Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3327/15-к
Номер рядка звіту 55
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.12.2015 м.Виноградів
Виноградівський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ушкалка Верхньорогочицького району Херсонської області, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції Закону 2001 року),
ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією в/частини пп НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про оборону України", ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу", ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, після закінчення терміну наданого йому звільнення від виконання службових обов`язків 25 грудня 2014 року до місця проходження військової служби військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) не з`явився та без поважних причин був відсутній на військовій службі до 05 листопада 2015 року.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції Закону 2001 року), - нез"явлення військовослужбовця вчасно на військову службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
За умовами укладеної угоди про визнання винуватості сторони уклали її на підставі ст.ст. 468-472 КПК України, виклали в угоді формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції Закону від 2001 року), зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, а також узгодили призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого більш м"якого виду основного покарання, незазначеного в санкції частини статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці. В угоді вказано про те, що її сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, а також про те, що обвинувачений розуміє наслідки її невиконання.
Прокурор підтримав угоду про визнання винуватості.
Обвинувачений при роз"ясненні йому судом виду покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом, заперечив проти призначення покарання у виді арешту строком на чотири місяці.
Захисник обвинуваченого заперечив проти затвердження угоди, зазначивши, що умови угоди в частині узгодженого виду покарання дають підстави сумніватися в тому, що укладення угоди було добровільним.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, думку захисника, прокурора, перевіривши наявність підстав для відмови в затвердженні угоди, суд прийшов до таких висновків.
Згідно ч. 2 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Підставами для відмови у затвердженні угоди є згідно ч. 7 ст. 474 КПК України наступні, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Санкцією ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції Закону 2001 року), у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачено покарання за дії, викладені у диспозиції, у виді позбавлення волі на строк від двох до п"яти років.
Сторони угоди про визнання винуватості - прокурор військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України та ОСОБА_4 погодили призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді чотирьох місяців арешту.
Згідно положень ст. 60 КК України покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.
Військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.
За наведених вище обставин, враховуючи те, що обвинувачений заперечив проти призначення покарання, узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості, відтак, умови угоди суперечать інтересам обвинуваченого, відповідно така угода не може бути затверджена судом з ухваленням обвинувального вироку суду, тому в затвердженні угоди слід відмовити.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
У зв"язку з тим, що угоду про визнання винуватості було укладено між прокурором та обвинуваченим під час досудового розслідування кримінальне провадження слід повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 314, 472, 474 КПК України, суд, -
Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Головуючий ОСОБА_1