У Х В А Л А

07 липня 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Калиняк О.М.

суддів Данка В.В., Волинця М.М.

з участю прокурора Мазяра М.Т.

обвинуваченого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляцією прокурора на постанову судді Кам'янка-Бузького районного суду Львівської обл. від 25 червня 2010 року,

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Кам'янка-Бузького районного суду Львівської обл. від 25 червня 2010 року відмовлено у поданні слідчого СВ Кам'янка-Бузького РВ ГУ МВС України у Львівській обл. ОСОБА_2 про обрання щодо обвинуваченого

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

м. Кам'янка-Бузька Львівської обл.,

раніше не судимого, проживає за адресою:

АДРЕСА_1

Львівської обл.,

запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

На постанову судді помічник прокурора Кам'янка-Бузького району Львівської обл. ОСОБА_3, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляцію, в якій просить постанову скасувати і справу повернути на новий судовий розгляд. Постанову судді вважає необґрунтованою та незаконною. На думку апелянта судом не враховано, що існує необхідність перешкодити злочинній діяльності обвинуваченого, який протягом незначного періоду часу вчинив два злочини і цим підтвердив можливість продовжувати вчинення злочинів. ОСОБА_4 не працює, а отже його не можна вважати годувальником трьох неповнолітніх дітей. ОСОБА_5 істотні порушення КПК є підставою для скасування постанови судді.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляцію; пояснення обвинуваченого ОСОБА_1, який просить залишити апеляцію без задоволення; обговоривши наведені в апеляції доводи й перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно із постановою слідчого від 25 червня 2010 року про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Судове рішення про відмову в обранні щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 148, 150, 155, 165-2 КПК України.

При розгляді подання слідчого суддя правильно дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу - взяття під варту, врахувавши при цьому тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрювався ОСОБА_1, обставини справи та особу обвинуваченого.

Доводи в апеляції про те, що судове рішення прийняте без врахування особи обвинуваченого, а також про наявність підстав вважати, що він надалі продовжуватиме злочинну діяльність, колегія суддів до уваги не бере, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. За змістом ст.ст. 148, 155 КПК України тяжкість злочину, в якому підозрюється чи обвинувачується особа, не є самостійною та безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності; має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно; трьох неповнолітніх дітей, 1994, 1996, 2001 років народження; до травня 2010 року працював, на даний час зареєстрований як безробітний та отримує виплату з безробіття; має матір похилого віку, яка є інвалідом другої групи.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1, перебуваючи на волі, може продовжувати злочинну діяльність, жодними доводами не підкріплене. Як пояснила в судовому засіданні слідчий Кушинська У.Я., основні слідчі дії в справі проведені, обвинувачений на виклики слідчого з'являється, вину у вчиненні злочину визнав повністю та дав визнавальні показання, перешкод у встановленні істини у справі не чинить. Після пред'явлення ОСОБА_1 остаточного обвинувачення та виконання вимог ст. 218 КПК України справа буде скерована до суду.

Таким чином у справі немає будь-яких фактичних даних, які б стверджували про необхідність застосування до обвинуваченого лише такого запобіжного заходу як взяття під варту чи про неможливість інших, менш суворих запобіжних заходів, забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов'язків та належної поведінки.

Істотних порушень КПК при розгляді справи судом першої інстанції (на що покликається апелянт) допущено не було.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу взяття під варту і вважає, що обраний суддею першої інстанції запобіжний захід підписка про невиїзд на даний час є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов'язків та його належної поведінки.

Постанова судді є обгрунтованою, відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Постанову судді Кам'янка-Бузького районного суду Львівської обл. від 25 червня 2010 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію прокурора без задоволення.

С у д д і :

ОСОБА_6 ОСОБА_5 ОСОБА_7