Справа № 305/2050/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області

в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000809 від 02.08.2013 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лазещина Рахівського району Закарпатської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, працюючої головою правління Ясінянського споживчого товариства, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,

за апеляційною скаргою заступника прокурора Рахівського району ОСОБА_6 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року скасувати, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 повернути до Рахівського районного суду для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що висновок суду про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_5 вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України є необґрунтованим. Суд першої інстанції у підготовчому судовому засідання фактично прийшов до розгляду і вирішення тих питань, які відповідно до вимог п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 368 КПК України вирішуються при ухваленні вироку. Посилання суду першої інстанції як на підставу повернення обвинувального акту на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012, є безпідставними, оскільки вимоги до реєстру матеріалів досудового розслідування передбачені ст. 109 КПК України. Не погоджується прокурор також із висновком суду про те, що відсутність витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань є грубим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, оскільки в ч. 4 ст. 291 КПК України наведено вичерпний перелік документів, які додаються до обвинувального акту і витяг із ЄРДР до такого переліку документів не входить. Твердження про неправильність вказаного в реєстрі матеріалів досудового розслідування процесуального статусу та прізвища потерпілої є також не обґрунтованим. Потерпіла на час вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину мала прізвище « ОСОБА_8 », в подальшому у 2010 році після одруження потерпіла змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ». Вказує, що підставою повернення обвинувального акту може бути лише недоліки самого обвинувального акту, але аж ніяк не недоліки доданих до нього документів, зокрема розписок, реєстру. Прокурор, викладаючи зміст п. 13 ст. 3 КПК України, вважає також хибним висновок суду про порушення вимог ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України у частині відображення в обвинувальному акті позиції сторони обвинувачення в категоричній формі про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки відображене в обвинувальному акту обвинувачення сформульовано згідно з вимогами КПК України та у межах наданим законом повноважень.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачена ОСОБА_5 , посилаючись на те, що Рахівський районний суд Закарпатської області ухвалив рішення у відповідності з вимогами чинного законодавства, просить залишити ухвалу районного суду без змін.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000809 від 02.08.2013 року відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 367 КК України повернуто прокурору Рахівського району Закарпатської області для усунення недоліків.

Рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема в порушення п. 5 ч. 2 т. 291 КПК України він не мітить формулювання обвинувачення, а також реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України та Положенню про порядок ведення ЄРДР.

В ухвалі суду зокрема вказується, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає п. п. 2.1.1., 2.1.2., 2.1.4. Положення про порядок ведення ЄРДР, до обвинувального акту не приєднано додаток №6, відсутній витяг з ЄРДР; не правильно вказано прізвище процесуального керівника; в порушення вимог ст. 98 КПК України реєстр не містить інформацію про визнання певних об`єктів речовими доказами, що перешкоджає призначенню судового розгляду. Крім того, суд вказує на недопустимість відображення позиції сторони обвинувачення в категоричний спосіб в обвинувальному акті щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення і необхідність застосування словосполучення «підозрюється чи обвинувачується».

Після доповіді суддею-доповідачем змісту оскаржуваної ухвали, доводів, викладених в апеляційній скарзі, була заслухана прокурор ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру звернутися до суду з обвинувальним актом, що є одним із варіантів закінчення досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зміст формулювання обвинувачення розкрито в абзаці 1 пункту 2 частини 3 статті 374 КПК України, відповідно до якого у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

В обвинувальному акті зазначено лише виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та міститься вказівка на те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним правам та інтересам окремих громадян.

Таким чином, прокурором відповідно до вимог кримінального процесуального закону не висунуто ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції правильно встановив ці істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і прийняв вмотивоване рішення, передбачене п. 3 ч. 2 ст. 314 КПК України, в якому обґрунтовано послався на положення ч. 1 ст. 337 КПК України про те, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Як вбачається з обвинувального акту навіть фактичні обставини кримінального правопорушення викладено в ньому без врахування того, що невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них характеризує перш за все об`єктивну сторону вчиненого і свідчить про те, що службова особа не тільки повинна була, а й мала реальну можливість виконати покладені на неї службові обов`язки належним чином, тобто могла діяти так, як того вимагають інтереси служби. Тому для наявності об`єктивної сторони службової недбалості необхідно встановити: а) нормативний акт, яким визначаються компетенція службової особи і коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом; б) які саме обов`язки, в якому обсязі та порядку вона повинна була виконувати у відповідних умовах; в) чи мала вона реальну можливість належним чином виконати ці обов`язки в умовах, що склалися; г) у чому саме виявилися допущені особою порушення службових обов`язків і які наслідки вони спричинили; ґ) чи перебували службові порушення у причинному зв`язку з тими наслідками, що настали.

Для кваліфікації злочину за ст. 367 КК України діяння службової особи обов`язково повинно бути зумовлене її службовим становищем, а дії, які вона не виконала чи виконала неналежним чином, входили в коло її службових обов`язків.

Суб`єкт цього злочину має бути визначений в обвинувальному акті відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтю 291 КПК України, в якій викладено вимоги щодо складення, затвердження, змісту обвинувального акту та переліку документів, що до нього додаються, законодавцем визначено як «Обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування», а тому посилання суду першої на не виконання вимог ст. 109 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акут, є обґрунтованим.

Статтею 109 КПК України встановлено, що реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом (ч. 1). Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Висновки суду щодо порушення цих вимог закону є підставою для повернення обвинувального акту, а вказівки суду щодо усунення цих недоліків підлягають безумовному виконанню.

Разом із тим, вказівки суду, не пов`язані із порушенням ст. 291 КПК України, виконанню не підлягають, а висновки про них підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції, що тягне за собою її зміну.

Зокрема такими є висновки про те, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає п. п. 2.1.1., 2.1.2., 2.1.4. Положення про порядок ведення ЄРДР, до обвинувального акту не приєднано додаток №6, відсутній витяг з ЄРДР; не правильно вказано прізвище процесуального керівника; в порушення вимог ст. 98 КПК України реєстр не містить інформацію про визнання певних об`єктів речовими доказами, що перешкоджає призначенню судового розгляду; недопустимо відображення позиції сторони обвинувачення в категоричний спосіб в обвинувальному акті щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення і необхідність застосування словосполучення «підозрюється чи обвинувачується».

З врахуванням наведеного є необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, про те, що суд першої інстанції у підготовчому судовому засідання розглянув і вирішив питання, які відповідно до вимог п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 368 КПК України вирішуються при ухваленні вироку;

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

З огляду на ці вимоги закону в обвинувальному акті прізвище потерпілої має бути зазначено таким чином, що б виключити будь які сумніви в її особі, а саме мають бути викладені

фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення з зазначенням прізвища потерпілої на час події кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 ; час та підстава зміни прізвища і окремо на виконання п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України прізвище потерпілої на час складення обвинувального акут та направлення його до суду.

Виходячи із змісту п. 13 ст. 3 КПК України, якою обвинувачення визначено як твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, не можна вважати порушенням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України у частині відображення в обвинувальному акті позиції сторони обвинувачення в категоричній формі про вчинення певною особою кримінального правопорушення, а тому є обґрунтованими в цій частині доводи апеляційної скарги.

За таких обставин апеляція прокурора підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Рахівського району ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000809 від 02.08.2013 року відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 367 КК України повернуто прокурору Рахівського району Закарпатської області для усунення недоліків у місячний строк з дня набрання законної сили ухвали суду, змінити, виключити з її мотивувальної частини висновки суду, які не пов`язані із порушенням ст. 291 КПК України.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанцій набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3