У Х В А Л А

05.01.2016 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря: ОСОБА_2 ,
з участю сторін та учасників кримінального провадження
прокурора ОСОБА_3 ,
особи, що подала заяву потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7

розглянувши в відкритому засіданні в залі суду в м.Жмеринка заяву ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, що внесене до єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000799 від 14.09.2015 року за фактом нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , що визнана потерпілою у кримінальному провадженні №0000799 від 14.09.2015 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, 25.12.2015 року звернулась до суду із заявою про відвід процесуального керівника у даному кримінальному провадженні прокурора Жмеринської місцевої прокуратури юриста другого класу ОСОБА_3 .
Заява про відвід мотивована тим, що ОСОБА_3 здійснює процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні з 14.09.2015 року та досудове розслідування здійснюється понад три місяці, з неефективним використанням часу, що дає можливість винній особі уникати кримінальної відповідальності, а потерпілій зносити моральні страждання. Потерпіла, зокрема вважає, що в діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки злочинів, передбачених ст.ст. 122, 296 КК України. Подія злочину відбулась 13.09.2015 року, коли близько 22.30 години, незнайомий раніше ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, у під`їзді будинку АДРЕСА_1 , почав висловлюватись на її адресу нецензурною лайкою. Після цього, наздогнав потерпілу на вулиці та безпричинно завдав удар в правий бік тулубу, внаслідок чого остання втратила рівновагу, впала на ліву руку та отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №176 від 21.09.2015 року віднесені до тілесних ушкоджень легкого та середнього ступеня тяжкості. В ході досудового розслідування вчинено всі необхідні дії для доведення вини ОСОБА_6 , допитано свідків, потерпілу, проведено слідчі експерименти та пред`явлення особи, зібрано характеризуючі документи, оглянуто цифрові носії із відеозаписами, однак 30.11.2015 року прокурором ОСОБА_3 повідомлено про підозру ОСОБА_8 виключно за ч.1 ст. 122 КК України, однак рішення про направлення кримінального провадження до суду із обвинувальним актом не прийнято. Натомість прокурором ОСОБА_3 винесено постанову про призначення по справі додаткової судово-медичної експертизи без належного обґрунтування її проведення, що свідчить про його зацікавленість та сподівання отримати інші результати на користь підозрюваного, а не потерпілої. Такі висновки ОСОБА_4 робить із тексту описової частини постанови прокурора про призначення додаткової експертизи, де вказано підству призначення повторної експертизи - з метою з`ясування можливості отримання ОСОБА_4 наявних у неї тілесних ушкоджень, відповідності їх локалізації механізму їх спричинення, при обставинах, на які остання вказує у своїх показаннях. Фактично прокурором продубльовано ті ж самі питання, на які чітко надано відповіді у висновку №176 від 21.09.2015 року, що розцінюється потерпілою як затягування часу на користь підозрюваного в надії отримати інший висновок та закрити кримінальне провадження. Вважає, що в чинному КПК України відсутня можливість призначення повторних та додаткових експертиз, а із поставлених питань вбачається, що прокурором призначена саме повторна експертиза без наявності відповідних підстав. Крім того прокурор ОСОБА_3 при ознайомленні потерпілою із матеріалами кримінального провадження у прокуратурі Жмеринського району радив погодитись на умови ОСОБА_6 та отримати від нього компенсацію у розмірі 3000 грн. на умох подальшої відмови від обвинувачення, що обурило потерпілу, однак вона не надала тоді цьому значення. Крім того ОСОБА_3 неодноразово запитував потерпілу про суму відшкодування, яку вона бажає висвітлити у цивільному позові до ОСОБА_6 та наполягав на те, що така сума не може бути значною, бо її ніхто не відшкодує. На даний час потерпіла не має жодної довіри до прокурора Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , який здійснює нагляд за додержанням законності під час досудового розслідування кримінального провадження №0000799 від 14.09.2015, вважає його дії упередженими, спрямованими на затягування часу, недотримання розумних строків розслідування, поліпшення становища підозрюваного тай навіть створення умов для уникнення ним відповідальності. На підставі ст.ст. 56 ч.1 п.4, 77 ч.1 п. 3, 81 ч.2 КПК України просить заяву задовольнити та відвести прокурора ОСОБА_3 від участі у кримінальному провадженні №0000799 від 14.09.2015.
У судове засідання, що призначене на 30.12.2015 року заявниця ОСОБА_4 не з`явилась, надала суду заяву, у якій, посилаючись на зайнятись своїх представників просила відкласти розгляд заяви.
У судовому засіданні 05.01.2016 року ОСОБА_4 заяву підтримала, суду пояснила, що вона за вказівкою своїх представників сама з`явилась для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження до приміщення прокуратури в м.Жмеринка, однак прокурор ОСОБА_3 надавши матеріали, повідомив, що в приміщенні відсутні засоби для копіювання документів, тому вона розхвилювалась, адже є інвалідом другої групи та після отриманої травми внаслідок злочину сама не може достатньо себе обходити, змушена була телефонувати дочці, яка із зятем приїхали в м.Жмеринку та були присутні в кабінеті прокурора ОСОБА_3 при ознайомленні із матеріалами кримінального провадження. Під час ознайомлення прокурор ОСОБА_3 з власної ініціативи та неодноразово намагався повідомити потерпілій, що дана справа може бути закрита, якщо вона із потерпілим примиряться, чи не заперечують вони порозмовляти із іншою стороною, який розмір відшкодування вони бажають. Після ознайомлення до потерпілих стали поступати дзвінки від особи, яка назвалась матір`ю обвинуваченого та запропонувала три тисячі гривень. Тоді потерпіла хотіла заявити відвід прокурору, але чекала примирення. Сума відшкодування її не влаштувала, примирення не досягли. Більше прокурора вона не бачила, із ним не спілкувалась, а 25.12.2015 року подала заяву про відвід, яку їх склав її представник.
Особа, якій заявлено відвід - прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 щодо вирішення заяви поклався на розсуд суду, однак обставини, що викладені в заяві заперечив. Зокрема ним жодним чином не порушено строки досудового розслідування кримінального провадження, оскільки відповідно до ст. 219 КПК України двомісячний строк досудового розслідування починає перебіг у даному кримінальному провадженні з 30.11.2015 року з часу оголошення ОСОБА_6 підозри. Ним дійсно постановою від 22.12.2015 року призначено додаткову судово-медичну експертизу, оскільки висновок експерта № 176 від 15.09.2015 року не дав відповіді щодо механізму отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 без відповідних слідчих експериментів та матеріалів кримінального провадження. В постанові він дійсно продублював ті самі питання, що є механічною помилкою, однак його цікавила відповідь на питання щодо механізму отримання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. На даний час йому надійшла вичерпна відповідь, висновок експерта є повним та кримінальне провадження найближчим часом буде спрямоване до суду. У проекті постанови, що надана слідчим потерпілій стороні відсутній його підпис, а тому її текст може мати описки, які у сунуті ним надалі. Ним було задоволено більшість клопотань потерпілої сторони, що заявлені в ході досудового розслідування. Щодо будь-якого впливу на потерпілу щодо примирення, з`ясування розміру цивільного позову, його заниження, вказані обставини заперечив, вказав, що він лише виконав свій обов`язок роз`яснити стороні потерпілої право на примирення у справі приватного обвинувачення, механізм такого примирення. Вплинути на розмір заявленого цивільного позову він не має жодної можливості.
У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_4 у №0000799 від 14.09.2015 заяву про відвід підтримав, суду пояснив, що ним та адвокатом Таксером було укладено угоду на представництво потерпілої у вказаному кримінальному провадженні. Йому було відому про дату ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, але оскільки вони були зайняті, то потерпіла пішла знайомитись із матеріалами кримінального провадження самостійно та мала виготовити копії за їх проханням. Як відбувалось ознайомлення із матеріалами кримінального провадження представнику не відомо. Проект заяви про відвід виготовлявся ним зі слів потерпілої. Дані брались із наявних у нього копій. Вважає, що прокурор не має права впливати на потерпілих. Цивільний позов не заявлено. Питання щодо наявності складу хуліганства в діях ОСОБА_6 вирішується в межах іншого кримінального провадження, спору щодо кваліфікації дій обвинуваченого в межах даного кримінального провадження немає.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 щодо вирішення заяви про відвід поклався на розсуд суду, пояснив, що бачив прокурора лише один раз під час досудового розслідування 30.11.2015 року та двічі в суді. Не вбачає в його діях будь-яких порушень
Захисник підозрюваного ОСОБА_7 проти задоволення заяви про відвід прокурора заперечив, вказав, що порушень, які вказані в заяві потерпілої в діях прокурора не вбачається, навпаки прокурор за встановлених у судовому засіданні обставин більш схильний до потерпілої сторони.
Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона є дочкою потерпілої ОСОБА_4 та 24.11.2015 року подзвонила мама, що вона в прокуратурі та там немає можливості виготовити копії матеріалів кримінального провадження. Тому свідок із чоловіком приїхали до приміщення прокуратури, де допомагали матері ознайомитись із матеріалами кримінального провадження, були присутні при розмові, коли прокурор ОСОБА_3 самостійно кілька разів з власної ініціативи запитував їх чи не погодились би вони порозмовляти з іншою стороною щодо можливості отримати грошове відшкодування, а справа в такому випадку може бути закрита, який розмір відшкодування вони б хотіли, та він має бути не занадто високий. Свідок повідомила, що згодна, однак конкретної суми вона повідомити не може, бо спочатку треба порадитись із фахівцями. Того ж дня ввечері до неї стали поступати дзвінки від особи, яка назвалась матір`ю ОСОБА_6 , яка запропонувала три тисячі гривень на відшкодування та сказала, що більшої суми грошей вони не дадуть, а справу виграють.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що він є зятем потерпілої ОСОБА_4 остання подзвонила 24.11.2015 року та повідомила, що вона в прокуратурі, не має можливості отримати копії з матеріалів провадження. Вони із дружиною прийняли рішення вдвох поїхати в м.Жмеринку в прокуратуру, де він робив фотокопії з матеріалів кримінального провадження. При цьому прокурор ОСОБА_3 непрямо, але повідомляв про можливість примирення та закриття кримінального провадження у разі погодження сторони потерпілої на відшкодування з боку підозрюваного. Про будь-які суми не йшлося. Надалі були дзвінки з боку потерпілого, однак точного їх змісту він не пам`ятає.
Заслухавши думку сторін та учасників кримінального провадження суд вважає, що в задоволенні заяви потерпілої про відвід прокурора слід відмовити з таких підстав.
Підстави для відводу прокурора визначені в ч. 1 ст. 77 КПК України, згідно якої:
1. Прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Питання про відвід прокурора вирішує під час досудового розслідування слідчий суддя, а під судового провадження суд, який його здійснює (ч. 2 ст. 81 КПК України).
При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду) (ч.3 ст. 81 КПК України)
Потерпілою ОСОБА_4 не наведено суду підстав, передбачених в ч. 1 ст. 77 КПК України та переконливих доказів, які б свідчили про упередженість прокурора або його заінтересованість в результатах кримінального провадження, які б давали суду підстави відвести прокурора.
Суд, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000799 від 14.09.2015 прийшов до висновку, що відповідно до витягу із ЄДРДР попередньо за заявою ОСОБА_4 внесено відомості за ст. 128 КК України, а надалі за ст. 122 ч.1 КК України та повідомлено про підозру за вказаною статтею ОСОБА_6 30.11.2015 року. Пізрюваний ОСОБА_6 при допиті 03.12.2015 року причетність до вчиненого заперечив. З того часу саме за клопотанням представників потерпілої було здійснено ряд додаткових слідчих дій, допитано свідків, долучено речові докази, сторони ознайомились із матеріалами кримінального провадження. Оскільки у висновку експерта №176 від 21.09.2015 року, яка призначалась слідчим, експертом із посиланням на відсутність матеріалів кримінального провадження та слідчих експериментів не дано відповідь на питання щодо механізму отримання потерпілою тілесних ушкоджень, прокурором також призначено додаткову експертизу.
Прокурором достатньо обґрунтовано необхідність призначення експертизи відповідно до ст. ст. 242-243 КПК України для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , за допомогою спеціальних знань, оскільки згідно висновку експертизи № 262 від 23-25.12.2015 року експертом на повторно надано відповіді на поставлені питання із вказанням на механізм утворення тілесних ушкоджень. Такі дії прокурора не свідчать про упередженість щодо будь-якої сторони кримінального провадження, а вчинені виконання вимог ст.22, 91, 93 КПК України, адже надалі прокурор має надати суду належні та допустимі докази на підтримання обвинувачення у суді.
Порушення строків досудового розслідування не встановлено.
Пояснення потерпілої щодо впливу на неї прокурором щодо розміру цивільного позову судом до уваги не беруться, оскільки у матеріалах оглянутого кримінального провадження такий позов взагалі відсутній, статусу цивільного позивача ОСОБА_4 не набула.
Щодо роз`яснення прокуром права на примирення, механізму його реалізації та його наслідків у виді закриття кримінального провадження, то вказані дії прокурора не суперечать положенням чинного Кримінально-процесуального кодексу України. Так, згідно ч.7 ст. 469 КПК України прокурор зобов`язаний проінформувати як підозрюваного, так і потерпілого про їх право на примирення, роз`яснити механізм його реалізації та не чинити перешкод у примиренні.
Відповідно до ст. 479 КПК України відшкодування шкоди потерпілому у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може відбуватись як на підставі угоди про примирення або без неї.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 81, 309, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Суддя/підпис/

Копія вірна.
Суддя
Секретар