Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 1-125/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Височин Ю.В.,

за участю прокурора Дідорук С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, неодруженого, невійськовозобов'язаного, що зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2008 року за ч. 3 ст. 15 ст. 297 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 389 та ч.1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2008 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ст. 297 КК України, та, з урахуванням положення ч. 3 ст. 72 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Кримінально - виконавчого кодексу України засуджений зобов'язаний сплати штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом надання документа про сплату штрафу.

У частині 2 даної статті передбачено, що у разі несплати засудженим штрафу у вказаний строк, його стягнення провадиться примусово Державною виконавчою службою.

В зв'язку з несплатою ОСОБА_1 штрафу в розмірі 850 гривень за вироком суду від 25.11.2008 року в добровільному порядку, відділом Державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції 12.01.2009 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №1-367 від 25.11.2008 року, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 850 грн.

Однак ОСОБА_1, будучи працездатним та отримуючи дохід від виконання будівельних робіт у приватних осіб на неофіційній основі, штраф в розмірі 850 грн. не сплатив, чим умисно ухилився від відбування покарання у вигляді сплати штрафу.

Такі дії умисні дії ОСОБА_1, які виразились в ухиленні від сплати штрафу особою, засудженою до цього виду покарання, органами досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 389 КК України.

Крім того, 02.02.2010 року, близько 23.00 год., ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись по місцю свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_5, під час вживання спиртних напоїв разом з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вчинив словесну сварку зі своїм братом ОСОБА_2, після чого на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень своєму брату, кухонним ножем, що перебував у нього в руках, наніс останньому умисно один удар по спині ОСОБА_2 Внаслідок завданого ОСОБА_1 удару ножем потерпілому ОСОБА_2 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні грудної клітини з пошкодженням лівої легені, що супроводжувалось гемопневмотораксом, яке, згідно висновку судово-медичного експерта від 25.02.2010 року №35-д (а.с. 52-54, том 2), відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечним для життя в момент заподіяння.

Такі дії ОСОБА_5, які виразились в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, органами досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України.

Зазначені кримінальні справи обєднані в одне провадження згідно постанови суду від 19.03.2010 року (а.с. 111, том 2).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та надав згоду на проведення судового розгляду в порядку, передбаченому ч.3 ст. 299 КПК України, оскільки він не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальних висновках. При цьому судом встановлено, що підсудний правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позицій. Тому заслухавши думку підсудного та прокурора, й розяснивши їм положення ст. 299 КПК України, про те що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються за виключенням документів, що характеризують особу підсудного, речові докази у справі та судові витрати.

Підсудний ОСОБА_1 під час судового розгляду показав, що він дійсно не сплатив без поважних причин штраф в розмірі 850 грн. згідно вироку суду, оскільки працював в іншій місцевості у Вишгородському районі Київської області на будівництві, гроші він мав, чому не сплатив суму штрафу суду пояснити не зміг. При цьому він розумів, що штраф необхідно було сплатити в місячний строк після набрання вироком законної сили.

Крім того, підсудний показав, що 02.02.2010 року в АДРЕСА_1, він, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, наніс удар ножем в спину своєму рідному брату ОСОБА_2 із-за того, що останній заступився за молодшого брата ОСОБА_4 та вдарив його рукою в обличчя. З цього приводу він розкаявся та попросив вибачення у брата в судовому засіданні. Просив його не позбавляти волі.

Враховуючи покази підсудного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 в інкримінованих органами досудового слідства злочинах доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 389 та ч.1 ст. 121 КК України кваліфіковані правильно, оскільки останній вчинив умисні дії, які виразились в ухиленні від сплати штрафу в розмірі 850 грн. особою, засудженою до цього виду покарання згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2008 року, та в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_2, небезпечного для життя в момент заподіяння такого ушкодження.

Санкцією ч.1 ст. 389 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі до двох років.

Відповідно до санкції ч.1 ст. 121 КК України покарання за умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння передбачено у виді позбавлення волі від пяти до восьми років.

Згідно медичних довідок ОСОБА_1 на обліку у психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває (а.с. 93, том 2; а.с. 63, 64, том 1).

Зважаючи на вимоги ст. 12 КК України вчинені підсудним злочини є відповідно невеликої тяжкості та тяжким.

Підсудний характеризується за місцем свого проживання з боку працівників міліції негативно, перебуває на обліку в Бориспільському МВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 92 том 2; а.с. 62 том 1), за працевлаштуванням до Бориспільського міськрайонного центру зайнятості не звертався (а.с. 65 том 1). Інших характеризуючих ознак в матеріалах кримінальної справи немає.

Призначаючи покарання за кожний вчинений ОСОБА_1 злочин, судом враховано ступінь їх тяжкості, обставини їх вчинення, дані про особу підсудного й обставини, що помякшують та обтяжують покарання, а також положення ст. 70 КК України.

Визнання вини підсудним, його щире каяття у скоєному та активне сприяння ним розкриттю злочину, суд визнає обставинами, які помякшують його відповідальність. Даних про відшкодування завданих збитків суду не надано, оскільки потерпілий ОСОБА_2 матеріальних та моральних претензій до свого молодшого брата ОСОБА_1 не мав.

Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 по справі є вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в стані алкогольного спяніння.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 раніше притягався Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, у зв'язку з чим підсудному призначалось покарання із застосуванням іспитового строку.

В подальшому вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2008 року відносно ОСОБА_1 підлягав окремому виконанню зважаючи на положення ч. 3 ст. 72 КК України (а.с. 60, 61 том 1). На момент скоєння підсудним злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України іспитовий строк терміном в один рік, визначений Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області згідно вироку від 23.04.2007 року, закінчився, а тому підстав для застосування вимог ч.3 ст. 78 КК України у суду немає, зважаючи на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2008 року.

Враховуючи викладене, негативну характеристику підсудного, наявність непогашеної судимості, вчинення злочину в стані спяніння тощо, у суду відсутні підстави для застосування положення ст. 75 КК України.

З цих підстав суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 за ч.1 ст. 389 КК України покарання у виді двох років обмеження волі.

З урахуванням помякшуючих обставин, відсутність з боку потерпілого претензій до підсудного матеріального та морального характеру, суд вважає за можливе застосувати положення ст. 69 КК України та застосувати до ОСОБА_1 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, покарання більш м'якого ніж передбачено законом, у виді позбавлення волі строком на три роки.

При цьому остаточне покарання підсудному слід визначити відповідно до вимог ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів.

Інші обставини сімейного життя ОСОБА_1, в тому числі й наявність неповнолітньої дитини, яка проживає в новій родині, та матеріальне становище не є достатньою підставою для застосування іншого покарання із застосуванням іспитового строку.

При вирішенні питання про речові докази, суд враховує, що останні слід після набрання вироком суду законної сили знищити.

Строку відбування покарання слід рахувати з моменту затримання ОСОБА_1 згідно постанови суду від 19.03.2010 року затриманий 30.03.2010 року.

Судових витрат у справі не виявлено, про них не зазначив і прокурор. Цивільний позову у справі не заявлявся.

Несплачений ОСОБА_1 штраф за вироком суду в розмірі 850 грн. підлягає оплаті, а тому вирок суду підлягає окремому виконанню.

Керуючись ст.ст. 322, 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені злочинів, передбаченого ч. 1 ст. 389 та ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

-за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно визначити ОСОБА_1 за скоєні ним злочини покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2008 року щодо сплати ОСОБА_1 штрафу в розмірі 850 грн. виконувати окремо.

Строк тримання під вартою ОСОБА_1 рахувати з 30.03.2010 року.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишити без зміни тримання під вартою в слідчому ізоляторі.

Речові докази у справі: чоловіча сорочка білого кольору, чоловічий светр чорного кольору, чоловічу куртку чорного кольору та три ножі, передані на зберігання в кімнату речових доказів Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області, - після набрання вироком суду законної сили , - знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 15 діб через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції.

Суддя С.М.Вознюк