УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст. 187 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
перекладача ОСОБА_9 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханова Ворошиловоградської області, громадянина Республіки Білорусь, мешканця АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, що є його власністю.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, залишено попередній - тримання під вартою.
Строк відбування покарання йому визначено рахувати з 27 червня 2013 року.
Як визнав суд, 14 квітня 2013 року в невстановлений слідством час та місці ОСОБА_7 та невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, вступили в попередню злочинну змову на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством небезпечним для життя.
З цією метою невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, заздалегідь усвідомлюючи наслідки своїх діянь, з метою заподіяння насильства небезпечного для життя потерпілого, підготувала та тримала при собі удавку.
14 квітня 2013 року близько першої години ночі, ОСОБА_7 разом з невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, перебуваючи на зупинці громадського транспорту поблизу ТРЦ Глобал, яка розташована по вулиці Київській, 77 в м. Житомирі, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя, зупинили автомобіль марки Шевролет-Авео, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_10 .
У подальшому, після зупинки вказаного автомобіля, ОСОБА_7 , з метою вчинення розбійного нападу, сів в автомобіль на переднє праве пасажирське сидіння та запропонував ОСОБА_10 проїхати до кафе ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_2 , на що останній погодився. У той же час, невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, маючи при собі удавку, сіла до вказаного автомобіля на праве заднє пасажирське сидіння та відразу, з метою подальшої реалізації спільного злочинного умислу, не виходячи з автомобіля, пересіла на ліве сидіння, тобто позаду ОСОБА_10 .
Близько 01 год. 30 хв., прибувши до кафе +Кава, що по вул. Київській, 16, в м. Житомирі, ОСОБА_10 , діючи за вказівкою ОСОБА_7 , зупинив автомобіль з права від входу до приміщення.З метою створення умов для подальшого укриття злочину, ОСОБА_7 вийшов з автомобіля та підійшов до входу, де останнього зустріла раніше знайома йому ОСОБА_11 .
Після спілкування з ОСОБА_11 , біля 01 год. 50 хв. ОСОБА_7 , повернувшись до вказаного автомобіля та сівши на переднє праве пасажирське сидіння, вказав ОСОБА_10 проїхати на вулицю Косіора в м. Житомирі, на що останній погодився.
У подальшому, доїхавши до закінчення асфальтового покриття по вул. Косіора в м. Житомирі, ОСОБА_10 , за вказівкою ОСОБА_7 , зупинив автомобіль неподалік від будинку №33 по вказаній вулиці.Після чого, ОСОБА_7 вийшов з автомобіля та через декілька хвилин знову сів на переднє праве пасажирське сидіння, при цьому попросив почекати на вказаному місці.
У цей час, день, місці та при вказаних обставинах, діючи за попередньою злочинною змовою з ОСОБА_7 , невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, знаходячись на лівому задньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля, тобто за сидінням водія, застосовувала стосовно ОСОБА_10 фізичне насильство, як засіб заволодіння майном останнього, а саме, накинувши на шию ОСОБА_10 удавку здавила його шию, впершись ногами в спинку водійського сидіння, в результаті чого подолала фізичний супротив останнього. В свою чергу ОСОБА_10 відчувши реальну загрозу своєму життю, прикладаючи зусилля обома руками зняв вказану удавку з шиї.
У той же час, ОСОБА_7 перебуваючи в попередній злочинній змові з невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, діючи в межах даної змови, знаходячись на передньому пасажирському сидінні в салоні автомобіля останнього, заволодів майном ОСОБА_10 , а саме грошовими коштами в сумі 200 грн., які знаходились на передній панелі автомобіля.
Далі, ОСОБА_7 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, вийшли з автомобіля та покинули місце скоєння кримінального правопорушення, а викраденими коштами в сумі 200 грн. розпорядились на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.
В результаті зазначених злочинних дій ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодженні у вигляді садна на обличчі справа та зліва, 2-4 пальцях лівої кисті, які відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.
Разом з тим, ОСОБА_7 та невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, застосували до ОСОБА_10 насильство, яке реально не спричинило шкоду життю, але було небезпечним для життя в момент заподіяння, тобто в момент його застосування створювало реальну загрозу для життя останнього.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій вирок суду просить скасувати та постановити новий вирок яким його виправдати.Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого видно, що він не вчиняв злочину за який його засуджено.Апелянт посилається на істотні порушення вимог кримінально-процесуального кодексу, які на його думку допустили органи досудового розслідування, а саме на те, що протокол про його затримання слідчим був складений без участі адвоката, також без участі адвоката і перекладача проводилася така слідча дія як впізнання.Вказує на неповноту судового розгляду справи, а також на те, що висновки суду, які викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи.Зазначає, що суд обгрунтував у вироку свої висновки про його винність у вчиненні кримінального правопорушення недопустимими доказами, а саме: показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколами огляду предметів від 17.07.2013 року і 20.08.2013 року та протоколами впізнання по фотографіям від 14.09.2013 року, протоколом слідчого експерименту від 04.06.2013 року, висновком експертизи № 2509 від 02.09.2013 року.Посилається на те, що суд у вироку неправильно зазначена дату його затримання 27.06.2013 року, оскільки його в дійсності його затримали 26.07.2013 року. Апелянт звертає свою увагу на те, що у вироку не зазначені мотиви вчинення злочину.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з підстав в ній наведених, прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчинені злочину за обставин наведених у вироку грунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених у судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованим.
Доводи обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також те, що висновки суду, які викладені у вироку не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду, колегія суддів не приймає до уваги.
Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у ній проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства спрямованих на всебічне повне та об?єктивне дослідження обставин справи.
Викладені у вироку висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчинені вищезазначеного злочину відповідають фактичними обставинами справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні і детально викладеними у вироку доказами.
Зокрема, протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_16 про вчинене щодо нього кримінального правопорушення.
Показаннями вказаного потерпілого про те, в ніч з 13 на 14 квітня 2013 року близько 01 год. коли він їхав по вул.Київській біля зупинки ТРЦ Глобал в м. Житомирі його автомобіль зупинили два чоловіки. ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння біля нього та попросив завести їх до кафе +Кава. Біля вказаного кафе до автомобіля підійшла дівчина з довгим чорнявим волоссям. ОСОБА_7 вийшов з машини та разом з вказаною дівчиною пішли до приміщення кафе, на порозі якого стояло ще декілька дівчат. ОСОБА_7 надівши на голову капюшон спортивної куртки, разом з дівчиною зайшли в приміщення кафе, з якого через деякий час вийшли та, підійшли до автомобіля. ОСОБА_7 сів в салон транспортного засобу при цьому зняв з голови капюшон та сказав йому їхати на вулицю Косіора.Коли їхали по вказаній вулиці ОСОБА_7 йому повідомив, що потрібно їхати на стару пилораму. Після того як закінчилося асфальтове покриття дороги він зупинив автомобіль. З авто вийшов ОСОБА_7 , потім знову сів на переднє сидіння, при цьому нахилився вправо до скла. В цей момент особа яка сиділа позаду нього накинула на його шию удавку з тонкої струни або жилки та почала душити, йому стало темніти в очах, він просунув пальці лівої руки під удавку та перетягнув її з шиї на рот, а потім перекинув через себе. При цьому коли звільнявся від удавки, сильно впирався ногами об дно машини та порізав три пальці лівої руки, рот, за вухами, де сталися крововиливи. Після цього відчинив водійські двері автомобіля, в салоні транспортного засобу загорілося світло. В цей час ОСОБА_7 взяв з панелі машини 200 грн. разом із килимком на якому вони лежали, вийшов з автомобіля та побіг в бік поля. Хлопець, який його душив теж вийшов з машини і побіг в невідомому напрямку.
З показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 видно, що в квітні 2013 року вони відпочивали в кафе +Кава. Пізно вночі на таксі до кафе приїздив знайомий ОСОБА_11 - ОСОБА_7 .
Крім цього, ОСОБА_11 дала показання про те, що в автомобілі таксі на якому приїхав ОСОБА_7 вона бачила ще одного хлопця, який сидів на задньому сидіння з правого боку та був схожий на татарина. При спілкуванні з ОСОБА_7 в холі кафе, на голові останнього весь час був капюшон з куртки. Коли ОСОБА_7 пішов від них, вона продовжила відпочинок за столиком в кафе з подругами. Через деякий час на її мобільний телефон зателефонував ОСОБА_7 та просив викликати йому автомобіль таксі на акусь АЗС, адреси якої вже не пам`ятає, вона виконала його прохання. Потім ОСОБА_7 зателефонував та повідомив, що вже приїхав. Вона вийшла з кафе та зустрілася з ним на вулиці біля газетного кіоску поряд з кінотеатром Україна.
Під час проведення огляду місця події від 25.05.2013 року потерпілий ОСОБА_10 вказав на місцевості де саме біля будинку №33 по вулиці Косіора в м.Житомирі на нього був здійснений розбійний напад.
При проведенні слідчого експерименту за участю потерпілого, останній показав та розповів за яких обставин відносно нього був вчинений вищезазначений злочин.
Під час пред`явлення особи для впізнання, потерпілий ОСОБА_10 , серед пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_7 , як особу якого він на автомобілі таксі близько 02 ночі 14.04.2013 року відвозив на вулицю Косіора в м.Житомирі та який здійснив на нього розбійний напад.
Також під час пред?явлення особи для впізнання за фотознімками свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_18 впізнали ОСОБА_7 як особу, яка 14.04.2013 року приїздила в кафе +Кава.
При проведенні огляду місця події, приміщення кафе +Кава, яке знаходиться в м.Житомирі на вулиці Київська, 16а були виявлені камери зовнішнього та внутрішнього спостереження кафе.
Під час проведення огляду предмету, та проведення додаткового огляду предмету, яким є компакт-диск із записом камер відео спостереження з кафе+ Кава 14.03.2013 року за участю свідка ОСОБА_11 було встановлено, що в приміщення кафе до холу заходить чоловік в темному спортивному костюмі з капюшоном, вказаним чоловіком є ОСОБА_7 , останній розмовляє з ОСОБА_19 , затим вони вийшли з приміщення кафе, також ОСОБА_11 вказала на інші фото де зображені вона з ОСОБА_7 під час їх зустрічі в кафе вночі 14.04.2013 року.
За висновком судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_10 були виявлені садна на обличчі справа та зліва, на 2-4 пальцях лівої кисті, які утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, і могли утворитися за обставин вказаних в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 .
Під час допиту в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_20 підтвердила свої висновки, що давала під час досудового розслідування.Крім цього пояснила, що виявлені у ОСОБА_10 садна утворилися внаслідок тертя по обличчі останнього зверху вниз виключно тонким в діаметрі предметом, яким могли бути металева струна, жилка.
Дослідивши вищезазначені зібрані по кримінальному провадженню докази та інші докази, які зазначені у вироку, суд прийшов до правильного висновку, що саме ОСОБА_7 за попередньою змовою із невстановленою досудовим слідством особою вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_10 під час якого заволоділи коштами потерпілого. Дії ОСОБА_7 за ст. 187 ч.2 КК України кваліфіковані правильно, а призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Доводи апелянта про те, що під час його затримання був відсутній захисник, є безпідставними і спростовуються матеріалами кримінального провадження з яких видно, що затримання ОСОБА_7 слідчим проводилося в присутності захисника ОСОБА_21 .
Посилання обвинуваченого на те, що під час проведення вказаної слідчої дії йому не забезпечили перекладача, колегія суддів залишає поза увагою, оскільки під час затримання ОСОБА_7 не заявляв слідчому такого клопотання.
Також не заслуговують на увагу колегії суддів посилання обвинуваченого про те, що така слідча дія як пред?явлення особи для впізнання проводилася без участі адвоката і перекладача, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.
З матеріалів кримінального провадження видно, що вказана слідча дія була проведена 27.06.2013 року з 20 год. 30 хв. до 21 год. 10 хв. тобто до затримання ОСОБА_7 , а тому колегія суддів вважає, що проведення слідчої дії було можливим без адвоката і перекладача, що не суперечить вимогам ст. 228 КПК України.
Не приймає до уваги колегія суддів доводи обвинуваченого про не правильне проведення, на його думку, слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 .
Матеріали кримінального провадження свідчать, що вказана слідча дія проведена з дотриманням положень ст. 240 КПК України, за участю спеціаліста, статиста та двох понятих, які підписали протокол вказаної слідчої дії.Підстав вважати неналежним доказом протокол слідчого експерименту, в колегії суддів немає.Також, колегія суддів не вбачає підстав для визнання недопустимими доказами по кримінальному провадженню показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколи огляду предметів від 17.07.2013 року і 20.08.2013 року, протоколи пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.09.2013 року, висновок експертизи № 2509 від 02.09.2013 року про, що наголошує в апеляційній скарзі обвинувачений.З матеріалів кримінального провадження не видно, що вказані докази отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд дав належну оцінку зібраним по кримінальному провадженню доказам і обґрунтовано не взяв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він даного злочину не вчиняв та був відсутній на території України в ніч на 14.04.2013 року, розцінив їх як намагання обвинуваченого уникнути від кримінальної відповідальності та обгрунтовано прийняв до уваги покази потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , зазначивши у вироку, що дані показання узгоджуються з іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами, які викривають ОСОБА_7 у вчиненні злочину, з таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.
Доводи обвинуваченого про виниклі протиріччя в показаннях потерпілого під час досудового слідства стосовно дати вчинення на нього розбійного нападу перевірялися як під час досудового слідства так і під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.Вказані протиріччя були усунуті і було встановлено, що злочин щодо ОСОБА_10 був вчинений саме 14 квітня 2013 року, а не 14 травня 2013 року як про це зазначено в протоколі про прийняття заяви про вчинення злочину, протоколі допиту потерпілого, постанові про призначення експертизи, протоколі огляду місця події за участю потерпілого.
Твердження обвинуваченого про те, що йому не вручався вирок суду в перекладі на російську мову, є безпідставними і спростовуються матеріалами кримінального провадження з яких видно, що ОСОБА_7 отримав копію вказаного вироку 07.04.2015 року.
Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_7 на те, що поза увагою суду залишились ті обставини, що потерпілий звернувся до райвідділу міліції із заявою про вчинення злочину не зразу, а через значний період часу, не був оглянутий автомобіль потерпілого ОСОБА_10 , згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України, відповідно яких в базі даних Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України немає відомостей про перетинання ним державного кордону України у період з 01.01.2013 року по 30.06.2013 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані обставини не спростовують зібрані по кримінальному провадженню докази, які підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного злочину.
Твердження апелянта про неправильне зазначення у вироку суду дати його затримання, є голослівними і не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, які свідчать про те, що затримання ОСОБА_7 було проведено саме 27.06.2013 року, а не 26.06.2013 року, як про це він зазначає в апеляційній скарзі.
Доводи обвинуваченого про те, що у вироку суду не зазначений мотив вчинення злочину не заслуговують уваги колегії суддів, оскільки зі змісту вироку видно, що метою вчинення цього злочину є заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством небезпечним для життя особи.
Вирок суду, є законний і обґрунтований, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 376 ч.2 КПК України колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 20 березня 2015 року щодо нього без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - протягом такого ж строку з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Житомирської області ОСОБА_2