Номер провадження 11/775/43/2015

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року м.Артемівськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора, засудженого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2014 року, яим

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Амвросіївка Донецької області, громадянин України, українець, з неповною середньою освітою, не працюючий, без постійного місця проживання, раніше судимого,

засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі. В силу ст. 70 ч. 4 КК України частково приєднано покарання за вироком Слов*янського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2012 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпвлої ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 600 грн. та 500 грн. моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком, 16 червня 2012 року, приблизно о 12-30 годин, ОСОБА_5 проходив біля будинку № 17 по вул. Шевченко гір. Слов`янськ, де побачив поблизу вхідних дверей приміщення салону «Ритуальні послуги», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , залишений без нагляду на відкритій ділянці місцевості, велосипед італійського виробництва, що належить ОСОБА_7 . З метою таємного викрадення даного велосипеда, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, ОСОБА_5 сів на велосипед, що належить ОСОБА_7 і з місця скоєння злочину втік, викраденим розпорядився на свій розсуд, заподіявши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 600 грн.

В апеляції адвокат ОСОБА_6 вказує на незаконність вироку, оскільки ОСОБА_5 свою винність у суді не визнав, а раніше свідчення давав під тиском працівників міліції, у справі не здобуто доказів, що підтверджують, що саме він скоїв даний злочин. Просить закрити дану кримінальну справу щодо його пыдзахисного.

В апеляції і доповненнях до неї засуджений ОСОБА_5 вказує, що даного злочину не скоював, провину визнавав під тиском працівників міліції. Просить про перегляд справи.

В апеляції прокурор вважає вирок незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону. Зазначає, що суд не визнав обставинами обтяжуючими покарання рецидив злочинів та його вчинення в стані алкогольного сп*янніння.

Звертає увагу колегії суддів на те що судом першої інстанції недостатньо враховані ті обставини, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, скоїв тяжкий злочин проти власності, вів антисоціальний спосіб життя. Просить вирок скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав доводи апеляцій державного обвинувача та заперечував проти задоволення інших апеляцій, дослідивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 У ПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку необхідно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного судом доведеним, а також обставини, які визначають ступінь провини кожного з підсудних, їх роль у вчиненні злочину, а після цього - докази, які судом покладені в обгрунтування своїх висновків.

Як вбачається з резолютивної частини вироку ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - у відкритому заволодінні чужим майном (грабіжі).

Разом з тим, суд першої інстанції, в мотивувальній частині, викладаючи обставини визнані судом доведеними зазначив, що ОСОБА_5 з метою таємного викрадення даного велосипеда, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу сів на велосипед, що належить потерпілій і з місця скоєння злочину втік, тобто встановив, що ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тим самим допустивши протиріччя, що є істотними.

Крім того, колегія суддів зазначає, що доводи апеляції прокурора про неврахування судом рецидиву злочинів, як обставину, що обтяжує покарання не ґрунтується на вимогах кримінального закону, оскільки ця обставина була врахована при кваліфікації злочину за ознакою повторності і не може враховуватись вдруге, як обтяжуюча.

Таким чином, рішення суду, як таке, що прийняте з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд, під час якого суду належить вжити заходів для повного, всебічного дослідження обставин справи, дати належну оцінку зібраним досудовим слідством доказам, у залежності від чого постановити по справі законне й обґрунтоване рішення.

Також слід зазначити, що колегія суддів позбавлена можливості змінити вирок, оскільки суд взагалі не виклав фактичні обставини вчинення злочину, з яких можна встановити, що злочин розпочатий як крадіжка закінчився як відкрите заволодіння чужим майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 365- 367 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції прокурора, засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2014 року відносно ОСОБА_5 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду.

Судді