Справа № 367/7614/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/840/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 41 21.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
21 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0001912 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури м. Ірпеня Київської області ОСОБА_9 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Краматорськ Донецької обл., громадянку України, із середньою освітою, заміжню, не працюючу, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні малолітню дитину, не судиму,-

визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 307 КК України та призначено їй покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 - ти (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнено із випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю в 3 (три) роки з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави за проведення судово хімічної експертизи 245 (двісті сорок п`ять) грн. 96 коп
Вироком вирішено питання про речові докази.

Колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 з метою передачі особливо небезпечного наркотичного засобу до місця позбавлення волі, а саме своєму чоловікові ОСОБА_10 , який відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в Бучанській виправній колонії №85 (далі БВК-85), 21.10.2014 р., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , безоплатно отримала від невідомого чоловіка і заховала 2 прозорих поліетиленових пакети із вмістом подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору наркотичного засобу канабіс до своєї білизни, та 22.10.2014 р. приблизно о 11.00 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), направилась до БВК-85 за адресою: Київська область, смт. Гостомель, вул. Мирна, 3. Знаходячись в адміністративному приміщенні БВК-85 і будучи письмово попередженою про кримінальну відповідальність за передачу у місця позбавлення волі заборонених речей та речовин, приховавши наявність у неї наркотичного засобу, попрямувала до кімнати побачень на території БВК- 85 за вищевказаною адресою, виконавши при цьому всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було завершено з підстав, які не залежали від її волі, оскільки остання була при догляді викрита працівниками Бучанської виправної колонії № 85 і у неї вилучено два прозорих поліетиленових пакетів з наркотичною сировиною канабіс.
Не погоджуючись з вказаним вироком прокурором було подано апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування вироку Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2015 року внаслідок його м`якості і невідповідності тяжкості злочину та особі засудженої з ухваленням вироку, за яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 307 КК України і призначити останній покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно визначено наявність у обвинуваченої таких пом`якшуючих обставин, як каяття та активне сприяння розкриттю злочину, її побоюванням погіршенням умов відбування покарання чоловіком ОСОБА_10 , як наслідок безпідставно застосовано положення ст. 69 КК України при призначенні покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.307 КК України, застосовано умовне покарання.

30 липня 2015 року на адресу апеляційного суду надійшли зміни до апеляційної скарги від прокурора, який подавав апеляційну скаргу, в яких ставиться питання про скасування вироку у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, оскільки обвинувальний акт, який направлявся до суду відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам КПК України.

В своїх запереченнях обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав зміни до апеляційної скарги; захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_7 які заперечили проти задоволення апеляційної скарги і просили вирок суду залишити без змін, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченої, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішенням, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, слід зазначити, що згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналіз змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_7 свідчить про те, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано вимог ст.291 КПК України, оскільки обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення.

Так, обвинувальний акт містить лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 307 КК Українита правову кваліфікацію її дій.

Залишивши поза увагою відсутність сформульованого обвинувачення щодо ОСОБА_7 , а відтак висунутого обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 307 КК України, суд першої інстанції ухвалив обвинувальний вирок, чим порушив вимоги передбачені ст. 370 КПК України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії»), п. 79). Крім того Європейський суд з прав людини нагадує,що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 20.04.2006 року у справі І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» , п. 54).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення порушує гарантовані законом процесуальні права ОСОБА_7 , в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин повинно бути визнане незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
За названих вище обставин апеляційний суд не має права розглядати обвинувачення, що не було предметом розгляду судом першої інстанції.
Тому, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовольнити, скасувати вирок щодо ОСОБА_7 та згідно положень ч. 1 ст. 412 КПК України і ст. 9 названого Кодексу призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити у кримінальному провадженні новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4