Справа № 441/101/16-к 1-кп/441/21/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2016 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілої - ОСОБА_8
та обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , зареєстрованого в
АДРЕСА_2 , гр-на України,
українця, непрацюючого, одруженого, з середньою спеціальною
освітою, раніше несудимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.4 ст.296 КК України,

23.11.2015р. близько 21.30 год. ОСОБА_9 на другому поверсі будинку АДРЕСА_3 , постукавши у квартиру АДРЕСА_4 , де в цей час перебували ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , її племінник ОСОБА_6 та малолітня дочка ОСОБА_7 , після того, як ОСОБА_6 відчинив двері, зайшов у квартиру та попросив сигарету у ОСОБА_5 .. Після відмови дати йому сигарету та прохання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вийти з квартири, ОСОБА_9 пішов додому. Через пару хвилин ОСОБА_9 повернувся до квартири АДРЕСА_4 та, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, не зважаючи на перебування у квартирі малолітньої ОСОБА_7 , на протязі 2-3 хв. наносив удари руками у двері вказаної квартири, при цьому словесно погрожував потерпілим вчиненням фізичної розправи, знищенням майна, виражався при цьому нецензурною лайкою, порушив спокій останніх та демонстрував зневажливе ставлення до загальноприйнятних правил поведінки, проявляючи таким чином особливу зухвалість. В подальшому, маючи умисел на продовження своїх злочинних дій, ОСОБА_9 пішов до своєї квартири на АДРЕСА_1 , взяв звідти сокиру, з якою повернувся до квартири АДРЕСА_4 цього ж будинку, де на протязі близько 10-15 хв. наносив поодинокі удари сокирою по дверях квартири, при цьому погрожував ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 фізичною розправою і вбивством, виражався нецензурною лайкою, порушивши спокій потерпілих, які підставно побоювалися за своє життя та здоров`я, а ОСОБА_5 за допомогою зв`язаних простирадл вибрався через вікно квартири на вулицю та пішов за допомогою, після чого в такий же спосіб з квартири вибиралася малолітня ОСОБА_7 , побоюючись за своє життя.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав повністю та пояснив, що в цей день після того, як ОСОБА_5 підвіз його на таксі в м. Городок, він виявив недостачу у нього грошей. Бажаючи прояснити ситуацію, він близько 21.00 год. прийшов до квартири ОСОБА_10 , двері йому відчинив ОСОБА_11 .. ОСОБА_12 сказав, що не має сигарет, після чого йому сказали вийти з квартири. Він пішов, проте через деякий час знову повернувся і почав стукати руками по дверях. ОСОБА_13 йому не відчинила і просила піти геть. Він пішов додому, випив кави, взяв сокиру зі свого господарства і знову пішов до квартири ОСОБА_5 .. Він був дуже збуджений, не знає, що на нього так подіяло, оскільки алкоголю в цей день він не вживав. Почав наносити удари сокирою по дверях. Не пригадує, скільки раз бив сокирою, може 3-4 рази. Хотів вибити двері, але не зміг. Не пригадує, чи щось при цьому кричав. Через деякий час він пішов додому, а потім його забрала міліція. Шкоду потерпілим він відшкодував, відкупив двері і оплатив їх встановлення. Щиро розкаюється у вчиненому і просить вибачення у всіх потерпілих, зокрема і в малолітньої ОСОБА_14 . Не мав наміру нікого вбивати і не зробив би цього ніколи, своєї поведінки пояснити не може. Просить суд суворо його не карати.
Окрім повного визнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованому, його винуватість підтверджується наступними належними та допустимими доказами у справі:
- показами потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні підтвердила, що в цей вечір ОСОБА_9 зайшов увечері в їхню квартиру і просив у Любомира сигарету, але так як той не мав сигарет, вони попросили ОСОБА_9 піти додому. Через деякий час обвинувачений повернувся і почав стукати по дверях. Вона йому не відчинили і сказала іти геть. Втретє ОСОБА_15 повернувся з сокирою і почав наносити нею удари по дверях. При цьому погрожував, що спалить їм машину, кричав, що усіх повбиває, а тому ОСОБА_10 через вікно спустився на вулицю і поїхав за допомогою. Діану також довелося спускати через вікно, бо вона вся тремтіла і дуже боялася. Вони усі боялися, бо реально сприймали його погрози. Коли ОСОБА_15 пішов геть, вони з племінником ОСОБА_16 також втекли з квартири. Просить не позбавляти волі ОСОБА_9
- аналогічними показаннями потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з приводу подій, які мали місце в цей вечір в квартирі АДРЕСА_5 .
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчинених злочинах визнав повністю, останній та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 22 від 18.01.2016р. ОСОБА_9 хронічним психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_9 також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового або будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 не потребує.
Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого доведеною. Вважає, що дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.296 КК України, оскільки він грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
При цьому підлягає виключенню із обвинувачення кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.1 ст.129 КК України, оскільки його дії, пов`язані із погрозами вбивства, що одночасно супроводжувалося нанесенням сокирою ударів по вхідних дверях квартири, характеризують саме його особливу зухвалість під час вчинення хуліганства і не потребують додаткової кваліфікації за ст.129 КК України. Як вказано у п. 9 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про хуліганство" № 10 від 22.12.2006р. вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч.4 ст.296 КК), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян. Таким чином в даному випадку погрози ОСОБА_9 щодо погрози потерпілим вбивством охоплювалися складом такого злочину як хуліганство.
В продовження, на думку суду з юридичної оцінки дій ОСОБА_9 за ч.4 ст.296 КК України слід виключити таку кваліфікуючу ознаку вчинення хуліганства як вчинення його з особливим цинізмом, оскільки ні під час досудового слідства, ні в судовому засіданні не здобуто доказів вчинення ОСОБА_9 такого хуліганства. Адже відповідно до роз`яснень п.5 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про хуліганство" № 10 від 22.12.2006р. хуліганством, яке супроводжувалося винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятних норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін..
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття та добровільне відшкодування заподіяних збитків.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення злочину щодо малолітнього.
Враховується також, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин, вперше притягається до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем свого проживання, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, усі потерпілі просять не позбавляти його волі.
Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе шляхом застосування до нього покарання у виді позбавлення волі, але без відбуття такого, надавши йому випробувальний термін.
Речові докази - речі, що була знаряддям вчинення злочину, слід конфіскувати, речі, які містять на собі сліди злочину та належать потерпілому - повернути законному власнику.
Цивільний позов у справі не заявлявся, процесуальних витрат немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -
Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речовий доказ - дерев`яну сокиру, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, конфіскувати, ручку від вхідних дверей та металеву пластину, що знаходиться у камері зберігання речових доказів Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, - повернути ОСОБА_4 ..
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1