Справа №460/2992/15-к
Провадження №1кп-460/518/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.11.2015 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Підгір`я Бродівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, демобілізованого з військової служби, раніше не судимого,-
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.1 КК України,-
обвинувачений ОСОБА_4 , який з 21.05.2014 року проходив військову службу за мобілізацією та перебував на посаді водія-електрика 6 господарчого відділення взводу забезпечення роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , 03 листопада 2014 року самовільно залишив місце служби та військову частину без поважних причин та прибув в АДРЕСА_1 за зареєстрованим місцем проживання до призову за мобілізацією на військову службу, де проводив час на власний розсуд. В денний час 15 жовтня 2015 року обвинувачений ОСОБА_4 добровільно повернувся в розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де про своє прибуття повідомив командування та приступив до виконання своїх службових обов`язків несення військової служби. Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 ч.3 КК України.
Під час судового розгляду свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ст.408 ч.1 КК України обвинувачений ОСОБА_4 визнав та по суті обвинувачення показав, що до призову за мобілізацією він проживав в м.Броди Львівської області разом з своєю сім`єю, працював слюсарем на механічному заводі. 21 травня 2014 року він був призваний на військову службу за мобілізацією, яку став проходити у військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 . В червні 2014 року він в складі підрозділу був відправлений в зону проведення антитерористичної операції, де знаходився до вересня 2014 року. Після повернення йому надали відпустку, після закінчення якої він повернувся на військову службу. В листопаді 2014 року йому повідомили, що захворів батько ОСОБА_5 , і він 03 листопада 2014 року поїхав додому в АДРЕСА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 батько помер. В жовтні 2015 року він повернувся у військову частину, де про своє прибуття повідомив командування і приступив до виконання службових обов`язків. На даний час з 25 листопада 2015 року він демобілізований з військової служби. Коли він самовільно залишив військову частину, то наміру назавжди ухилитися від військової служби в нього не було. В скоєному розкаюється, просить не позбавляти його волі.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість в скоєнні злочину стверджується наступними доказами по справі.
Письмовим повідомленням тво командира військової частини польова почта НОМЕР_1 від 08.01.2015 року про виявлення відсутності на службі військовослужбовця рядового ОСОБА_4 з 03.11.2014 року./а.к.п.2/
Витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №113 від 21.05.2014 року про зарахування до списків особової частини та призначення на посаду рядового ОСОБА_4 /а.к.п.31/.
Витягом з наказу тво командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №274 від 25.11.2015 року про визнання рядового ОСОБА_4 , який звільнений з військової служби, таким, що справи і посаду здав, з направленням на військовий облік до Бродівського РВК Львівської області./а.с.п.___/.
Оцінюючи докази по даній справі, які були досліджені та перевірені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд визнає, що під час судового розгляду не доведено умислу обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні дезертирства, тобто в самовільному залишенні військової служби та військової частини з метою ухилитися від військової служби. Разом з тим в судовому засіданні доведено вину обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишення з 03.11.2014 року військової служби та військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід перекваліфікувати з ст.408 ч.1 КК України на ст.407 ч.3 КК України.
Обставиними, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність заподіяної шкоди, скоєння злочину внаслідок збігу обставин в державі під час проходження військової служби, приймав участь в проведенні антитерористичної операції, маючого на утриманні неповнолітню дитину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, органом досудового розслідування та судом не встановлено.
З врахуванням вищенаведених обставин справи та особи обвинуваченого, встановлених обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, його відношення до скоєного злочину, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та попередження скоєння нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкцій частини статті доведеного злочину у виді позбавлення волі, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, та обрати покарання за ст.407 ч.3 КК України у виді 02/два/ роки позбавлення волі.
На підставі з ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 01/одного/ року, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 під час іспитового строку не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: