Справа № 283/2355/15-к
Провадження №1-кп/283/170/2015
У Х В А Л А
28 жовтня 2015 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області матеріали кримінального провадження № 0000525 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокаїри Бериславського району Херсонської області, громадянина України, українця, з середньою освітою , непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , не судимого, -

за ч.1 ст. 286 КК України , -
ВСТАНОВИВ :
19 липня 2015 року близько 20 години обвинувачений на власному автомобілі марки ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 прибув на прилеглу до Малинського водосховища територію зі сторони вулиці Бондарика м. Малина.

Достовірно знаючи, що гальмова система автомобіля перебуває у технічно непрацездатному стані, що відповідно до вимог п. 31.4.1 ( в) Правил дорожнього руху України забороняє експлуатацію даного транспортного засобу, в порушення вимог п. 15.7 ПДР України на спусках і підйомах, де спосіб поставлення не регламентується засобами регулювання руху, транспортні засоби необхідно ставити під кутом до краю проїзної частини так, щоб не створювати перешкод іншим учасникам руху і виключити можливість для самовільного руху цих засобів, водій ОСОБА_5 встановив свій автомобіль на зазначений вище ділянці місцевості, де мається спуск до Малинського водосховища в напрямку руху вказаного автомобіля , в результаті чого близько 23 години відбувся самовільний, некерований рух автомобіля зі спуску у напрямку водосховища , де в цей час відпочивала ОСОБА_4 та наїзд на потерпілу.

В результаті наїзду автомобіля ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 8 ребра зліва, яке відноситься до середнього ступеню важкості , що потягло за собою тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України за ознаками порушення правил експлуатації транспорту особою , яка керує транспортним засобом.

25 вересня 2015 року між потерпілою та обвинуваченим укладена угода про примирення у кримінальному провадженні у відповідності до вимог статті 471 КПК України.

Даною угодою узгоджено обвинуваченому покарання за вчинення даного злочину у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 3400 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винність у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.286 КК України визнав повністю та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, розуміє зміст пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення.

Однак зазначив, що він вперше вичинив необережний злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілою , завдана шкода відшкодована повністю, потерпіла не заперечує щодо звільнення його від відповідальності у зв`язку з примиренням, а тому просить суд не затверджувати угоду, а вирішити питання щодо його звільнення від кримінальної відповідальності.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить суд не затверджувати угоду, а вирішити питання щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки вона примирилась з обвинуваченим, шкода завдана їй злочином відшкодована повністю.

Прокурор вважає, що в затверджені угоди слід відмовити, оскільки наявні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності відповідно до статті 46 КК України.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши потерпілу, обвинуваченого, думку прокурора, який заперечує щодо затвердження угоди про примирення, вважає, що в затверджені угоди повинно бути відмовлено з наступних підстав.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Частиною 7 статті 474 КПК України передбачено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Під час розгляду угоди було встановлено, що ОСОБА_5 є не судимим, злочин передбачений ч.1 ст.286 КК України. Який він скоїв є злочином невеликої тяжкості, шкода завдана потерпілій відшкодована повністю , потерпіла примирилась з обвинуваченим. .

Обвинувачений та потерпіла заперечують щодо затвердження угоди , оскільки є підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.11.2012 N 223-1679/0/4-12 "Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод" в п. 4 зазначено , що у випадках, коли у кримінальному провадженні одночасно вбачаються підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, передбачені ст. 46 КК, та для призначення обвинуваченій особі покарання на підставі угоди між потерпілим і підозрюваним/обвинуваченим (надійшла укладена між сторонами угода про примирення), суд, враховуючи, що стаття кримінального закону, яка передбачає таке звільнення від кримінальної відповідальності, має імперативний (обов`язковий) характер, а також беручи до уваги встановлені обставини, повинен за наявності підстав для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим (вчинення першим злочину невеликої тяжкості чи з необережності - злочину середньої тяжкості вперше, відшкодування обвинуваченим потерпілому завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди, а також дійсного примирення з останнім, про що свідчить, крім іншого, згода потерпілого на звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на цій підставі) та згоди обвинуваченого на таке звільнення і закриття провадження з таких підстав - відмовити згідно з п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК у затвердженні угоди про примирення та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про неможливість затвердження угоди про примирення.

Керуючись ст.ст. 314, п.3 ч.7 ст. 474 КПК України ,суд -

УХВАЛИВ:
В затверджені угоди про примирення, укладеної 25 вересня 2015 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1