Справа № 583/460/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" лютого 2016 р. м. Охтирка Сумської області
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді слідчого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
слідчого Охтирського відділу поліції (м. Охтирка)
Головного управління Національної поліції
в Сумській області ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина
України, освіта середня-спеціальна, одруженого, працює на посаді електрика ПрАТ «САД», раніше не судимого
про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання
15.02.2016 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області за погодженням з прокурором звернувся слідчий з клопотанням від 12.02.2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Клопотання мотивоване тим, що 04.02.2016 року приблизно о 15.00 год. ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , вирішив без дозволу власника ОСОБА_10 використати належний останньому автомобіль «Opel Vivaro 1.9 Di», державний номерний знак НОМЕР_1 , який 10.01.2016 року ОСОБА_10 передав ОСОБА_11 для проведення ремонтних робіт.
Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_9 , скориставшись відсутністю власника автомобіля «Opel Vivaro 1.9 Di», державний номерний знак НОМЕР_1 , умисно, з корисливих мотивів, сів за кермо цього автомобіля, завів двигун за допомогою ключів, які були у нього, та поїхав до с. Мошенка Охтирського району Сумської області. ОСОБА_9 використовував вказаний автомобіль до 06.02.2016 року, тобто незаконно заволодів транспортним засобом.
Згідно висновку експерта-автотоварознавця від 09.02.2016 року № 031 ринкова вартість легкового автомобіля «Opel Vivaro 1.9 Di», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 155758,80 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_9 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 155758,80 грн.
10.02.2016 року ОСОБА_11 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Слідчий вказував, що ОСОБА_9 схильний до вживання спиртних напоїв, обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289КК України, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства та суду, що може призвести до затягування строків досудового розслідування.
Посилаючись на викладене, слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього обов`язки: прибувати до слідчого за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.
В судовому засіданні слідчий просив клопотання задовольнити.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, послався на те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_9 вчинив у стані алкогольного сп`яніння, тобто, міг вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Підозрюваний з вимогами за клопотанням слідчого погодився.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши доводи за клопотанням, матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, суд дійшов наступного висновку:
10.02.2016 року ОСОБА_11 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Відповідно до ст. 5 п. 1 підпункт «с» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість.
Згідно ст. 176 ч. 4 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.
Відповідно до ст. 177 ч. 1, 2 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя слідчий зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд визнав наявними визначені ст. 177 КПК України підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину з корисливих мотивів, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, які здобуті органом досудового розслідування шляхом оперативно-розшукових заходів, та знайшли підтвердження його особистими поясненнями в судовому засіданні про обставини вчиненого незаконного заволодіння транспортним засобом; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, в сукупності з іншими відомостями про особу: молодий працездатний вік, наявність постійного місця роботи та проживання, звідки позитивно характеризується, перебування на утримання неповнолітніх дітей, задовільний стан здоров`я.
Наведені відомості про особу підозрюваного свідчать про існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки кримінальне правопорушення ОСОБА_9 вчинив у стані алкогольного сп`яніння, тобто, міг вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, тощо.
Суд дійшов висновку про доведеність слідчим і прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі, незастосування особистого зобов`язання, щодо підозрюваного не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Доказів, які б спростовували висновки суду, надано не було.
Відповідно до приписів ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 5 пункту «с» Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього на строк два місяці, тобто, до 16.04.2016 року, наступні обов`язки: прибувати до слідчого за викликом; не відлучатися із м. Охтирка Сумської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи.
Попередити ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Допустити негайне виконання ухвали суду про застосування запобіжного заходу після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області протягом п`яти діб з часу її проголошення.

Суддя слідчий Охтирського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_12