Справа № 148/1056/15-к
Провадження №11-кп/772/13/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем : ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці матеріали апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_6 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 07.08.2015 року у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 18.04.2015 року , № 0000322 від 05.05.2015 року по обвинуваченню :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нестерварки Тульчинського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України несудимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 289 КК України, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, уродженця м. Тульчина Вінницької області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України несудимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_9
захисника : ОСОБА_10
обвинуваченого : ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 01.05.2015 близько 23:00 год., знаходячись в с. Нестерварка, Тульчинського району, біля магазину «Зупинка», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, навмисно відкрито заволоділи майном ОСОБА_11 , а саме: тканинною барсеткою чорного кольору вартістю 50 грн., в якій знаходились: мобільний телефон «Нокіа 6233» чорного кольору, вартістю - 250 грн. з сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю - 10 грн., на рахунку якої кошти в сумі 5 грн. та флеш картою ємністю 2 Гб, вартістю - 45 грн.; мобільним телефоном «Нокіа 5130» чорного кольору з синім обідком, вартістю - 250 грн., з сім-карткою мобільного оператора «Лайф», вартістю - 7 грн. та флеш карта ємністю 4 Гб., вартістю - 55 грн.; гайковими ключами розміром 8 х10, в кількості 2 шт., вартістю - 20 грн. кожний, на суму 40 грн., ключ 13 х 14, вартістю - 25 грн., ключ 17 х 19 вартістю - 5 грн. та люльковим ключем 14 х 19 вартістю - 48 грн..
Всього відкрито заволоділи майном ОСОБА_11 на загальну суму 840 грн., чим спричинили останньому матеріального збитку на вказану суму.
Після незаконного заволодіння даними речами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 барсетку разом із ключами викинули по вул. Садовій, в с. Нестерварка, Тульчинського району, а два мобільних телефони передали ОСОБА_12 за пляшку пива, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Також, ОСОБА_7 , 17.04.2015 близько 23:30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в с. Крищенці, Тульчинського району Вінницької області, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, зайшов на територію подвір`я по АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таємно, шляхом запуску двигуна, незаконно заволодів належним останньому мопедом марки «Suzuki Lets -2», номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, без реєстраційного номеру, вартість якого згідно висновку експерта №077 від 21.04.2015, становить 7571,92 грн., який знаходився в дворі будинку по АДРЕСА_3 . Після цього ОСОБА_7 на вказаному мопеді разом з своїм знайомим ОСОБА_8 поїхав додому в с. Нестерварка, Тульчинського району Вінницької області. В результаті дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_13 , спричинено матеріальну шкоду на суму - 7571, 92 грн..
Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 07.08.2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 289 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі:
- за ч. 2 ст. 186 КК України строком 3 (три) роки;
- за ч.1 ст. 289 КК України строком 4 (чотири) роки;
Відповідно, до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів призначено покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до п. 2, п. 3, ст. 76 КК України покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до п. 2, п. 3, ст. 76 КК України покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави понесені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 61 (шістдесят одна) гривня 38 копійок.
Долю речових доказів вирішено.
Не погодившись з вироком суду заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 07.08.2015 року в частині призначення покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 289 КК України та стягнення процесуальних витрат з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати через допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України на 3 ( три) роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 289 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначити шляхом часткового складення призначених покарань у виді 5 років позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_7 61,38 грн. на користь держави в рахунок
відшкодування витрат за проведення експертизи.
Виключити з вироку Тульчинського районного суду від 07.08.2015 вказівку про стягнення процесуальних витрат з ОСОБА_8 солідарно.
У решті вирок залишити без змін.
Вимоги апеляційної скарги заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_6 мотивовані тим, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є незаконним через допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та щодо ОСОБА_7 також через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості на підставі п.п. 3, 4 ч.1 ст.409, ч.2 ст.409, ст.ст. 412,413,414 КПК України.
Суд першої інстанції не врахував та належним чином не оцінив, що ОСОБА_7 вчинив ряд умисних корисливих правопорушень проти власності та проти безпеки руху і експлуатації транспорту, один з яких, згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а інший до тяжких, мотивом неодноразового вчинення ним корисливих правопорушень не є складне матеріальне становище або збіг важких життєвих обставин, у які він потрапив, а його антигромадська поведінка та схильність до вчинення правопорушень, за місцем проживання характеризується посередньо, суспільно - корисною працею не займається, кримінальні правопорушення вчиняв будучи у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, яка перебувала в безпорадному стані , що є обставинами, які обтяжують його покарання.
Відповідно призначене судом покарання суперечить вимогам ст.ст.59,65,75 КК України , тому є неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно п.4 ч.1 ст.409, 413 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Незважаючи на те, що ОСОБА_8 у незаконному заволодінні транспортним засобом не підозрювався та оскаржуваним вироком за вказане правопорушення не засуджувався, суд першої інстанції, у порушення вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, ухвалив рішення про стягнення на користь держави солідарно з ОСОБА_7 та і з ОСОБА_8 , 61,38 грн. судових витрат хоча витрати за проведення експертизи взагалі не підлягали стягненню з ОСОБА_8 ..
Судом порушено вимоги ст.ст.124, 370, 373, 374 КПК України , що є підставою відповідно п.3 ч.1ст.409 КПК України для скасування вироку.
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який просив скасувати вирок суду першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, постановити новий вирок, призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч.1 ст.289 КК України 4 роки позбавлення волі, за ст.70 КК України призначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 5 років позбавлення волі, стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати, захисника ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, звернув увагу на те, що ОСОБА_7 в силу ст.89 КК України несудимий, розкаявся, має незадовільний стан здоров`я, продовжує лікування у тубдиспансері, шкоду потерпілим відшкодував, на даний час потерпілі претензій до нього не мають, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив залишити вирок без змін, пояснив, що розкаявся, зробив належні висновки, щодо недопустимості вчинення кримінальних правопорушень, просив врахувати його стан здоров`я, те що він продовжує лікуватися, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Доведеність вини, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 , ч. 1 ст. 289 КК України, ОСОБА_8 за ч. 2 ст.186 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється.
Відповідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Призначаючи покарання за ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_7 судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки безпідставно та невмотивовано визначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі, хоча мінімальна межа покарання за ч.2 ст.186 КК України визначена у виді 4-х років позбавлення волі.
За таких обставин, наявні підстави для скасування вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 07.08.2015 року в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ..
Відповідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що впливають на покарання.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вину визнав, щиро розкаявся, потерпілі претензій щодо відшкодування шкоди не мають, просили суворо не карати.
В дотримання вимог ст.65 КК України, керуючись роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжким, його особу, те, що він характеризується посередньо, наявність обставини, яка відповідно ст.66 КК України пом`якшує покарання щире каяття, сприяння в розкритті злочину, обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину відносно особи, що перебувала в безпорадному стані, ставлення обвинуваченого до скоєного, про що останній також зазначив під час апеляційного розгляду та, на думку суду апеляційної інстанції, визначив покарання з застосуванням ст. 75 КК України, яке є достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, належним чином мотивувавши своє рішення.
Доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є безпідставними.
Згідно ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат .
Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
В порушення вимог ст.ст. 124, 370, 373, 374 КПК України суд прийняв рішення про стягнення з ОСОБА_8 солідарно з ОСОБА_7 витрат за проведення судово товарознавчої експертизи , хоча ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 289 КК України не засуджувався, що є істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, суд апеляційної інстанції , -
У х в а л и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_6 задоволити частково .
Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 07.08.2015 року скасувати через істотні порушення кримінального - процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді 4-х років позбавлення волі ; за ч.1 ст.289 КК України у виді 4 х років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити остаточне покарання у виді 5 ( п`яти ) років позбавлення волі
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 ( два) роки.
Відповідно до п.2,п.3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.
Стягнути з ОСОБА_7 61,38 грн. на користь держави за проведення експертизи.
Виключити з вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 07.08.2015 року вказівку про стягнення процесуальних витрат з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 солідарно .
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення .
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4