Справа № 307/3282/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10.11.2015 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Тячівського району ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду від 20 жовтня 2015 року,
в с т а н о в и в :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, у кримінальному провадженні, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на шістдесят днів - по 20 грудня 2015 року.
Органом досудового слідства ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 01 липня 2015 року о 14 год. 19 хв. по вул.Головній в смт.Буштино Тячівського району, незаконно збув ОСОБА_9 психотропну речовину метамфетамін, отримавши грошові кошти в сумі 500 грн. Крім того, 11 вересня 2015 року о 19 год. 55 хв. по вул.Головній в смт.Буштино Тячівського району, повторно, незаконно збув ОСОБА_9 психотропну речовину метамфетамін, отримавши грошові кошти в сумі 400 грн.
Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1, ч.2 ст. 307 КК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що прокурором не доведено обставини, які можуть бути достатніми для обрання запобіжного заходу тримання ОСОБА_8 під вартою на досудовому слідстві, а сама по собі тяжкість злочинів, в яких він обвинувачується, не може бути підставою, для застосування такого найбільш суворого запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_8 під вартою. На думку прокурора, слідчий суддя не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування саме цього запобіжного заходу а саме: що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі від 4 до 8 та від 6 до 10 років, що виключає можливість звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком, а тому може переховуватись від органів розслідування або суду та незаконно впливати на свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначивши про розпочате кримінальне провадження за фактом вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
Дослідивши матеріали провадження та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу тримання під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.
Обставини справи та дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 свідчать, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину, не можуть вважатись виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.
З урахуванням вказаного, а також даних про особу ОСОБА_8 , а саме, що він має постійне місце проживання, позитивно характеризується по місцю проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, з`являвся на всі виклики слідчого, суд вірно дійшов висновку про можливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме, домашнього арешту цілодобово, із застосуванням електронного засобу контрою. Такий запобіжний захід зможе запобігти спробам ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування і суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, суд поклав на ОСОБА_8 певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого, судді, судуза кожною вимогою, не відлучатися з місця проживання та повідомляти про зміну місця проживання, а для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, суд роз`яснив наслідки невиконання покладених на нього обов`язків.
Висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати винятковий запобіжний захід- тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах справи. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор з приводу можливих виду та строків покарання ОСОБА_8 виходить за межі визначених законом повноважень прокурора, являє собою упередженість та суперечить Загальним засадам кримінального провадження, зокрема, передбаченій п.10. ч.1 ст.7 КПК України презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено в рішенні №7064/05 від 01.06.2006 року «Мамедова протии Росії - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
Обставини, на які вказує прокурор в апеляції, було враховано судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії співмірний з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким не має.
Інші посилання прокурора, зокрема, на результати проведеного за місцем проживання ОСОБА_8 обшуку 02.10.2015 року, не можуть бути підставою для скасування ухвали.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду від 20 жовтня 2015 року про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: