Справа №463/4627/13-к
Провадження №1-кп/463/7/15
В И Р О К
Іменем України
09 грудня 2015 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження № 0000683 з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, з вищою освітою, не одруженої, працюючої менеджером на ТзОВ «Книгообрій», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.1 ст. 209 КК України, -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сокаль Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого як фізична особа-підприємець, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_10 , будучи фізичною особою приватним підприємцем, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, в період з 29.09.2011 року по 08.07.2013 року у м. Львові, на виконання договору підряду № 04/09 від 29.09.2011 року, укладеного між ФОП ОСОБА_10 та ПрАТ «Львівський лікеро-горілчаний завод»», умисно склав завідомо неправдиві офіційні документи, що посвідчують певні факти і мають юридичне значення, про надання ПрАТ ЛЛГЗ ландшафтних послуг з догляду за територією заводу, реставрації газонів та благоустрою території заводу, а саме:
акт від 15.10.2011 року приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 10 740 грн.;
акт від 25.11.2011 року приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 10 000 грн.;
акт від 01.12.2011 року приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 222 260 грн.;
акт від 14.04.2012 року приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 10 000 грн.;
акт від 14.05.2012 року приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 10 500 грн.;
акт від 14.06.2012 року приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 10 000 грн.;
акт від 20.07.2012 року приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 10 000 грн.;
акт від 22.08.2012 року приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 6 340 грн.;
договір підряду № 05/11 від 29.11.2011 року, укладений між ФОП ОСОБА_10 та ПрАТ «ЛЛГЗ»;
акт від 08.12.2011 року приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 80 000 грн.;
акт від 20.03.2012 року приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 7 370 грн.;
акт від 17.04.2012 року приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 30 250 грн.;
акт від 12.05.2012 року приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 43 560 грн.;
акт від 15.06.2012 року приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 33 000 грн.;
акт від 10.07.2012 року приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 33 000 грн.;
акт від 15.08.2012 року приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 33 000 грн.;
акт від 17.09.2012 року приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 30 250 грн.;
акт від 18.10.2012 року приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 30 250 грн.;
акт від 28.11.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 року про виконання робіт загальною вартістю 15 410 грн.
У вказані документи ОСОБА_10 вніс неправдиві відомості про виконання ним в період з вересня 2011 року по грудень 2012 року робіт для ПрАТ «ЛЛГЗ» на території заводу та завірив своїми підписами та круглою печаткою ФОП ОСОБА_10 . В подальшому вказані документи ФОП ОСОБА_10 передав невстановленим слідством особам.
Згодом невстановленими слідством особами, які мали доступ до печатки ПрАТ «ЛЛГЗ» та до попередньої печатки - ПрАТ «ЛЛГЗ» завірено вказані договори та акти приймання-здачі робіт, шляхом проставлення відбитків таких на примірниках цих документів, а невстановленими слідством особами підроблено на договорах та актах приймання-здачі робіт підписи від імені директора заводу ОСОБА_11 .
Після цього ФОП ОСОБА_10 зберігав завідомо підроблені документи у себе до моменту видачі правоохоронним органам.
Внаслідок складання вказаних завідомо підроблених документів ОСОБА_10 заволодів грошовими коштами ПрАТ «ЛЛГЗ» всього на суму 625 930 грн., які використав на власні потреби, що спричинило тяжкі наслідки для товариства.
Таким чином, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 366 КК України складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів (службове підроблення), що спричинило тяжкі наслідки.

Крім цього, ОСОБА_10 , в період з 29.09.2011 року по 14.05.2013 року, будучи фізичною особою приватним підприємцем,за попередньою змовою групою осіб із невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання службовим становищем, заволодів грошовими коштами заводу, які бухгалтер-фінансист ПрАТ «ЛЛГЗ» ОСОБА_9 в цей період, перебуваючи у місті Львові, перерахувала на підставі неправдивих офіційнійних документів, наданих невстановленими особами, про надання ФОП ОСОБА_10 ПрАТ «ЛЛГЗ» ландшафтних послуг з догляду за територією заводу, реставрації газонів та благоустрою території заводу, а саме на підставі договору підряду № 04/09 від 29.09.2011 року, договору підряду № 05/11 від 29.11.2011 року, укладених між ФОП ОСОБА_10 та ПрАТ «ЛЛГЗ» та актів приймання-здачі робіт згідно цих угод.
У вказані акти виконаних робіт ОСОБА_10 вніс неправдиві відомості про виконання ним в період з вересня 2011 року по грудень 2012 року робіт для ПрАТ «ЛЛГЗ» на території заводу та невстановленими слідством особами, завірені підписами та круглою печаткою ПрАТ «ЛЛГЗ», підроблено на договорах та актах приймання-здачі робіт підписи від імені директора заводу ОСОБА_11 , які в подальшому підписав і ФОП ОСОБА_10 . Вказані документи ФОП ОСОБА_10 були передані невстановленим слідством особам для отримання коштів за нібито виконані роботи.
В свою чергу ОСОБА_9 , яка в період з 29.09.2011 по 14.05.2013, перебуваючи на посаді бухгалтера-фінансиста ПрАТ «ЛЛГЗ», , адреса якого: м. Львів, вул. Мирона Кордуби, буд. 2, відповідно до наказу по ПрАТ «ЛЛГЗ» № 178-К від 01.11.2007,являючись службовою та матеріально-відповідальною особою, будучи відповідальною за проведення набору платіжних документів та перерахунок грошових коштів з використанням електронного цифрового підпису відповідно до наказу по ПрАТ «ЛЛГЗ» № 23 від 30.03.2006, перебуваючи на своєму робочому місці в кабінеті бухгалтерії заводу, використовуючи встановлену на її робочій електронно-обчислювальній персональній машині (комп`ютері) систему дистанційного обслуговування банківського рахунку, шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, з порушенням процедури, тобто без попереднього внесення в реєстри платежів, лише на підставі вищевказаних підроблених невстановленими особами актів виконаних робіт здійснила перерахування грошових коштів з банківського рахунку ПрАТ «ЛЛГЗ» № НОМЕР_1 МФО НОМЕР_2 , відкритого в Центральній філії ПАТ Кредобанк, на банківський рахунок фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 , код ЄДРПОУ № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 МФО НОМЕР_5 , відкритий у Львівській філії АКБ Індустріалбанк, як нібито оплати за надані послуги та виконані роботи, які насправді не виконувались, зокрема: платіжним дорученням № 175 в сумі 40 000,00 грн.; платіжним дорученням № 178 в сумі 20 000,00 грн.; платіжним дорученням № 187 в сумі 39 430,00 грн.; платіжним дорученням № 190 в сумі 48 900,00 грн.; платіжним дорученням № 193 в сумі 21 390,00 грн.; платіжним дорученням № 198 в сумі 150 000,00 грн.; платіжним дорученням № 199 в сумі 120 120,00 грн.; платіжним дорученням № 7103 в сумі 91 602,00 грн.; платіжним дорученням № 7965 в сумі 40 000,00 грн.; платіжним дорученням № 8543 в сумі 54 488,00 грн.; а всього на суму 625 930 грн.
Відтак, в період з 29.09.2011р. по 14.05.2013р. ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб з невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, заволодів шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем грошовими коштами ПрАТ «ЛЛГЗ» на загальну суму 625 930 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив товариству збитки в особливо великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст. 191 КК України заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Обвинувачена ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді бухгалтера-фінансиста ПрАТ «Львівський лікеро-горілчаний завод», що за адресою: м. Львів, вул. Кордуби, 2, відповідно до наказу ПрАТ «ЛЛГЗ» № 178-К від 01.11.2007 року, будучи службовою та матеріально відповідальною особою підприємства, на підставі наказу, договору про повну матеріальну відповідальність, та посадової інструкції, в період здійснення посадових обов`язків, з 29.09.2011 року по 14.05.2013 року, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання своїм службовим становищем, розтратила грошові кошти заводу.
Так, ОСОБА_9 в період з 29.09.2011 року по 14.05.2013 року, перебуваючи у місті Львові, перерахувала кошти на підставі неправдивих офіційнійних документів, наданих невстановленими особами, про надання ФОП ОСОБА_10 ПрАТ «ЛЛГЗ» ландшафтних послуг з догляду за територією заводу, реставрації газонів та благоустрою території заводу, а саме на підставі договору підряду № 04/09 від 29.09.2011 року, договору підряду № 05/11 від 29.11.2011 року, укладених між ФОП ОСОБА_10 та ПрАТ ЛЛГЗ та актів приймання-здачі робіт згідно цих угод.
У вказані акти виконаних робіт ОСОБА_10 вніс неправдиві відомості про виконання ним в період з вересня 2011 року по грудень 2012 року робіт для ПрАТ «ЛЛГЗ» на території заводу та невстановленими слідством особами, завірені підписами та круглою печаткою ПрАТ «ЛЛГЗ», підроблено на договорах та актах приймання-здачі робіт підписи від імені директора заводу ОСОБА_11 , які в подальшому підписав і ФОП ОСОБА_10 . Вказані документи ФОП ОСОБА_10 були передані невстановленим слідством особам для отримання коштів за нібито виконані роботи.
В свою чергу ОСОБА_9 , яка в період з 29.09.2011 по 14.05.2013, перебуваючи на посаді бухгалтера-фінансиста ПрАТ «ЛЛГЗ», , адреса якого: м. Львів, вул. Мирона Кордуби, буд. 2, відповідно до наказу по ПрАТ ЛЛГЗ № 178-К від 01.11.2007 року,являючись службовою та матеріально-відповідальною особою, будучи відповідальною за проведення набору платіжних документів та перерахунок грошових коштів з використанням електронного цифрового підпису відповідно до наказу по ПрАТ «ЛЛГЗ» № 23 від 30.03.2006 року, перебуваючи на своєму робочому місці в кабінеті бухгалтерії заводу, використовуючи встановлену на її робочій електронно-обчислювальній персональній машині (комп`ютері) систему дистанційного обслуговування банківського рахунку, шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, з порушенням процедури, тобто без попереднього внесення в реєстри платежів, лише на підставі вищевказаних підроблених невстановленими особами актів виконаних робіт здійснила перерахування грошових коштів з банківського рахунку ПрАТ «ЛЛГЗ» № НОМЕР_1 МФО НОМЕР_2 , відкритого в Центральній філії ПАТ Кредобанк, на банківський рахунок фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 , код ЄДРПОУ № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 МФО НОМЕР_5 , відкритий у Львівській філії АКБ Індустріалбанк, як нібито оплати за надані послуги та виконані роботи, які насправді не виконувались, зокрема: платіжним дорученням № 175 в сумі 40 000,00 грн.; платіжним дорученням № 178 в сумі 20 000,00 грн.; платіжним дорученням № 187 в сумі 39 430,00 грн.; платіжним дорученням № 190 в сумі 48 900,00 грн.; платіжним дорученням № 193 в сумі 21 390,00 грн.; платіжним дорученням № 198 в сумі 150 000,00 грн.; платіжним дорученням № 199 в сумі 120 120,00 грн.; платіжним дорученням № 7103 в сумі 91 602,00 грн.; платіжним дорученням № 7965 в сумі 40 000,00 грн.; платіжним дорученням № 8543 в сумі 54 488,00 грн.
Загалом в період з 29.09.2011 року по 14.05.2013 року ОСОБА_9 перерахувала на банківський рахунок ФОП ОСОБА_10 625 930 грн., якими він в подальшому заволодів, та згодом розпорядився ними на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб з невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинила розтрату грошових коштів ПрАТ «ЛЛГЗ» в особливо великих розмірах.
Крім цього, діючи неправомірно, з умислом спрямованим на розтрату грошовими коштами товариства ОСОБА_9 , в період з 15.11.2012 року по 14.01.2013 року, перебуваючи на посаді бухгалтера-фінансиста ПрАТ «ЛЛГЗ», , адреса якого: м. Львів, вул. Мирона Кордуби, буд. 2, відповідно до наказу по ПрАТ «ЛЛГЗ» № 178-К від 01.11.2007 року, являючись службовою та матеріально-відповідальною особою, будучи відповідальною за проведення набору платіжних документів та перерахунок грошових коштів з використанням електронного цифрового підпису відповідно до наказу по ПрАТ «ЛЛГЗ» № 23 від 30.03.2006 року, перебуваючи на своєму робочому місці в кабінеті бухгалтерії заводу, використовуючи встановлену на її робочій електронно-обчислювальній персональній машині (комп`ютері) систему дистанційного обслуговування банківського рахунку, шляхом зловживання своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленими слідством особами, умисно здійснила безпідставні перерахування грошових коштів (розтрату) з банківського рахунку ПрАТ ЛЛГЗ № НОМЕР_6 МФО 325365, відкритого в Центральній філії ПАТ Кредобанк, на банківський рахунок ТОВ А знак, код ЄДРПОУ № 37193050, № НОМЕР_7 МФО 320854, відкритий в ПАТ Діамантбанк, як, нібито, оплати за товарно-матеріальні цінності, хоча такі цим підприємством заводу не поставлялись, зокрема:
платіжним дорученням № 9372 в сумі 170 000,00 грн.; платіжним дорученням № 9446 в сумі 105 630,00 грн.; платіжним дорученням № 9673 в сумі 175 000,00 грн.; платіжним дорученням № 9750 в сумі 120 000,00 грн.; платіжним дорученням № 9773 в сумі 148 530,00 грн.; платіжним дорученням № 9810 в сумі 169 520,00 грн.; платіжним дорученням № 9822 в сумі 108 945,00 грн.; а всього, на загальну суму 997 625,00 грн., якими в подальшому невстановлені слідством особи заволоділи, та згодом розпорядилась ними на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_9 , в період з 26.04.2013 року по 29.04.2013 року, перебуваючи на посаді бухгалтера-фінансиста ПрАТ «ЛЛГЗ», , адреса якого: м. Львів, вул. Мирона Кордуби, буд. 2, відповідно до наказу по ПрАТ ЛЛГЗ № 178-К від 01.11.2007 року, являючись службовою та матеріально-відповідальною особою,будучи відповідальною за проведення набору платіжних документів та перерахунок грошових коштів з використанням електронного цифрового підпису відповідно до наказу по ПрАТ «ЛЛГЗ» № 23 від 30.03.2006 року, перебуваючи на своєму робочому місці в кабінеті бухгалтерії заводу, використовуючи встановлену на її робочій електронно-обчислювальній персональній машині (комп`ютері) систему дистанційного обслуговування банківського рахунку, шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою із невстановленими слідством особами, умисно здійснила безпідставні перерахування грошових коштів (розтрату) з банківського рахунку ПрАТ ЛЛГЗ № НОМЕР_6 МФО НОМЕР_2 , відкритого в Центральній філії ПАТ Кредобанк, на банківський рахунок ТОВ ТПК Груп, , № НОМЕР_8 МФО 320854, відкритий в ПАТ Діамантбанк, як, нібито, оплата за товарно- матеріальні цінності, хоча такі цим підприємством заводу не поставлялись, зокрема:
платіжним дорученням № 10623 в сумі 121 000,00 грн.; платіжним дорученням № 10631 в сумі 140 150,00 грн.; а всього, в загальній сумі 261 150,00 грн., якими в подальшому невстановлені слідством особи заволоділи, та згодом розпорядилась ними на власний розсуд.
ОСОБА_9 , в період з 31.07.2012 року по 29.04.2013 року, перебуваючи на посаді бухгалтера-фінансиста ПрАТ «ЛЛГЗ», , адреса якого: м. Львів, вул. Мирона Кордуби, буд. 2, відповідно до наказу по ПрАТ «ЛЛГЗ» № 178-К від 01.11.2007 року, являючись службовою та матеріально- відповідальною особою, будучи відповідальною за проведення набору платіжних документів та перерахунок грошових коштів з використанням електронного цифрового підпису відповідно до наказу по ПрАТ «ЛЛГЗ» № 23 від 30.03.2006 року, перебуваючи на своєму робочому місці в кабінеті бухгалтерії заводу, використовуючи встановлену на її робочій електронно-обчислювальній персональній машині (комп`ютері) систему дистанційного обслуговування банківського рахунку, шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою із невстановленими слідством особами, умисно здійснила безпідставні перерахування грошових коштів (розтрату) з банківського рахунку ПрАТ «ЛЛГЗ» № НОМЕР_9 МФО 325774, відкритого у Львівській філії АТ Брокбізнесбанк, на банківський рахунок ТОВ А знак, код ЄДРПОУ № 37193050, № НОМЕР_7 МФО 320854, відкритий в ПАТ Діамантбанк, як, нібито, оплати за пляшку та товарно-матеріальні цінності, хоча такі цим підприємством заводу не поставлялись, зокрема:
платіжним дорученням № 1956 в сумі 100 000,00 грн.; платіжним дорученням № 1963 в сумі 150 000,00 грн.; платіжним дорученням № 1998 в сумі 30 000,00 грн.; платіжним дорученням № 2098 в сумі 180 479,91 грн.; платіжним дорученням № 2175 в сумі 375 000,00 грн.;платіжним дорученням № 2227 в сумі 256 300,00 грн.; платіжним дорученням № 2315 в сумі 208 675,84 грн.; а всього, на загальну суму 1 300 455,75 грн., якими в подальшому невстановлені слідством особи заволоділи, та згодом розпорядилась ними на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_9 , діючи неправомірно, в період 2011-2013 років, перебуваючи на посаді бухгалтера-фінансиста ПрАТ ЛЛГЗ, , адреса якого: м. Львів, вул. Мирона Кордуби, буд. 2, відповідно до наказу по ПрАТ «ЛЛГЗ» № 178-К від 01.11.2007 року, являючись службовою та матеріально- відповідальною особою, будучи відповідальною за проведення набору платіжних документів та перерахунок грошових коштів з використанням електронного цифрового підпису відповідно до наказу по ПрАТ «ЛЛГЗ» № 23 від 30.03.2006 року, перебуваючи на своєму робочому місці в кабінеті бухгалтерії заводу, використовуючи встановлену на їх робочій електронно-обчислювальній персональній машині (комп`ютері) систему дистанційного обслуговування банківського рахунку, шляхом зловживання своїм службовим становищем, із невстановленими слідством особами, умисно здійснила безпідставні перерахування грошових коштів (розтрату) з банківського рахунку ПрАТ «ЛЛГЗ» № НОМЕР_10 МФО 300249, відкритого в АТ Брокбізнесбанк, на банківський рахунок ТОВ А знак, код ЄДРПОУ № 37193050, № НОМЕР_7 МФО 320854, відкритий в ПАТ Діамантбанк, як, нібито, оплати за товарно-матеріальні цінності, хоча такі цим підприємством заводу не поставлялись, зокрема:
платіжним дорученням № 2521 в сумі 247 700,00 грн.; платіжним дорученням № 2543 в сумі 214 207,68 грн.; платіжним дорученням № 2629 в сумі 144 609,39 грн.; платіжним дорученням № 2732 в сумі 181 000,00 грн.; а всього, в загальній сумі 787 517,07 грн., якими в подальшому невстановлені слідством особи заволоділи, та згодом розпорядилась ними на власний розсуд.
Також, ОСОБА_9 , в період з 05.02.2013 по 14.05.2013, перебуваючи на посаді бухгалтера-фінансиста ПрАТ «ЛЛГЗ», , адреса якого: м. Львів, вул. Мирона Кордуби, буд. 2, відповідно до наказу по ПрАТ «ЛЛГЗ» № 178-К від 01.11.2007, являючись службовою та матеріально-відповідальною особою, будучи відповідальною за проведення набору платіжних документів та перерахунок грошових коштів з використанням електронного цифрового підпису відповідно до наказу по ПрАТ «ЛЛГЗ» № 23 від 30.03.2006, перебуваючи на своєму робочому місці в кабінеті бухгалтерії заводу, використовуючи встановлену на її робочій електронно-обчислювальній персональній машині (комп`ютері) систему дистанційного обслуговування банківського рахунку, шляхом зловживання своїм службовим становищем, із невстановленими слідством особами, умисно здійснила неправомірне перерахування грошових коштів (розтрату) з банківського рахунку ПрАТ «ЛЛГЗ» № НОМЕР_10 МФО 300249, відкритого в АТ Брокбізнесбанк, на банківський рахунок ТОВ ТПК Груп, , № НОМЕР_8 МФО 320854, відкритий в ПАТ Діамантбанк, як, нібито, оплати за товар та надані послуги, зокрема:
платіжним дорученням № 299 в сумі 180 000,00 грн.; платіжним дорученням № 410 в сумі 110 000,00 грн.; платіжним дорученням № 510 в сумі 150 000,00 грн.; платіжним дорученням № 858 в сумі 59 463,00 грн.; платіжним дорученням № 945 в сумі 113 297,48 грн.; платіжним дорученням № 985 в сумі 280 000,00 грн.; а всього, в загальній сумі 892 760,48 грн., якими в подальшому невстановлені слідством особи заволоділи, та згодом розпорядилась ними на власний розсуд.
Відтак, ОСОБА_9 в період з 29.09.2011 року по 14.05.2013 року безпідставно перераховано на рахунки ТОВ А-знак, ТОВ ТПК Груп грошові кошти ПрАТ «ЛЛГЗ» в розмірі 4 239 508,30 грн.
А всього, ОСОБА_9 в період з 29.09.2011 року по 14.05.2013 року за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленими слідством особами розтратила шляхом безпідставного перерахування на рахунки ФОП ОСОБА_10 , ТОВ А-знак, ТОВ ТПК Груп, зловживаючи своїм службовим становищем, грошові кошти ПрАТ «ЛЛГЗ» в загальній сумі 4 865 438,30 грн., чим спричинила товариству збитки в особливо великих розмірах.
При цьому, ОСОБА_9 , з метою приховання вищеописаних безпідставних перерахувань грошових коштів з банківських рахунків ПрАТ «ЛЛГЗ» та з метою не бути викритою у своїх злочинних діяннях, в період з вересня 2011 року по травень 2013 року вносила змінені дані в електронний бухгалтерський облік заводу, який ведеться у комп`ютерній програмі 1С Підприємство 8.2. Зокрема, ОСОБА_9 внесла дані про проведення заводом перерахувань на Регіональне управління департаменту адміністрування акцизного контролю у Львівській області (РУ ДААК) в загальній сумі 3 953 227,33 грн. як оплату за акцизну марку, хоча, в дійсності ці оплати заводом здійсненні не були, а були перераховані ОСОБА_9 в системі дистанційного обслуговування банківських рахунків ПрАТ «ЛЛГЗ» на банківські рахунки ФОП ОСОБА_10 , ТОВ А-знак, ТОВ ТПК Груп.
Разом з тим, ОСОБА_9 , внесла змінені дані щодо оприбуткування заводом поступлення акцизних марок в частині збільшення їх вартості на загальну суму 3 839 436,82 грн.
Крім того, ОСОБА_9 , внесла відомості про здійснену 23.04.2013 року оплату в сумі 59 463,00 грн. на користь ПП ОККО - Бізнес ПП, код 37278249, хоча дана оплата заводом здійснена не була, а була здійснена ОСОБА_9 в системі дистанційного обслуговування банківського рахунку ПрАТ «ЛЛГЗ» № НОМЕР_10 МФО 300249 платіжним дорученням № 858 на банківський рахунок ТОВ ТПК Груп № НОМЕР_8 МФО 320854.
Також, ОСОБА_9 , внесла відомості про здійснені заводом оплати у сумах, відповідно, 121 000,00 грн. та 140 150,00 грн. за ПДВ, хоча дані оплати заводом здійснені не були, а були здійснені ОСОБА_9 в системі дистанційного обслуговування банківського рахунку ПрАТ «ЛЛГЗ» № НОМЕР_6 МФО 325365 платіжними дорученнями № 10623 та № НОМЕР_11 на банківський рахунок ТОВ ТПК Груп № НОМЕР_8 МФО 320854.
Таким чином, ОСОБА_9 своїми умисними діями вчинила розтрату чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях свою вину визнала частково та пояснила, що працює на посаді бухгалтера ПрАТ «ЛЛГЗ» більше 10 років та виконує обов`язки бухгалтера-фінансистана підставі наказу № 23 від 30.03.2006 року про порядок перерахування коштів з використанням ЕЦП. Нею підписано договір №18 від 30.06.2006 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, а також посадова інструкція від 13.08.1998 року, які і визначають основні посадові обов`язки ОСОБА_9 та наслідки їх невиконання.

ОСОБА_9 зазначила, що ОСОБА_10 не знала до вересня 2013 року, договори та акти виконаних робіт, інші документи, які їй були надані для огляду в судових засіданнях не підписувала, печатки на них не проставляла. Свою роботу та завантаженість знала. Порядок роботи описала наступним чином, протягом робочого дня розносила проплати за попередній день в «1С Підприємство», в той же час близько 5-6 осіб підприємства приносили термінові платежі та реєстри оплат, які вона вносила за допомогою ЕПЦ, формувала платіжки та направляла на оплату в банк. Щодо суті обвинувачення по СПД ФО ОСОБА_10 пояснила, що проплати такому носили робочий повсякденний характер, як і дзвінки останнього. ОСОБА_12 заперечила підписання нею, договору та актів виконаних робіт від імені заводу з СПД ОСОБА_10 , як і завірення документів печаткою заводу, зазначивши що печатку на документи не ставила ні цього разу, ні взагалі раніше на будь-які договори. Оскільки характер її роботи можна було назвати «дуже терміново», визнає проведення оплат без внесення в реєстри платежів. Додатково ОСОБА_12 пояснила, що на слідстві зрозуміла неправомірність перерахування коштів «ТПК Груп» та «А-Знак», проте здійснювала їх без корисливої мети для себе.

ОСОБА_9 з врахуванням пред`явленого обвинувачення зазначила, що є її вина в тому, що з ЛЛГЗ виведено кошти на «ТПК Груп» та «А-знак», та зазначає, що пам`ятає відсутність будь-яких розрахункових документів (договір, акт виконаних робіт, наказ, тощо) на підставі яких ці кошти було перераховано. Додатково пояснила, що внаслідок великої завантаженості та складності в роботі системи електронних платежів, а також терміновості виконання робіт, час від часу перераховувала кошти вказані на листках паперу, які знаходились на її робочому столі без будь-яких додаткових підписів та коли просили про термінове перерахування особи, які їй були особисто незнайомі.

Щодо документів в період з 29.09.2011 року по 08.07.2013 року, складання та внесення в них завідомо неправдивих офіційних відомостей про надання ПрАТ «ЛЛГЗ» ландшафтних послуг з догляду за територією заводу, реставрації газонів та благоустрою території заводу, а саме договір підряду № 04/09 від 29.09.2011, укладений між ФОП ОСОБА_10 та ПрАТ «ЛЛГЗ» та актів виконаних робіт, пояснила, що дійсно пригадує, як протягом вказаного періоду до неї телефонував ОСОБА_13 , якого вона вписала в телефонну книгу «Лівньовка» так як він був дуже наполегливий, постійно запитував про надходження коштів по його договору. В свою чергу ОСОБА_12 здійснювала чергові платежі на підставі актів виконаних робіт, що на підприємстві не дозволяється, але допускалось. Додатково зазначає, що проставляти печатку на документи було не в її компетенції, оскільки вона «вела банк», а такі дії з її сторони викликали б відразу увагу, і не могли залишитись непоміченими іншими працівниками бухгалтерії та заступником головного бухгалтера ОСОБА_14 , також не підписувала і не підробляла підпис директора на документах. Вказала, що кошти перераховані СПД ОСОБА_13 , могли бути перераховані з порушеннями, але такі проплати вона здійснювала без отримання будь-якої «винагороди». Відомості в систему 1С підприємство нею вносились автоматично, для того «щоб зійшлась статистика».
ОСОБА_9 також пояснила, що її грошові надходження базувались на заробітній платі, та не може погодитись з доводами обвинувачення щодо легалізації викрадених коштів, оскільки в цей період нею майно, цінні речі не придбавались. Пояснює, що золоті вироби їй подарувала близька подруга ОСОБА_15 , з якою вона товаришує протягом 10 років, і яка на річницю подарувала вказаний виріб. Пояснила, що самостійно придбати коштовності за 12 тис. грн. їй було фінансово важко, оскільки на утриманні знаходився неповнолітній син, який на той час навчався. ОСОБА_12 також пояснила, що сума відшкодування у розмірі близько 2 900 000 грн. здійснена її матір`ю, яка уклала договір позики належного їй майна на суму 1 700 000 грн., її колишнім чоловіком на суму 400 000 грн. та родичами. Власних заощаджень у ОСОБА_9 з її слів не було. Протягом розгляду справи, посильно доходам, добровільно відшкодовувала частково кошти заподіяні вчиненим злочином, та намагається проплати здійснювати і надалі.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях свою вину визнав частково та пояснив, що він працює по лінії ландшафтного дизайну більше десяти років, проводив роботи як на великих так і малих об`єктах. На ПрАТ «ЛЛГЗ» роботу йому запропонував ОСОБА_16 , якого він вважав одним з керівників заводу. Договори підряду про надання ландшафтних послуг для ПрАТ «ЛЛГЗ» №04/09 від 29.09.2011 року та № 05/11 від 29.11.2011 року він підписав, завірив своєю печаткою та передав «представнику» заводу ОСОБА_16 . ОСОБА_16 повернув йому договори підписаними і завіреними печатками від імені заводу. Акти приймання-здачі робіт теж склав по результатам виконання робіт, підписав і завірив своєю печаткою та передавав ОСОБА_16 , який повертав йому акти підписаними та завіреними печаткою від імені заводу. ОСОБА_16 запропонував йому цю роботу, і йому він повністю довіряв. Йому не було відомо про те, що ці договори та акти були підписані не директором заводу, а іншими особами. Він особисто не перевіряв виконання роботи на об`єктах, тому визнає, що не проконтролювавши виконання робіт і поставивши підпис та печатку на актах виконаних робіт, вчинив службове підроблення.
Також пояснив, що бухгалтера заводу ОСОБА_9 він не знає, з нею у злочинну змову щодо заволодіння грошовими коштами заводу не вступав і її до засідань суду в вересні 2013 року не бачив і не зустрічався. Стосовно телефонних розмов зазначив, що телефон ОСОБА_9 , йому надано працівниками заводу з поясненням, що дана особа відповідає за перерахування коштів і питання оплат по договорах слід питати у неї. Дзвонив до ОСОБА_17 неодноразово з приводу перерахування коштів по актах виконання робіт.
Будь-яких коштів від ОСОБА_9 він особисто, чи через інших осіб не отримував та не передавав. Додатково пояснив, що дійсно отримав шляхом перерахування від ПрАТ «ЛЛГЗ» кошти в загальній сумі 625 930,00 грн. та в подальшому розпорядився вказаними грошовими коштами в інтересах діяльності СПД. Усвідомив свою протиправну поведінку, розкаявся в вчиненому. Визнав, що своїми діями вчинив заволодіння чужим майном, в особливо великих розмірах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України. Шкоду зобов`язується відшкодувати.
Крім визнання вини обвинуваченими, їх винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування, судового розгляду та перевіреними в судовому засіданні доказами.

В ході судового розгляду встановлено наступне.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_18 - спеціаліста комп`ютерного відділу, до 26 травня 2013 року ці дві системи було встановлено в бухгалтерії на одному комп`ютері ОСОБА_9 . Тільки вона працювала в цих системах дистанційного обслуговування банківських рахунків заводу. На момент відсутності ОСОБА_9 її обов`язки виконував інший бухгалтер. Зокрема, її підміняла ОСОБА_19 , щоб хтось інший працював на робочому комп`ютері ОСОБА_9 не повідомив.
З показань бухгалтера ОСОБА_19 , вбачається, що вона жодних перерахувань на рахунки, вказаних вище суб`єктів господарювання впродовж 2009-2013 років не здійснювала. Доступ до паролів клієнтбанку було у 5-6 осіб в тому числі і в ОСОБА_20 , система час від часу давала збої, ключі до системи не передавались актом, а лише повідомлялись в усному порядку. Окрім цього, комп`ютер ОСОБА_9 не міг бути ідентифікований системою, оскільки не менше одного разу на ньому змінювався системний блок.

Як вбачається з показань ОСОБА_20 , який працює з 2007 року головним бухгалтером, жодних посадових інструкцій по ЕЦП він не розробляв, про це йому не відомо, нагляд за роботою ОСОБА_9 він здійснював регулярно, вказував на неуважність і незібраність ОСОБА_9 на робочому місці. Вважає винною ОСОБА_21 у розкраданні коштів оскільки виплати були здійсненні без реєстрів, яка вчиняла дії без інструкції. В той же час ОСОБА_22 не пояснив суду, де знаходяться вказані ним реєстри, чому протягом двох років він не виявив порушень перерахування коштів, що входило в його прямі обов`язки. Покази ОСОБА_20 стосуються неправомірності дій ОСОБА_9 по перерахуванню коштів та прихованню результатів такої діяльності.

З показань свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , вбачається, що для обслуговування банківських рахунків на заводі було встановлено системи дистанційного обслуговування банківських рахунків, окремо по ПАТ Кредобанк та АТ Брокбізнесбанк.
Окремо свідками підтверджено, що перевірка роботи ОСОБА_9 зі сторони керівництва не носила системного характеру, давались усні вказівки на виконання тих чи інших завдань, при цьому свідок ОСОБА_29 , зазначила, що реєстри виплат не завжди відповідали тим «терміновим» виплатам, які проводились протягом дня.

Також вказані особи підтвердили наявність печатки підприємства у ОСОБА_30 , яка проставляє печатку особисто, або печатка проставляється у її присутності. Вказані особи не змогли пояснити яким чином печатка підприємства була проставлена на підроблені акти виконаних робіт.

Показаннями свідка ОСОБА_30 , яка пояснила, що печатка знаходилась у її кабінеті при постійному нагляді. Вона виключає можливість вільного доступу до печатки сторонніми особами. Не може пригадати також свідок щоб в період літа-осені 2012 року ОСОБА_9 проставляла печатку на офіційні документи, оскільки це не відносилось до її безпосередніх обов`язків.
Показаннями директора ОСОБА_11 , який зазначив, що впродовж 2011- 2013 років завод мав відкриті банківські рахунки у Львівській філії АТ"Брокбізнесбанк та один банківській рахунок в Центральній філії ПАТ Кредобанк. Для здійснення платежів по цим рахункам заводу на комп`ютері бухгалтера - фінансиста ОСОБА_9 встановлено дистанційні системи обслуговування вказаних рахунків заводу. ОСОБА_9 була уповноважена на проведення набору платіжних документів та здійснення перерахунків грошових коштів з використанням цифрового підпису у цих системах. Зокрема, на це вона була уповноважена наказом № 23 від 30.03.2006 року. Перерахування грошових коштів з використанням електронного цифрового підпису ОСОБА_9 мала робити на підставі реєстру платежів за його підписом, у робочий час. Крім того, з ОСОБА_9 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність № 18 від 30.03.2006 року. Як йому відомо, ОСОБА_9 працювала з цими двома системами дистанційного обслуговування банківських рахунків. На час відпустки ОСОБА_9 підміняла інший бухгалтер. Ввечері 23.05.2013 року, коли він повернувся з відрядження, головний бухгалтер заводу ОСОБА_31 доповів йому, що при проведені аналізу бухгалтерського обліку заводу він виявив невідповідність бухгалтерських операцій. Зокрема, він виявив, що з банківського рахунку товариства, відкритого у Львівському відділенні ПАТ Брокбізнесбанк, зроблено безпідставні перерахування грошових коштів упродовж лютого-травня 2013 року на рахунок ТОВ ТПК Груп в загальній сумі 892 760 грн. та упродовж вересня-грудня 2012 року на рахунок ТОВ А-знак в загальній сумі 2 087 970 грн. Він був дуже здивований цьому. Вказані перерахування були безпідставними, оскільки ці два товариства не являлись контрагентами заводу, завод з ними ніколи не співпрацював, вони ніколи не постачали на завод ні товару, ні послуг. Всі перерахування грошових коштів заводу здійснюються тільки за його згодою і тільки відповідно до реєстру оплат, який він візує. Він ніколи не погоджував та не давав вказівок на здійснення перерахувань на ТОВ А-знак і ТОВ ТПК Груп.
Показаннями свідка ОСОБА_32 , які надані на досудовому слідстві та підтверджені в судовому засіданні встановлено, що напередодні 2013 року остання подарувала вироби виготовлені з золота 585 проби, з вставками дорогоцінного каміння -природних гранатів розміром 9,4x9,4, а саме: підвіска вагою 4,35 г, вартістю 2 502 грн., перстень вагою 6,76 г, вартістю 3 715 грн., сережки вагою 9,25 г.ОСОБА_9 на річницю знайомства за сприяння чоловіка ОСОБА_33 . В судовому засіданні ОСОБА_15 описала та впізнала надані для огляду золоті вироби, при цьому зазначивши, що ціна таких складає більш ніж 10 тис. грн., а точно вказати не може, оскільки оплачував покупку її чоловік.

У кримінальному провадженні в межах судового слідства досліджено письмові докази, якими підтверджується винуватість обвинувачених.
Наказом генерального директора ПрАТ «ЛЛГЗ» про порядок перерахування коштів з використанням електронного цифрового підпису, проведення набору необхідних платіжних документів і перерахування грошових коштів з використанням електронного цифрового підпису, що доручено бухгалтеру - фінансисту ОСОБА_9 (т.1 а.с. 43)
Додатковою угодою до договору на обслуговування банківського рахунку у ПАТ «Брокбізнесбанк» про дистанційне розрахункове обслуговування з використанням програмного комплексу Клієнт Банк (т. 2 а.с. 147-148).
Протоколом огляду носія інформації, а саме реєстру розрахунків по банківському рахунку ПрАТ «ЛЛГЗ» у ПАТ «Брокбізнесбанк», зроблено виписку з рахунків (а.с. 150-160).
Листом ПАТ «Кредобанку» із додатком до договору про подання послуг в системі дистанційного обслуговування Клієнт - Банк, в якому зазначено що ОСОБА_9 уповноважена працювати в цій системі (т. 6 а.с. 62).
Інформацією ПрАТ «ЛЛГЗ» про уповноважених працівників заводу для роботи у системі дистанційного обслуговування Клієнт - Банк (а.с. 78).
Матеріалами, які свідчать про факти перерахувань коштів від ПрАТ «Львівський лікеро - горілчаний завод» на розрахункові рахунки у банках ТзОВ «А-знак» та ТзОВ «ТПК Груп» (т.8 а.с. 59-81).
Договором про відкриття рахунків на здійснення розрахункового обслуговування ПрАТ «ЛЛГЗ» у ПАТ «Брокбізнесбанк», (т3 а.с. 34-42), (інформація про рух коштів по рахунках ТзОВ «А-знак» та ТзОВ «ТПК Груп»).
Копіями платіжних доручень заводу про перерахунок коштів на рахунки ТзОВ «А-Знак» і ТзОВ «ТПК - груп» (т.6 а.с. 64-72).
Реєстраційнии справами ТзОВ «А-знак» та ТзОВ «ТПК Груп» (т.4 а.с. 14- 181, а.с. 138-143 і т. 4 а.с. 192-289 ).
Інформацією з єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо засновників, стану видів діяльності, тощо ТзОВ «А-знак» та ТзОВ «ТПК Груп» (т.5 а.с. 41-43, 44-46) з яких вбачається, що засновником цих підприємств є ОСОБА_34 , матеріалами щодо встановлення його місцязнаходження (т. 5 а.с. 68-74), а також місцязнаходження адрес товариств ТзОВ «А-знак» та ТзОВ «ТПК Груп».
Інформацією контролюючих органів щодо діяльності ТзОВ «А-знак» та ТзОВ «ТПК Груп», (т.5 а.с. 16, 18, 24, 30, 54, 56), вбачається, що товариства звітності до цих органів не подають, крім того, з матеріалів ( т.7 а.с. 96, 98, 105, 108) видно, що по місцю реєстрації керівні органи товариства відсутні.
Оригіналами договорів підряду та актів виконаних робіт укладених між ФОП ОСОБА_10 та нібито ПрАТ «Львівський лікеро - горілчаний завод» ( т. 6 а.с. 180-203).
Висновком комплексної судової техніко-почеркознавчої експертизи (т. 8 а.с. 177-184).
Інформацією з банківських установ про перерахування ПрАТ «Львівський лікеро - горілчаний завод» ФОП ОСОБА_10 грошових коштів, а саме протокол огляду носія інформації (т.2 а.с. 272-273, т.2 а.с. 296-297, т.5 а.с. 232-235.).
Вивчивши матеріали кримінального проваджененя, дослідивши письмові, речові докази та документи, заслухавши показання свідків, обвинувачених, суд приходить до наступних висновків:

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачення підсудних за ч.2 ст.366 КК України поляє у попередній змові на підробку наступних документів, які в подальшому стали основою для заволодіння коштами ПрАТ ЛЛГЗ :

договір підряду № 04/09 від 29.09.2011, укладений між ФОП ОСОБА_10 та ПрАТ «ЛЛГЗ»;
акт від 15.10.2011 приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 про виконання робіт загальною вартістю 10 740 грн.;
акт від 25.11.2011 приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 про виконання робіт загальною вартістю 10 000 грн.;
акт від 01.12.2011 приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 про виконання робіт загальною вартістю 222 260 грн.;
акт від 14.04.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 про виконання робіт загальною вартістю 10 000 грн.;
акт від 14.05.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 про виконання робіт загальною вартістю 10 500 грн.;
акт від 14.06.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 про виконання робіт загальною вартістю 10 000 грн.;
акт від 20.07.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 про виконання робіт загальною вартістю 10 000 грн.;
акт від 22.08.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 04/09 від 29.09.2011 про виконання робіт загальною вартістю 6 340 грн.;
договір підряду № 05/11 від 29.11.2011, укладений між ФОП ОСОБА_10 та ПрАТ «ЛЛГЗ»;
акт від 08.12.2011 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 80 000 грн.;
акт від 20.03.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 7 370 грн.;
акт від 17.04.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 30 250 грн.;
акт від 12.05.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 43 560 грн.;
акт від 15.06.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 33 000 грн.;
акт від 10.07.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 33 000 грн.;
акт від 15.08.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 33 000 грн.;
акт від 17.09.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 30 250 грн.;
акт від 18.10.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 30 250 грн.;
акт від 28.11.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 15 410 грн.
Судом встановлено, що у вказані документи, окрім первинного договору підряду № 04/09 від 29.09.2011, ОСОБА_10 вніс неправдиві відомості про виконання ним в період з вересня 2011 року по грудень 2012 року робіт для ПрАТ «ЛЛГЗ» на території заводу та завірив своїми підписами і круглою печаткою ФОП ОСОБА_10 . Дані обставини встановлені та доведені сукупністю наведених доказів в справі, визнаються самим обвинуваченим.
Насамперед, підроблення договору підряду про надання ландшафтних послуг для ПрАТ «ЛЛГЗ» № 05/11 від 29.11.2011 року та вказаних актів виконаних робіт підтверджується висновком почеркознавчої експертизи, показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 , про те, що він підписав, завірив своєю печаткою та передав «представнику» заводу ОСОБА_16 , який є невстановленим слідством особою. ОСОБА_16 повернув йому ці договори підписаними і завіреними печатками від імені заводу. Акти приймання-здачі робіт підписав і завірив своєю печаткою та передавав ОСОБА_16 , який повертав йому акти підписаними та завіреними печаткою від імені заводу. Тобто, обвинувачений як керівник службова особа достовірно знаючи, що роботи не виконані, вносив завідомо неправдиві відомості у вказані офіційні документи, при цьому підписуючи другий договір підряду № 05/11 від 29.11.2011 року, йому було про це відомо.
Разом з тим, договір підряду № 04/09 від 29.09.2011 року, який укладено вперше між ФОП ОСОБА_10 та ПрАТ «ЛЛГЗ», хоч і є об`єктом злочину передбаченого ст. 366 КК України та безсумнівно є підробленим, однак підписуючи даний договір, який належним чином був підписаний та завірений другою стороною, що не викликало у нього сумнівів, ОСОБА_10 не міг усвідомлювати суспільно-небезпечний характер свого діяння та свідомо бажати настання суспільно-небезпечних наслідків, оскільки був підприємцем, який тривалий час займався наданням ландшафтних послуг, тому очевидно мав намір на виконання цих робіт. Оскільки він пояснив, що йому було передано договір з підписом і печаткою, а він в свою чергу бажав виконувати такі роботи, підписав вказаний договір та повернув іншій стороні. Таким чином, суд вважає, що в частині складання цього договору в його діях відсутній прямий умисел, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину передбаченого ст. 366 КК України.
Відтак, ОСОБА_10 за попередньою змовою з невстановленими слідством особами без будь-яких підстав не перевіряючи достовірність вніс завідомо неправдиві відомості в наступні офіційні документи :
договір підряду № 05/11 від 29.11.2011, укладений між ФОП ОСОБА_10 та ПрАТ «ЛЛГЗ»;
акт від 08.12.2011 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 80 000 грн.;
акт від 20.03.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 7 370 грн.;
акт від 17.04.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 30 250 грн.;
акт від 12.05.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 43 560 грн.;
акт від 15.06.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 33 000 грн.;
акт від 10.07.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 33 000 грн.;
акт від 15.08.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 33 000 грн.;
акт від 17.09.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 30 250 грн.;
акт від 18.10.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 30 250 грн.;
акт від 28.11.2012 приймання-здачі робіт за угодою № 05/11 від 29.11.2011 про виконання робіт загальною вартістю 15 410 грн.
Таким чином, ОСОБА_10 вчинив злочин, який передбачений ч.2 ст.366 КК України службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки.
При цьому, суд вважає, що винуватість ОСОБА_9 у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 366 КК України не доведена з таких підстав.
Обоє обвинувачені категорично заперечують своє знайомство та домовленість про підробку вказаних документів, інших доказів, які б доводили участь ОСОБА_9 у складанні вказаних документів не здобуто. Зокрема, органом досудового слідства не доведена передача документів ФОП ОСОБА_10 . ОСОБА_9 упродовж вересня-листопада 2011 року, доступ до печатки ПрАТ «ЛЛГЗ» та до попередньої печатки - ЗАТ «ЛЛГЗ», та завірення ОСОБА_9 договорів та актів приймання-здачі робіт, шляхом проставлення відбитків таких на примірниках цих документів не підтверджено прямими доказами або показаннями свідків, а тому суд зазначає, що таке твердження обвинувачення базується на припущеннях і не знайшло свого підтвердження доказами дослідженими судом.

З об`єктивної сторони злочин передбачений ст. 366 КК України може полягати у таких формах:

1) внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; 2) інше підроблення документів; 3) складання завідомо неправдивих документів; 4) видача завідомо неправдивих документів.

Складання неправдивих документів це внесення до документа, який зовні оформлено правильно, відомостей, що не відповідають дійсності повністю або частково (наприклад запис, відтиск печатки, підпис).

Для встановлення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ст. 366 КК України необхідне підтвердження перебування у її віданні, вільному користуванні печатки підприємства, факт такого незаконного використання, підписання нею особисто підроблених документів від імені директора підприємства І.Охабського та передачу підроблених документів ОСОБА_35 . Що не знайшло свого підтвердження шляхом дослідження доказів в суді.

Як встановлено, ОСОБА_9 не вчиняла підписів на офіційних документах, про що свідчить висновок комплексної судової техніко-почеркознавчої експертизи договорів підряду між ОСОБА_36 та ПрАТ «ЛЛГЗ» №04/09 від 29.09.2011 та актів виконаних робіт до нього, які зазначено вище.

Крім цього, в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_12 мала доступ до печатки, навпаки показами заступника бухгалтера ОСОБА_30 підтерджено режим зберігання печатки у неї в сейфі, що усі документи посвідчувались у її присутності, на її робочому столі, а проставлення печатки на більш як 20 аркушах паперу не могло залишитись поза її увагою. Також, за свідченнями ОСОБА_30 , остання не пригадує, щоб ОСОБА_37 приходила в приміщення її кабінету проставляти печатки на будь-яких документах. Аналогічні покази надали свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 ОСОБА_40 , які також є бухгалтерами підприємства та які заперечили, що ОСОБА_9 могла вільно проставити печатки на договори та акти виконаних робіт. Як вбачається з актів виконаних робіт, останні завірялись та підписувались протягом 2-3-х місяців. Жоден зі свідків не вказав на факт можливості ОСОБА_41 регулярно посвідчувати договори та акти виконаних робіт. Також свідченнями керівника підприємства ОСОБА_11 , головного бухгалтера ОСОБА_20 , інших осіб, які були допитані судом, не знайшов свого підтвердження факт вчинення та можливість вчинення підписів як і використання печатки підприємства ОСОБА_9 . Отримання договору та актів виконаних робіт від ОСОБА_9 остання та ОСОБА_42 заперечили.

Таким чином, в діях ОСОБА_9 відсутній склад злочину передбачений ч.2 ст. 366 КК України.

Згідно п.10 ч.1 ст.7 КПК України, однією з загальних засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведення вини.

У ч.3 ст.17 КПК України зазначено, що підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Частина 4 цієї статті говорить, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
У відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено наявність у діях обвинувачених злочину передбаченого ч.5 ст. 191 КК України з огляду на наступні висновки.

Так, ст.191 КК України передбачає відповідальність за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем має місце тоді, коли службова особа незаконно обертає чуже майно на свою користь чи користь третіх осіб, використовуючи при цьому своє службове становище. Його особливістю є те, що, на відміну від привласнення чи розтрати, предметом заволодіння чужим майном шляхом службового зловживання може бути і майно, яке безпосередньо не було ввірене винному чи не перебувало в його віданні. У зазначений спосіб винний може заволодівати майном, щодо якого в силу своєї посади він наділений правомочністю управління чи розпорядження майном через інших осіб. Тобто, він має певні владні повноваження щодо впливу на осіб, яким це майно ввірено чи перебуває у їх віданні. Предметом такого протиправного заволодіння може бути також майно, щодо якого ані сам винний, ані його підлеглі не були наділені певною правомочністю. На відміну від привласнення і розтрати для заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем основною ознакою є не наявність чи відсутність у винного певної правомочності щодо майна, яке є предметом злочину, а використання для заволодіння чужим майном офіційно наданих йому за посадою службових повноважень. Якщо заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем було пов`язане з внесенням такою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншим підробленням документів або складанням і видачею завідомо неправдивих документів, дії винного потребують кваліфікації за сукупністю злочинів, передбачених відповідними частинами ст. ст. 191, 366 КК.

Відповідно до роз`яснень, даних у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», передбачено, що статтею 191 КК України відповідальність за привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем характеризується умисним протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь, а при розтраті - на користь інших осіб.
Суд вважає доведеним факт заволодіння ОСОБА_10 чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в групі з невстановленими слідством особами, в особливо великих розмірах, а ОСОБА_9 факт розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в групі з невстановленими слідством особами, в особливо великих розмірах. При цьому, суд переконаний, що органом досудового розслідування не доведено скоєння заволодіння коштами товариства ОСОБА_9 в групі з ОСОБА_10 , а також заволодіння коштами перерахованими нею на рахунки ТзОВ «А-знак» та ТзОВ «ТПК Груп».
Так, органи досудового слідства обґрунтовують скоєння обвинуваченими заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 , та невстановленими слідством особами в особливо великих розмірах, наявністю телефонних дзвінків між ними. Разом з тим, слідством не встановлено, що обвинувачені були знайомі особисто до скоєння даних злочинів, чи була в них домовленість про розподіл цих коштів, а також не з`ясовано чи після перерахування коштів на рахунок ОСОБА_10 він передавав їх ОСОБА_9 чи іншим особам. Сам факт наявності телефонних дзвінків між обвинуваченими не може бути прямим доказом домовленості про скоєння заволодіння коштами товариства, а інших доказів, які б вказували на заволодіння цими коштами ОСОБА_9 органом досудового розслідування не надано і судом не здобуто.
Окрім того, на думку суду, доводи про заволодіння коштами ТзОВ «А-знак» та ТзОВ «ТПК Груп» ОСОБА_9 є припущенням, оскільки в ході слідства не встановлено жодних контактів обвинуваченої із службовими особами вказаних товариств, не встановлено в який спосіб і ким перераховані кошти були зняті, чи був факт передачі їх частини ОСОБА_9 .
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 була матеріально-відповідальною особо, відповідно до посадових обов`язків та наказу на неї покладався обов`язок здійснювати платежі з використання електронно-цифрового підпису на підставі реєстрів платежів та отриманого паролю доступу до програми, і саме нею вказані кошти були без законних підстав перераховані на інші підприємства, що визнає сама обвинувачена, а тому за таких обставинах суд вважає, що дії ОСОБА_9 мають кваліфікуватися за ч.5 ст. 191 КК України як розтрата чужого майна.
Також суд вважає, що ОСОБА_9 слід виправдати за ч.1 ст. 209 КК України з таких підстав.
Кримінальне провопорушення передбачене ст. 209 КК України з об`єктивної сторони може виражатися в одній із форм: вчинення операції з коштами чи іншим майном, одержаним, внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації доходів; укладення угоди з такими коштами чи майном; вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження коштів або майна чи володіння ними, прав на такі кошти або майно, джерела їх походження, місцезнаходження або переміщення; набуття, володіння або використання коштів чи іншого майна, одержаних унаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації доходів. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом і для кваліфікації дій особи за вказаною статтею КК України потрібно встановити, що дії винного були вчинені умисно з метою надання правомірного вигляду володінню, використанню, розпорядженню відповідними коштами або майном, їх набуттю чи для приховання джерел їхнього походження. Тобто бажання приховати справжнє джерело майна і видати «брудне» майно за легальні доходи.

У відповідності до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.04.2005 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства про кримінальну відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом» укладення угоди щодо коштів або іншого майна, одержаних внаслідок вчинення предикатного діяння, - це вчинення щодо них будь-яких правочинів, тобто дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Окрім того, у відповідності до п.12 вказаної Постанови для вирішення питання про наявність складу злочину передбаченого ст. 209 КК України необхідно встановити, що особа вчинила одну з дій зазначених у частині першій цієї статті, з коштами або іншим майном одержаними внаслідок вчинення предикатного діяння з метою надання правомірного вигляду володінню, розпорядженню ними, їх використанню, набуттю або приховання чи маскування їх незаконного походження чи володіння ними, прав на них, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення або ж вчинила щодо них фінансову операцію чи уклала угоду.

На думку слідства, ОСОБА_9 , маючи прямий умисел на легалізацію грошових коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, у період з 07.11.2012 до 24.05.2013, перебуваючи у м. Львові, придбала комплект ювелірних виробів, виробництва ДП Львівській ювелірний завод 2012 року, виготовлених з золота 585 проби, з вставками дорогоцінного каміння -природних гранатів розміром 9,4x9,4, а саме: підвіска вагою 4,35 г, вартістю 2 502 грн., перстень вагою 6,76 г, вартістю 3 715 грн., сережки вагою 9,25 г, вартістю 6 499 грн., загальною вартістю 12 716 грн. Проте факт такого здобуття не підтверджено прямими та переконливими доказами.

Факт наявності самих золотих виробів у ОСОБА_43 і вилучення таких в неї працівниками міліції, є очевидним та ніким не заперечується як і період придбання золотих виробів. Проте, в матеріалах справи відсутні квитанції про придбання виробів особисто ОСОБА_44 та взагалі не встановлено факту такого придбання останньою.

Так, в судовому засіданні допитані працівники заводу виробника ДП Львівській ювелірний завод з приводу обставин придбання ювелірних виробів, виготовлених з золота 585 проби, з вставками дорогоцінного каміння -природних гранатів розміром 9,4x9,4, а саме: підвіска вагою 4,35 г, вартістю 2 502 грн., перстень вагою 6,76 г, вартістю 3 715 грн., сережки вагою 9,25 г, вартістю 6 499 грн., загальною вартістю 12 716 грн.,дали пояснення, що в період 2012-2013 р.р. було реалізовано 5-7 таких золотих виробів, проте ОСОБА_9 серед осіб які придбали такі вироби пригадати не можуть.

Також суд вважає, що нічим не спростовані покази свідка ОСОБА_32 , які надані на досудовому слідстві та підтверджені в судовому засіданні з яких вбачається, що напередодні 2013 року остання подарувала вироби з золота ОСОБА_9 . В судовому засіданні ОСОБА_15 описала та впізнала надані для огляду золоті вироби, при цьому зазначивши що ціна таких складає більш ніж 10 тис. грн., а точно вказати не може, оскільки оплачував покупку її чоловік.

Факту та ознак легалізації будь-яким іншим шляхом грошових коштів, привласнення яких інкриміновано ОСОБА_9 не встановлено. Аналогічно, допитані в судовому засіданні свідки прямо чи побічно не вказали на придбання ОСОБА_44 золотих виробів, та як і вартість таких є неспівмірною з інкримінуємим діянням. Окрім того, за вище наведених мотивів в ході судового розгляду не здобуто доказів заволодіння обвинуваченою грошовими коштами, натомість в її діях встановлено склад злочину передбаченого ст. 191 КК України у формі розтрати майна. Також суд вважає, що органом досудового розслідування не здобуто жодних доказів, що ОСОБА_9 навіть, якщо і придбавала вказані золоті вироби, то мала спеціальну мету легалізацію коштів. За таких обставин в діях ОСОБА_9 відсутній склад злочину передбачений ст. 209 КК України.

Враховуючи наведене та оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочинів передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України доведено повністю, його дії правильно кваліфіковано за ч.5 ст. 191 КК України заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах; та за ч.2 ст. 366 КК України - складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів (службове підроблення), що спричинило тяжкі наслідки.
Також винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.191 КК України доведена повністю, та її дії слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 191 КК України - розтрата чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
Разом з тим, враховуючи вище викладене ОСОБА_9 слід виправдати за ч.1 ст. 209, ч.2 ст. 366 КК України - за недоведеністю в її діянні складу кримінального правопорушення.

При призначенні обвинуваченим покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з п.2 Постанови відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом, серед іншого, менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини,неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Суд, призначаючи обвинуваченим покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд враховує, що обставин, які обтяжують покарання підсудної ОСОБА_9 не має, для ОСОБА_10 це вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 366 КК України групою осіб за попередньою змовою.
Вивчаючи особу обвинуваченої ОСОБА_9 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, характеризується позитивно. Вину у вчиненні злочину передбаченого ст.191 КК України ОСОБА_9 визнає повністю, розкаюється. Як свідчення розкаяння, остання, ще на стадії досудового слідства, за допомогою своїх родичів внесла для відшкодування значну суму грошових коштів, при розгляді справи судом вносила оплату на відшкодування заподіяної шкоди, не порушувала обраного запобіжного заходу, сприяла слідству у розкритті злочину, має на утриманні непрацездатну маму (1946 р.н.) та сина, в якого є єдиною з батьків, страждає на хронічну гіпертонію, має ряд інших важких захворювань, потребує медичної допомоги у зв`язку із виявленим під час розгляду справи тяжким захворюванням, незважаючи на домашній арешт, працевлаштувалась та працює протягом 1,5 року.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується, відшкодував значну суму заподіяної шкоди, та продовжує здійснюювати відшкодування, визнав себе винним у скоєному, розкаюється у вчиненому, на час вчинення інкримінованих дій на його утриманні було двоє неповнолітніх дітей.
За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.5 ст.191 КК України, оскільки суд приймає до уваги наявність кількох обставин, а саме: що обвинувачені вину визнали, вчинили злочин вперше, щиро розкаялися, сприяли слідству у розкритті кримінального правопорушення, частково відшкодували в значному розмірі та надалі відшкодовують завдані збитки, позитивно характеризуються, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину. На підставах, передбачених у частині першій статті 69 КК України, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, тому суд вважає за можливе не застосовувати до обвинувачених додаткове покарання у виді конфіскації майна. При цьому, суд звертає увагу на таку істотну обставину як заявлення цивільного позову в справі на значну суму і наявність правових підстав для забезпечення позову, шляхом звернення стягнення на майно обвинувачених для відшкодування завданої шкоди.

Суд враховує щире каяття обвинувачених, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди в значному розмірі, незадовільний стан здоров`я ОСОБА_9 , наявність в обох обвинувачених утриманців, як обставини, які пом`якшують їх покарання та приходить до висновку, що виправлення обвинувачених можливе без ізоляції від суспільства і їм слід призначити покарання та звільнити від його відбуття на підставі ст. 75 КК України.
На переконання суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень.

Заявлений цивільний позов ПрАТ «Львівський лікеро-горілчаний завод», з подальшими уточненнями, про відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням, шляхом стягнення з ОСОБА_9 1 310 192,25 грн. та стягнення солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 575 080 грн., який в повному обсязі визнано обвинуваченими, підлягає до задоволення відповідно до вимог ст. 129 КПК України. При цьому, враховуючи норми цивільного законодавства, незважаючи, що судом не встановлено попередньої змови обвинувачених у вчиненні злочину передбаченого ст. 191 КК України, однак ними вчинено корисливий злочин ОСОБА_9 розтрату коштів, а ОСОБА_10 заволодіння коштами, тому заподіяна шкода товариству в частині перерахування коштів ФОП ОСОБА_10 підлягає солідарному стягненню з обвинувачених з врахуванням попередньо сплачених коштів.

В ході досудового розслідування застосовано заходи забезпечення кримінального провадження та ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30.08.2013 року з метою забезпечення можливої конфіскації майна або забезпечення цивільного позову накладено арешт на належний на праві приватної власності ОСОБА_10 автомобіль марки «Рено Трафік» білого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_12 та автомобільний причіп ТАРЗ 1П, 2006 року випуску, синього кольору, № шас. НОМЕР_13 , д.н.з. НОМЕР_14 (т.11 а.с.200).

Також постановою органу досудового розслідування від 30.08.2013 року визнано речовими доказами ювелірні вироби ОСОБА_9 , виявлені та вилучені в ході проведення обшуку за місцем її реєстрації та проживання (т.11 а.с.218-225), які передано на зберігання до Державного сховища дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України. При цьому, зважаючи на відсутність в діях ОСОБА_9 складу злочину передбаченого ст. 209 КК України, ювелірні вироби не є об`єктом цього злочину, відповідно не можуть бути речовими доказами та підлягати конфіскації чи вилученню.

Враховуючи, що судом призначається покарання без конфіскації майна, а також те, що в кримінальному провадженні заявлено цивільний позов, тому наявні правові підстави в силу ч.2 ст. 170 КПК України, для звернення стягнення на вказане майно обвинувачених для забезпечення цивільного позову, шляхом реалізації такого в порядку виконання вироку та направлення коштів на погашення шкоди заподіяної злочином ПрАТ «ЛЛГЗ».
У відповідності до ст. 124 КПК України процесуальні витрати пов`язані з залученням експертів слід стягнути з обвинувачених (т.1 а.с.274, т.8 а.с.176)

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські посади у суб`єктах господарювання строком на 2 (два) роки без конфіскації майна.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_9 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, призначивши їй іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_9 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_9 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 209, ч.2 ст. 366 КК України та виправдати за відсутністю в її діях складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 209, ч.2 ст. 366 КК України.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України та призначити покарання

за ч.5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські посади у суб`єктах господарювання строком на 2 (два) роки без конфіскації майна,

за ч.2 ст. 366 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські посади у суб`єктах господарювання строком на 2 (два) роки та штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (п`ять тисяч сто грн.) в дохід держави.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські посади у суб`єктах господарювання строком на 2 (два) роки без конфіскації майна.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_10 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_10 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 рахувати з часу проголошення вироку.

Цивільний позов ПрАТ «Львівський лікеро-горілчаний завод» задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_10 ( АДРЕСА_2 ) на користь ПрАТ «Львівський лікеро-горілчаний завод» (м. Львів, вул. Кордуби, 2, ) шкоду завдану злочином в розмірі 575 080 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч вісімдесят грн.).

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ПрАТ «Львівський лікеро-горілчаний завод» шкоду завдану злочином в розмірі 1 310 192,25 грн. (один мільйон триста десять тисяч сто дев`яносто дві грн. двадцять п`ять коп.).

Майно вилучене в обвинувачених ОСОБА_9 ювелірні вироби та ОСОБА_10 автомобіль, автомобільний причіп, зберігати до набрання вироком законної сили та після набрання вироком суду законної сили передати для виконання вироку в частині цивільного позову в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 562,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 562,35 грн.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_9 у виді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити попередньо обраний.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_10 у виді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити попередньо обраний.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3