Справа № 206/5491/15-к
Провадження № 1-в/206/527/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" жовтня 2015 р. м.Дніпропетровськ
Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника адміністрації ІВЦ №133 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Дніпропетровську справу за клопотанням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Вільногірськ, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не одруженого, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
- 20.12.2002 р., Вільногірським м/с Дніпропетровської області за ст.185 ч.3, ст.ст.69, 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі.
- 09.11.2005 року Вільногірським м/с Дніпропетровської області за ст.152 ч.3, ст.153 ч.2; ст.186 ч.2; ст.15 ч.3; ст.186 ч.2; ст.185 ч.3; ст.70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Засуджений: 30.04.2013 року Вільногірським м/с Дніпропетровської області за ст.186 ч.2; ст.185 ч.2; ст.190ч.2; ст.70 ч.1; ст.71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою П"ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2015 року невідбутий строк 01р 03міс 03дні позбавлення волі замінено на обмеження волі на підставі ст.82КК України.
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , засуджений 30.04.2013 року Вільногірським м/с Дніпропетровської області за ст.186 ч.2; ст.185 ч.2; ст.190ч.2; ст.70 ч.1; ст.71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Ухвалою П"ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2015 року невідбутий строк 01р 03міс 03дні позбавлення волі замінено на обмеження волі на підставі ст.82КК України.
Засуджений ОСОБА_5 , клопотання підтримав, наполягав на його задоволені, та просив звільнити його умовно-достроково.

Представник ІВЦ клопотання підтримав, надав особову справу для огляду, а також характеристику на засудженого.

Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання засудженого.

Розглянувши клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_5 , заслухавши представника установи, засудженого і прокурора, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

В силу ст. 81 Кримінального кодексу України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України. покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 , за час відбування покарання, а саме з 01.06.2012 року відбував покарання у СІЗО м.Дніпропетровська режим утримання порушував, мав 2 стягнення та заохочень немав; З 04.06.2013 року відбував покарання у ВК №122, характеризувався позитивно мав 2 заохочення та стягнень немав; з 19.005.2015 року відбував покарання в Ігренському ВЦ (133) характеризується позитивно має два заохочення, та одне попередження, одну догану та одну сувору догану, за порушення яке виразилось у міжкамерному зв"язку та порушення вимог відбування покарання (а.с.5).

ОСОБА_5 , неодноразово судимий за тяжкі злочини, що свідчить про схильність засудженого ОСОБА_5 , до вчинення кримінальних правопорушень.

Окрім того, засуджений ОСОБА_5 , звільнявся від відбування покарання умовно достроково у 2013 році.

Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно дострокове звільнення, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_5 , своєю поведінкою виправлення не довів.

Отже, враховуючи особу засудженого, який неодноразово судимий, а також порушував порядок та режим утримання, у суду відсутні підстави вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_5 , під час відбування покарання являється зразковою та свідчить про його повне виправлення.

Окрім того, відповідно до ч. 8 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі. Посилання цієї норми закону повинне застосуватись до засуджених, яким відповідною ухвалою було скасоване звільнення від відбування покарання із випробуванням, наслідком чого стало їх направлення у місця позбавлення чи обмеження волі.

Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно дострокове звільнення, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_5 , своєю поведінкою виправлення не доводів.

Отже, враховуючи особу засудженого, а також порушення порядку та режиму утримання, у суді відсутні підстави вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_5 , під час відбування покарання являється зразковою та свідчить про його повне виправлення.

Керуючись ст.81 КК України, ст.154 КВК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені клопотання ОСОБА_5 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом семи днів з дня проголошення ухвали.
Суддя ОСОБА_1