В И Р О К
іменем України
"20" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000819 від 22.09.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деребчин, Шаргородського р-ну, Вінницької обл., громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, працює водієм у СПД ОСОБА_5 , холостого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:
Суд визнав доказаним, що 21 вересня 2015 року об 11 годині 15 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Форд-Транзит» д.н.з. НОМЕР_1 , розпочав рух заднім ходом по тротуару, вздовж будівлі № 6 по проспекту Миру в м. Києві, де в цей час позаду вказаного автомобіля по тротуару рухалась пішохід ОСОБА_6 .

Під час руху водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог п.п. 2.3.б), 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Порушення вищевказаних вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_4 виразилось в тому, що він керуючи технічно справним автомобілем «Форд-Транзит» д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху заднім ходом, не переконався, що це не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, рухаючись заднім ходом проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не звернувся за допомогою до інших осіб, для забезпечення безпеки дорожнього руху, в наслідок чого, на тротуарі, навпроти будинку № 6 по проспекту Миру в м. Києві скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Порушення вимог п.п. 2.3.б), 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідків.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю, дав покази про обставини скоєння кримінального правопорушення.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що дійсно 21 вересня 2015 року приблизно об 11:15 годині, керуючи автомобілем «Форд-Транзит» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по проспекту Миру в м. Києві, на тротуарі здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 . Обвинувачений кається у вчиненому, зазначив, що відшкодував потерпілій 18 000 гривень на її лікування; просить суд не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки робота водієм є його єдиним джерелом доходу, врахувавши, що раніше він не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення дорожньо-транспортних пригод.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів відносно особи обвинуваченого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показами, щирим каяттям у скоєному.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, так як він своїми діями, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення дорожньо-транспортних пригод.

Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає визнання своєї вини, щире каяття в скоєному.

Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому суд, з врахуванням його особи, вважає за вірне обрати ОСОБА_4 міру покарання у виді обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами, що буде достатнім для його виправлення та перевиховання. Разом із тим, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків згідно п.п. 2-4 ст. 76 КК України. Вирішуючи питання щодо незастосування ОСОБА_4 додаткової міри покарання, суд приймає до уваги що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності за вчинення дорожньо-транспортних пригод, має єдине джерело доходу, працюючи водієм-професіоналом.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2(два) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 368 (триста шістдесят вісім) гривень 28 копійок за проведення автотехнічної експертизи № 564ат від 19.10.2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: