не встановлюють її вини в будь-яких діях і взагалі носять виключно інформаційний характер на запити адвоката де прізвище ОСОБА_9 навіть не згадується.

Що стосується характеризуючих обвинуваченого даних з якими не згодні ОСОБА_8 та його адвокат (а.с.48), то вони обґрунтовано взяті до уваги і враховані судом при призначенні покарання, оскільки ніяких інших таких даних про особу винного ні органом досудового слідства ні стороною захисту не надано.

Враховуючи розмір заподіяних обвинуваченим матеріальних збитків потерпілої ОСОБА_9 на суму 950 грн., відшкодування яких відбулося фактично за сприянням працівників міліції у поверненні їй викраденого мобільного телефону, призначення засудженому покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. (50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), як просить адвокат, на думку колегії суддів, було б явно не справедливим і не логічним.

Таким чином, підстав для визнання вищевказаних апелянтом обставин в якості пом`якшуючих покарання винного та підстав для зміни вироку немає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:
З оригіналом вірно: