Справа № 161/4162/14-к
Провадження № 1-кс/161/1110/14
У Х В А Л А

м. Луцьк 08 квітня 2014 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю скаржника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинській області ОСОБА_4 від 27 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000045 від 17.12.2013 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаною скаргою. В обґрунтування скарги посилається на те, що 07 березня 2014 року отримала поштою копію постанови слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Волинської

області ОСОБА_4 від 27 лютого року про закриття кримінального

провадження № 0000045 від 17.12.2013 року. Вважає дану постанову незаконною з наступних підстав.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення за № 0000045 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені 17 грудня 2012 року, а не 17 грудня 2013 року, як зазначає в оскаржуваній постанові слідчий.

В заяві про кримінальне правопорушення вказує про вчинене групою осіб підроблення та використання підроблених даних щодо стану психічного здоров`я ОСОБА_6 з метою поміщення в психіатричну лікарню та заволодіння належною їй власністю, а слідчий закрив справу за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 151 КК України.

Суб`єкт злочину, передбаченого ст. 151 КК України є спеціальний. Ним може бути тільки лікар, який відповідно до встановленого законодавством України порядку приймає рішення про поміщення особи у психіатричний заклад. Службова особа, яка не є лікарем, якщо вона дала вказівку помістити психічно здорову людину в психіатричний заклад, повинна нести відповідальність за такі дії за ст. 364 КК України, а суддя, якщо він виніс завідомо неправосудну постанову про направлення особи на примусове лікування, - за ст. 375 КК України .

В заяві вказує про вчинене групою осіб підроблення та використання підроблених даних щодо стану психічного здоров`я ОСОБА_7 з метою поміщення в психіатричну лікарню та заволодіння належною їй власністю документів, зловживання службовим становищем та перевищення владних повноважень, винесення суддею завідомо неправосудної постанови, а слідчий закрив справу за відсутністю складу кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 151 КК України.

Згідно з поданим повідомленням про кримінальне правопорушення доказуванню підлягали:

- правомірність дій службових осіб прокуратури ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України брали участь в судових засіданнях по справі за заявою лікаря-психіатра про надання згоди на проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_6 ;

- правомірність дій лікарів-психіатрів при внесенні ними записів в індивідуальну карту амбулаторного хворого № 77517 від 03.05.1995 року на ім`я ОСОБА_6 та надання інформації про стан психічного здоров`я ОСОБА_6 на запити дільничних інспекторів Луцького MB УМВС України без її відома та згоди ;

- правомірність запитів дільничних інспекторів Луцького MB УМВС України у Волинській області про стан психічного здоров`я ОСОБА_6 ;

- правомірність подання заяви до суду про надання дозволу на примусовий психіатричний огляд ОСОБА_6 ;

- дотримання вимог ЦПК України суддею Луцького міськрайонного суду ОСОБА_10 при розгляді заяви лікаря - психіатра про надання дозволу на примусовий огляд ОСОБА_6 .

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_11 виніс завідомо неправосудну постанову про направлення ОСОБА_6 на примусове лікування, тобто, вчинив злочин, передбачений ст. 375 КК України.

Група осіб - ОСОБА_12 , лікар-психіатр Мосор СМ., службові особи прокуратури ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ДІМ ОСОБА_14 та суддя ОСОБА_11 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, а саме:

- через активний опір ОСОБА_6 , яка випадково дізнавшись про надання суддею Луцького міськрайонного суду ОСОБА_10 дозволу на проведення її примусового психіатричного огляду, подала апеляцію;

- що апеляцію ОСОБА_6 розглядав суддя Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_15 , який прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Слідчий не виконав вказівки слідчого судді, надану в четвертому абзаці мотивувальної частини ухвали від 03.12.2013 року у справі № 161/16866/13-к , які необхідно слідчому виконати в повній мірі (ухвала слідчого судді від 23.01.2014 року у справі № 161/16866/13-к), в т.ч. , щодо допиту ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Слідчий при винесенні рішення про відсутність складу злочину в діях службових осіб прокуратури та судді ОСОБА_16 не врахував положень ст. 121 та ст. 129 Конституції України, тобто не виконав вказівку слідчого судді, надану ним в ухвалі від 27.01.2014 року у справі № 161/19/14-к.

Слідчий не виконав вказівку слідчого суді, надану ним в четвертому абзаці мотивувальної частини в ухвали від 03.12.2014 року щодо повторного дослідження медичної картки ОСОБА_6 .

На запит ОСОБА_6 їй було надано завірену належним чином копію титульної сторінки Індивідуальної карти №77571 амбулаторного хворого ОСОБА_6 , яка зберігається в архіві ВОПЛ та згідно з якою остання 1 (один) раз, а не 3 (три), як показала лікар - психіатр Мосор CM., а саме, 14.02.96 року зверталась за медичною допомогою з приводу «Невростенії» (К 96).

Крім того, ОСОБА_17 було надано копію титульної сторінки Медичної карти амбулаторного хворого №77517, виготовленої невстановленою особою з зазначенням дати її заповнення 03.05.95 , на якій вказано інший код захворювання.

Слідчий не встановив, хто та з яких підстав, з якою метою та мотивів за №77517 03.05.1995 року в ВОПЛ заповнив 2 (дві) карти амбулаторного хворого на прізвище ОСОБА_18 з різними кодами діагностованого захворювання (копії додаю).

Слідчий не перевірив покази свідка ОСОБА_9 про те, що в судовому засіданні 14.08.2012 року було встановлено, що ОСОБА_18 «належним чином була повідомлена про розгляд справи, з невідомих суду причин не з`явилась в судове засідання». Слідчий матеріали цивільної справи № 0308/12272/12 не оглядав, наявність в справі законних доказів, що ОСОБА_18 належним чином була повідомлена про розгляд справи не перевірив та в разі їх наявності не витребував та не приєднав до матеріалів кримінального провадження завірені належним чином їх копії, а в разі відсутності таких доказів - не вирішив питання про притягнення прокурора прокуратури міста Луцька ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за дачу завідомо неправдивих показань.

Крім того, 18 лютого 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 прокуратура міста Луцька на кінець внесла відомості, що 02.05.2012 року в період з 08.00 до 12.00 год. невстановлена особа, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 здійснила поштовх ОСОБА_19 , внаслідок чого останній впав та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої ЧМТ, що супроводжувалась зламом кісток черепа.

Прокуратура зволікала два роки з порушенням кримінальної справи за фактом насильницької смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_6 - ОСОБА_19 , замість того, прокурор міста Луцька ОСОБА_20 , прокурори ОСОБА_9 та ОСОБА_21 в серпні-жовтні 2012 року вчинили всі дії, які вважали за необхідне з метою поміщення пенсіонерки, інваліда 2-ї групи, згорьованої мами, сина якої вбили - ОСОБА_6 в психіатричний заклад . На даний час нею встановлено, що сват ОСОБА_12 - ОСОБА_22 являється пенсіонер ОВС, що є однією з причин зволікання з розслідуванням факту насильницької смерті ОСОБА_19 . Крім того, зять ОСОБА_23 раніше вже притягався до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_20 , ОСОБА_9 та ОСОБА_21 - кати, а не прокурори, а тому повинні понести кримінальну відповідальність за вчинені щодо ОСОБА_6 дії. Просить скасувати постанову слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 від 27.02.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 17 грудня 2013 року та повернути матеріали прокурору Волинської області для відновлення досудового розслідування.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримала з підстав в ній викладених. Просила скаргу задовольнити.

Слідчий в судовому засідання скаргу не визнав та пояснив, що ним виконано вказівки слідчого судді, які надані в ухвалі від 27 січня 2014 року. Окрім того постанову про закриття кримінального провадження він виніс в частині щодо прокурорів ОСОБА_9 та ОСОБА_21 . В іншій частині постанову направлено для проведення досудового розслідування до Луцького МВ УМВС України у Волинській області. Просив відмовити в задоволенні скарги.

Прокурор в судовому засіданні також скаргу не визнав та пояснив, що слідчим виконано всі вказівки у відповідності до ухвали слідчого судді від 27 січня 2014 року. Постанова винесена у відповідності до вимог КПК України. Просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, слідчого, прокурора, дослідивши письмові матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у

кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

При розгляді скарги встановлено, що ухвалою слідчого судді від 27 січня 2014 року скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_24 від 24 грудня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000009 від 27.11.2012 року в частині задоволено частково.

Постанову старшого слідчого СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_24 від 24 грудня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000009 від 27.11.2012 року в частині щодо прокурора прокуратури м. Луцька ОСОБА_9 та прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_8 - скасовано.

Матеріали кримінального провадження № 0000009 від 27.11.2012 року направлено прокурору Волинської області для проведення додаткової перевірки.

В ході проведення додаткової перевірки необхідно провести наступні слідчі дії:

- провести додатковий допит в якості свідка прокурора прокуратури м. Луцька ОСОБА_9 та прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_8 щодо їх процесуальної участі та їх процесуального статусу в ході проведення судового розгляду цивільної справи за заявою лікаря-психіатра ВОПЛ № 1 ОСОБА_25 як в суді першої так і апеляційної інстанції;

- додатково допитати ОСОБА_12 з приводу відкликання її заяви від 30.01.2012 року та прийняття рішення посадовою особою ВОПЛ № 1 щодо наслідків розгляду її заяви;

- додатково допитати лікаря-психіатра ВОПЛ № 1 ОСОБА_25 з приводу розгляду та задоволення нею заяви ОСОБА_12 з урахуванням положень ч. 2 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян»;

- за наслідками проведеної додаткової перевірки винести законне і обґрунтоване рішення у відповідності до вимог ст. 110 КПК України та врахувати положення ст. 121 та ст. 129 Конституції України.

В решті скарги відмовлено.

Також встановлено, що слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_4 проведено слідчі дії, які йому потрібно було виконати відповідно у відповідності до ухвали слідчого судді від 27 січня 2014 року.

Також встановлено, що 27 лютого 2014 року слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_4 за наслідками додаткової перевірки розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045 від 17.12.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 151 КК У країни виніс постанову про закриття кримінального провадження в частині. Даною постановою постановив кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045 від 17.12.2013 року, щодо прокурора прокуратури м. Луцька ОСОБА_9 , прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_8 , закрити у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 151 КК України.

В обгрунтування постанови посилається на те, що прокурор прокуратури м. Луцька ОСОБА_9 , прокурор прокуратури Волинської області ОСОБА_8 лише брали участь в судових розглядах цивільної справи у Луцькому міськрайонному суді та Волинському апеляційному суді. Жодних рішень, заяв та документів про незаконне поміщення ОСОБА_7 в психіатричний закладне приймали і не подавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов`язані з наданням психіатричної допомоги.

За приписами положень ч. 2 ст. 281 ЦПК України судом з обов`язковою участю прокурора, розглядаються питання, що пов`язані з наданням особі психіатричної допомоги. Однак за приписами даної норми права не розглядаються питання щодо незаконного поміщення особи до психіатричного закладу.

При цьому питання, що пов`язані з наданням особі психіатричної допомоги розглядаються лише судом, однак вони не розглядаються прокурором. А тому твердження скаржника, що прокурор прокуратури м. Луцька ОСОБА_9 та прокурор прокуратури Волинської області ОСОБА_8 зобов`язані були перевірити всі докази, які надані суду є безпідставним. Оскільки оцінку всім доказам в сукупності надає суд при винесенні рішення у відповідності до положень ст. 212 ЦПК України, а не прокурор, який лише приймає участь в судовому засіданні.

Згідно положень ст. 35 Закону України «Про прокуратуру» прокурор, вступаючи у справу, надає по справі висновки, він висловлює свою думку з приводу вирішення справи. При цьому прокурор не вправі впливати на суд з огляду на дію у цивільному процесі принципу незалежності суддів та підкорення їх лише закону.

Посилання скаржника на те, що на прокурора покладається здійснення представництва інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому ст. 281 ЦПК України. Так як у ст. 281 ЦПК України передбачено, що справа за заявою про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується зазначене питання, його представника з обов`язковою участю прокурора та інших осіб, які подали заяву. Таким чином положеннями ст. 281 ЦПК України передбачається вступ прокурора в цивільний процес для дачі висновку

в справі (ст. 35 Закону України "Про прокуратуру"), хоча безпосередньо статтями 45 і 46 чинного ЦПК України такої форми представництва прокурора в цивільному процесі не передбачено. Однак обов`язкова участь прокурора в цивільному процесі на вимогу закону передбачена в розгляді справ щодо надання психіатричної допомоги в примусовому порядку (ст. 22 Закону України "Про психіатричну допомогу"). При цьому прокурор не є представником сторони, навіть, особливого роду, оскільки в цивільному процесі він діє самостійно, без повноважень сторони, на підставі закону і керуючись тільки законом.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що слідчим в повній мірі виконано вимоги ухвали слідчого судді від 27 січня 2014 року щодо прокурора прокуратури м. Луцька ОСОБА_9 та прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_8 . Оскільки положеннями ст. 281 ЦПК України передбачається розгляд цивільних справ з обов`язковою участю прокурора, коли розглядаються питання, що пов`язані з наданням особі психіатричної допомоги. Також обов`язкова участь прокурора в цивільному процесі на вимогу закону передбачена ст. 22 Закону України "Про психіатричну допомогу. При цьому прокурор у розгляді справ даної категорії не є представником сторони, навіть, особливого роду, оскільки в цивільному процесі він діє самостійно, без повноважень сторони, на підставі закону і керуючись тільки законом. Також слідчим в повній мірі виконано вимоги ст. ст. 22, 91, 92, 110 КПК України щодо винесення постанови у відношенні прокурора прокуратури м. Луцька ОСОБА_9 та прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_8 . В постанові наведено зміст обставин, які є підставами для прийняття оскаржуваної постанови, мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України. Так як слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_4 процесуальні дії вчинено у відповідності до вимог КПК України. А тому за таких обставин, приходжу до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. 306-307 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні її скарги на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинській області ОСОБА_4 від 27 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000045 від 17.12.2013 року в частині щодо прокурора прокуратури м. Луцька ОСОБА_9 та прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_8 ..

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1