Єдиний унікальний номер 243/9949/15-к
Номер провадження 11-кп/775/515/2015

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську кримінальне провадження № 0002471 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року засуджений

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Станично-Луганське Станично Луганського району Луганської області, громадянин України, українець, з неповною середньою освітою, учень 1 курсу Слов`янського професійного машинобудівного ліцею № 15, не одружений, раніше судимий:

18 травня 2015 року Словянським миіськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на один рік на підставі ст.ст. 75,76,104 КК України,

28 вересня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за цим вироком повністю приєднане покарання за вироком від 18 травня 2015 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на 1 рік 6 місяців. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням на один рік шість місяців,

за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі;

за ч. 3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначене остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднане покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2015 року та остаточно за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України призначено покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 07 червня 2015 року неповнолітній ОСОБА_6 разом з неосудною особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

11 червня 2015 року неповнолітній ОСОБА_6 разом з неосудною особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Таким чином, як вказано у вироку суду, ОСОБА_6 своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаним з проникненням у приміщення, вчинив злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, а вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2015 року виконувати самостійно.

Заслухавши доповідача по справі, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні з таких підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, при викладених у вироку обставинах, апелянтом не оскаржується, а тому, згідно з вимогами ст. 404 КПК України, в цій частині законність вироку колегією суддів не перевіряється.

Як вбачається з положень ст. 409 КПК України, підставою для зміни вироку, зокрема, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке, згідно зі ст. 413 КПК України, може бути у виді незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, і застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_6 був засуджений 18 травня 2015 року Словянським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на один рік на підставі ст.ст. 75,76,104 КК України, за злочин, вчинений 01 квітня 2015 року.

Цим же судом ОСОБА_7 був засуджений 28 вересня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців позбавлення волі за злочин, вчинений 02 травня 2015 року. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за цим вироком повністю приєднане покарання за вироком від 18 травня 2015 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_7 знову був звільнений від відбування покарання з випробуванням на один рік шість місяців.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 засуджений до реальної міри покарання за злочини, вчинені 07 червня та 11 червня 2015 року, тобто за вчинені до засудження його 28 вересня 2015 року.

За таких обставин, коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таким чином, застосування судом при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання вимог ст. 71 КК України є незаконним, а тому підлягає виключенню з вироку.

Вирок Словянського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 підлягає самостійному виконанню.

419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_6 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на застосування ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків шляхом приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2015 року.

Вважати ОСОБА_6 засудженого за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначене покарання у виді 3 років позбавлення волі .

Вирок Слов`янського міськрайонного суду від 28 вересня 2015 року виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: