справа № 208/6664/15-к
№ провадження 1-кп/208/475/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпродзержинська кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001549 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, українцю, громадянина України, маючому середньо спеціальну освіту, неодруженому, зареєстрованому та проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимому, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 згідно рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 14 квітня 2005 року зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, до його повноліття на користь ОСОБА_6 починаючи з 29.03.2005 р.

Однак ОСОБА_4 , знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти став на шлях злісного ухилення від сплати аліментів з метою уникнути по виконавчому листу утримань, не бажаючи виконувати покладений на нього обов`язок утримання дитини, хоча і був попереджений 28 квітня 2005 року державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 14 квітня 2005 року ОСОБА_4 повинен сплачувати на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітків, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 29 березня 2005 року, на користь матері ОСОБА_6 до досягнення повноліття ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки про заборгованість по аліментам на боржника ОСОБА_4 , наданою Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, ОСОБА_4 повинен сплачувати аліменти в наступному розмірі :

1. за квітень 2011 року - 648,00 грн.;

травень 2011 року - 648,00 грн.;

червень 2011 року - 648,00 грн.;

липень 2011 року - 648,00 грн.;

серпень 2011 року - 648,00 грн.;

вересень 2011 року - 648,00 грн.;

жовтень 2011 року 648,00 грн.;

листопад 2011 року - 648,00 грн.;

грудень 2011 року - 648,00 грн.;

2. за січень 2012 року - 678,00 грн.;

лютий 2012 року -- 678,00 грн.;

березень 2012 року - 678,00 грн.;

квітень 2012 року - 678,00 грн.;

травень 2012 року - 678,00 грн.;

червень 2012 року - 678,00 грн.;

липень 2012 року - 735.00 грн.;

серпень 2012 року - 735,00 грн.;

вересень 2012 року - 735,00 грн.;

жовтень 2012 року - 757,00 грн.;

листопад 2012 року - 757,00 грн.;

грудень 2012 року - 757,00 грн.;

3. за січень 2013 року - 771,00 грн.;

лютий 2013 року 771,00 грн.;

березень 2013 року - 771,00 грн.;

квітень 2013 року - 771,00 грн.;

травень 2013 року -- 771,00 грн.;

червень 2013 року - 771,00 грн.;

липень 2013 року - 787,00 грн.;

серпень 2013 року - 787,00 грн.;

вересень 2013 року - 787,00 грн.;

жовтень 2013 року - 787,00 грн.;

листопад 2013 року - 787,00 грн.;

грудень 2013 року - 787,00 грн.;

4. за січень 2015 року - 879,00 грн.;

лютий 2015 року -- 879,00 грн.;

березень 2015 року - 879,00 грн.;

квітень 2015 року - 879,00 грн.;

травень 2015 року - 879,00 грн.;

червень 2015 року - 879,00 грн.;

липень 2015 року - 879,00 грн.;

В період часу з 01.03.2015 по 01.04.2015 ОСОБА_4 аліменти виплачував не в повному обсязі, а частково, у зв`язку з чим порушив ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Між тим, в період часу з 01 квітня 2011 року по 31 грудня 2013 року та з 01 січня 2015 по 01 серпня 2015 ОСОБА_4 ніде офіційно не працював і постійного заробітку не мав, аліменти добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не оказував, в службу зайнятості населення міста Дніпродзержинська з питання працевлаштування не звертався, зусиль до пошуку роботи не докладав і допустив заборгованість зі сплати аліментів за даний період часу.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно абзацу четвертого п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України. При цьому зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Таким чином, ОСОБА_4 будучи працездатною особою, знаючи про обов`язок зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 квітня 2005 року, попереджений державним виконавцем 28.04.2005 року про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, працюючи у приватних осіб за усною домовленістю, маючи умисел на злісне ухилення від сплати аліментів злісно ухилявся від сплати аліментів за період часу з 01.04.2011 по 31.12.2013 і з 01.01.2015 по 01.08.2015 тим самим допустив заборгованість зі сплати аліментів за 40 місяців, або у твердій грошовій сумі 29 877 гривень 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, та пояснив суду наступне . Він перебував у шлюбі з ОСОБА_6 з 2000 по 2004 рік. Від шлюбу мають сина. Аліменти на утримання дитини він не платив,, дарунків не дарував, іншої матеріальної допомоги не надавав. Про рішення суду щодо стягнення аліментів був обізнаний, стан здоров`я має задовільний. Вчинив неправильно, на теперішній час він займається працевлаштуванням , буде сплачувати аліменти. Заборгованість підрахована вірно. Він не оспорює встановлені обставини справи, кваліфікацію його дій, просить справу розглядати в порядку ст.ю 349 Кримінального процесуального Кодексу, це є його добровільна позиція.

Допитана по справі потерпіла ОСОБА_6 суду вказала, що її колишній чоловік ОСОБА_4 на утримання їх сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти не платить, жодної допомоги не надає, з дитиною не спілкується. Також просить справу розглядати у порядку , передбаченому ст.. 349 КК України, не оспорює встановлені обставини справи.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюють ся. При цьому судом з`ясовано , чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася.

Враховуючи викладене суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) встановлена та доведена а дії обвинуваченого слід правильно кваліфікувати за ч. 1 ст. 164КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) .

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст.. 65 КК України, що стосується ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст.. 67 КК України судом не встановлені.

Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст.. 66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення.

При визначені покарання ОСОБА_4 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Враховуючи вищевикладене, суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а саме його щире каяття, повне визнання вини, який в силу ст.. 89 КК України є не судимим, задовільно характеризується за місцем проживання, його відношення до вчиненого, і тому суд вважає за можливе призначити покарання у вигляді громадських робіт.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення інших злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 368,370,371,373,374,376 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт строком 120 годин.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1