Ухвала іменем україни 16 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року у кримінальному провадженні № 0007311 щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2015 року засуджено
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Глущенці, Калинівського р-н, Вінницької обл., мешканку АДРЕСА_1 , громадянинку України, раніше неодноразово судиму, останній раз 29 вересня 2010 року вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 190, ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, 30.04.2014 р. звільнена з місць позбавлення волі умовно-достроково від відбування покарання строком на 4 місяці 25 днів,

за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2010 року та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 170575,50 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, а також стягнуто з неї процесуальні витрати в розмірі 860,60 грн. за проведення експертних досліджень.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винною і засуджено за те, що вона в період часу з липня 2014 р. по вересень 2014 р. проживаючи спільно з ОСОБА_6 у його помешканні за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, підбурювана жагою до наживи та протиправного збагачення, з корисливих мотивів, таємно викрала грошові кошти в сумі 12300 доларів США, що станом на 09.10.2014 р. становило 159287,52 грн., нетбук «Gigabite» та планшет «Apple iPad mini» вартістю 9137,50 грн., хлібопіч «Moulinex» вартістю 950 грн., кухонний комбайн «Braun» вартістю 1200 грн., які належали ОСОБА_6 .Викраденими речами ОСОБА_5 розпорядилася на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 170575,50 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 скасовано, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження щодо неї закрито.
У касаційні скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, оскільки вважає, що вона постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає про те, що апеляційний суд формально та поверхнево розглянув кримінальне провадження. Посилаючись не те, що, апеляційний суд закриваючи кримінальне провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, взяв до уваги лише факт тимчасового проживання ОСОБА_5 з потерпілим ОСОБА_6 , не врахувавши те, що за досить малий двомісячний період ці відносини, не були пов`язані спільним побутом та ОСОБА_5 не набула будь-яких прав та обов`язків по відношенню до потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання прокурором порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд касаційної інстанції, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, в тому числі, ст. 185 КК України (крадіжка, крім крадіжки, вчиненої організованою групою) якщо вона вчинена чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вона вчинена особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого, а його відмова від обвинувачення у випадках, передбачених цим Кодексом, є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Тобто, зазначена норма є імперативною, оскільки в категоричній формі передбачає закриття кримінального провадження на підставі заяви потерпілого.

Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК України, на підставі заяви потерпілого про відмову від обвинувачення, обвинувальний вирок скасував і закрив кримінальне провадження відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 284, ст. 417 КПК України.
Як на підстави для прийняття такого рішення суд апеляційної інстанції послався на положення п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України де визначено термін близькі родичі та члени сім`ї - особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Також зазначив, про те, що ОСОБА_5 вчинила злочин в період спільного проживання з потерпілим у його помешканні. Відповідно до показань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, вони проживали однією сім`єю, як чоловік і дружина, були пов`язані спільним побутом і мали взаємні права і обов`язки, зокрема, ОСОБА_5 готувала їжу, прала тощо. Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повідомили про те, що вважали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подружжям. Відповідно до довідки голови квартального комітету «Привокзальний» № 1122 від 13.11.2015 р., наданої потерпілим в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_5 проживала з червня 2014 р. по жовтень 2014 р. з ОСОБА_6 в громадянському шлюбі по АДРЕСА_2 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Ухвала апеляційного суду відповідає вищевказаним вимогам кримінального процесуального закону.
А тому доводи касаційної скарги прокурора про істотні порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону в частині закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України є безпідставні і спростовуються вищенаведеним.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали апеляційного суду і задоволення скарги прокурора, та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою першого заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3