Провадження № 11-кп/792/575/15 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження №0000032, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2015 року, -

В с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 31 липня 2015 року

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шаровечка Хмельницького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого оператором ЧПУ ДП «Новатор», одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

До набрання вироком законної сили, обвинуваченому ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків: прибути до суду за першим викликом та повідомляти суд про зміну місця проживання і роботи.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_8 страхове відшкодування в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в сумі 14 616 грн. та 14 616 грн. моральної шкоди, а всього 29 232 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 36 855 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 265 384 грн. моральної шкоди, а всього 302 239 грн.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави 1 252 грн. процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_11 23.02.2015 року біля 23 год. 00 хв. (в темну пору доби), керуючи належним йому автомобілем «Ніссан Альмера» реєстраційний номер НОМЕР_1 по автодорозі, що веде до с. Малашівці Хмельницького району в напрямку від автодороги М-12 «Стрий - Кіровоград - Знам`янка», на якій дозволено рух з максимальною швидкістю 90 км/год., здійснюючи перевезення на передньому пасажирському сидінні пасажира ОСОБА_12 , на відстані 1,5 км до дорожнього знаку 5.45 «початок населеного пункту «Малашівці», в порушення п.12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України не врахував дорожню обстановку, не вибрав в межах дозволеної таку швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух, безпечно керувати транспортним засобом та зупинити його у межах видимості дороги, а перевищивши допустиму швидкість руху, рухаючись зі швидкістю 110 км/год., на ділянці дороги, що має заокруглення праворуч, не впорався з керуванням, проїхав смугу зустрічного руху та узбіччя біля зустрічної смуги руху і допустив з`їзд автомобіля з проїзної частини у лівий, по ходу руху, кювет та зіткнення з деревом.

Внаслідок цього пасажир автомобіля ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: саден спинки носу, підборіддя з переходом на шию, правої кисті, правої гомілки, які відносяться до категорії легких, а також тілесні ушкодження у вигляді : крововиливу в м`які тканини грудної клітки зліва, переломів ребер справа та зліва, розриву аорти, переломо - вивиху хребта, які відносяться до категорії тяжких, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких він помер на місці події.

Вказані обставини, на переконання суду, призвели до порушення водієм ОСОБА_11 пунктів: 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

п.12.1. «Під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 12.2 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», - знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками що сталися.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок, в частині призначеного основного покарання змінити, пом`якшивши його із застосуванням ст.75 КК України. А також частково задовольнити цивільний позов потерпілої, зменшивши суму відшкодування моральної шкоди до 100 000 грн.

Свої вимоги аргументує тим, що призначене обвинуваченому основне покарання з реальним його відбуттям є неспівмірним із тяжкістю вчиненого злочину та обставинами кримінального провадження, оскільки ОСОБА_11 повністю визнав свою вину у вчиненні ДТП, що характеризується необережною формою вини, характеризується виключно позитивно, має сім`ю та утримує малолітню дитину, займається суспільно-корисною працею, вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково відшкодував заподіяну шкоду, що, на думку захисту, свідчить по можливість призначення обвинуваченому основного покарання без реального його відбуття.

Крім того, звертає апелянт увагу і на те, що суд при визначенні розміру моральної шкоди не взяв до уваги те, що ОСОБА_11 хоч і працює, але його зарплата в реальній перспективі не дозволяє відшкодувати потерпілій суму у розмірі 302 239 грн.

У поданому запереченні на апеляційну скаргу захисника, потерпіла ОСОБА_8 вважає вирок суду законним та належним чином обґрунтованим, а апеляційну скаргу процесуального опонента безпідставною.

На переконання потерпілої, судом при визначенні розміру покарання та морального відшкодування заподіяної шкоди, дотримано вимог чинного законодавства, враховано усі належні обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, наслідки що настали, глибину та тривалість понесених страждань потерпілої, викликаних безповоротною втратою чоловіка та пов`язаних із цим невиправних змін звичних життєвих обставин.

Звертає увагу потерпіла і на те, що на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і фактично, після втрати чоловіка, у неї відсутні джерела для прожиття.

Наголошує і про неналежну поведінку обвинуваченого, який жодного вибачення і співчуття їй не приніс.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги сторони захисту, пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, потерпілої ОСОБА_8 та її представника, які заперечили проти поданої апеляційної скарги сторони захисту та просили оскаржуваний вирок залишити без змін, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченому останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, в силу наступних підстав.

Враховуючи, що фактичні обставини справи жодною стороною судового провадження не оспорюються, то висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи перевірці апеляційним судом не підлягають.

Дії ОСОБА_11 за ч.2 ст.286 КК України кваліфіковані вірно, як порушення Правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а саме пом`якшення обвинуваченому основного покарання із врахуванням положень ст.75 КК України, оскільки покарання ОСОБА_11 належним чином судом мотивоване, з врахуванням вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановами № 18 від 10 грудня 2004 року і № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Зокрема, суд першої інстанції, обираючи вид та міру основного покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , врахував конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер і ступінь його суспільної небезпеки, сукупність всіх даних, які характеризують його особу, в тому числі й ті, на які посилається сторона захисту у поданій апеляційній скарзі, та призначив наближене до мінімально-можливого покарання, як за видом так і за розміром, визначене в санкції ч.2 ст.286 КК України.

Згідно з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Приймаючи рішення про неможливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суду належить навести мотиви, з яких він вважає, що реальне відбування покарання наближене до мінімального сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів.

Вказані вимоги закону місцевим судом були також дотримані.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_11 порушив п.12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, що спричинило ДТП, в результаті якої пасажир автомобіля ОСОБА_12 отримав численні тілесні ушкодження, в тому числі тяжкі, від яких помер на місці події.

В судовому засіданні місцевого суду обвинувачений хоч і визнавав свою вину у скоєному, однак висловлював і таку версію, що причиною ДТП стали дії водія зустрічного транспортного засобу, який виїхав на його смугу руху, тим самим намагаючись перекласти вину на інших осіб.

Із показань потерпілої ОСОБА_8 , наданих в місцевому та апеляційному судах, вбачається, що вона жодних вибачень чи співчуття від обвинуваченого на протязі всього часу розгляду справи так і не отримала, у зв`язку з чим наполягала на призначенні останньому покарання саме із реальним його відбуттям.

Отже, матеріали даного кримінального провадження не містять доказів щирого каяття обвинуваченого у скоєному, адже щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, покарання призначене ОСОБА_11 місцевим судом колегія суддів вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів та підстав для його пом`якшення шляхом застосування ст.75 КК України не знаходить.

Не дає підстав для застосування ст.75 КК України і спричинення внаслідок ДТП тілесних ушкоджень самому обвинуваченому, від яких він лікується по теперішній час, оскільки зібраними у справі доказами встановлено винуватість у виникненні цієї пригоди виключно ОСОБА_11 .

Сімейні обставини також не дають підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому, оскільки не впливають на ступінь тяжкості скоєного ним злочину.

Та обставина, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та частково відшкодував завдану злочином шкоду потерпілій, істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та не свідчить про можливість його виправлення без відбування основного покарання реально.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів констатує, що ґрунтуються на вимогах закону і рішення місцевого суду щодо вирішення цивільного позову потерпілої в частині стягнення моральної шкоди завданої злочином.

Так, неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_11 було допущено порушення одного із основних конституційних прав людини, а саме права на життя, яке визнається найвищою соціальною цінністю в державі, що в подальшому призвело і до порушення низки інших прав, зокрема порушення нормального способу життя потерпілої та її сім`ї в цілому, адже потерпіла ОСОБА_8 перенесла значний психологічний стрес внаслідок непоправної втрати її чоловіка, у зв`язку з чим вимушена була змінювати звичний спосіб життя, докладати додаткових зусиль для його організації, з врахуванням і перебуванням на її утриманні малолітньої дитини, що в сукупності призвело до понесення потерпілою значної моральної шкоди. А тому стягнута сума моральної шкоди із обвинуваченого на користь потерпілої за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину, фізичний та моральний стан потерпілої, є достатньою сатисфакцією.

Таким чином, підстав для зміни вироку суду щодо ОСОБА_11 за тяжкістю призначеного покарання та завищеним розміром стягнення моральної шкоди, при перевірці справи в апеляційному порядку, колегія суддів не встановила, а тому вважає за необхідне рішення місцевого суду залишити без змін.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

П о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2015 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2