Категорія: ст. 186 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2015 року місто Луцьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001400 від 20.05.2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не працює, з середньою освітою, неодружений, українець, громадянин України, раніше судимий:

1) вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07.04.2008 року за ст.ст. 185 ч.3, 75, 76, 104 КК України до 3 років позбавлення волі із встановленням однорічного іспитового строку;

2) вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27.11.2008 року за ст.ст. 185 ч.3, 75, 76, 104 КК України до 3 років позбавлення волі із встановленням двохрічного іспитового строку;

3) вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29.06.2010 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 28.09.2010 року, за ст.ст. 289 ч.2, 69, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, -

засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з 21.05.2015 року.

Вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області,

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 14.05.2015 року близько 20.30 год., повторно, знаходячись неподалік Центральної бібліотеки для дорослих, що по вул. Декабристів, 25, в м. Луцьку, переслідуючи корисливу зацікавленість, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, яке виразилося у нанесенні одного удару рукою в ліве передпліччя ОСОБА_10 , відкрито викрав у неї мобільний телефон марки «Нокіа 302», вартістю 800 грн., в якому знаходилася карта пам`яті об`ємом 4 Гб, вартістю 50 грн., SIM картка оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якої було 15 грн., а всього на суму 875 грн.

Він же, 20.05.2015 року близько 18.20 год., повторно, знаходячись у парку імені 900-річчя м. Луцька, що по вул. Ветеранів в м. Луцьку, переслідуючи корисливу зацікавленість, шляхом ривка відкрито викрав, зірвавши із шиї ОСОБА_11 золотий ланцюжок вагою 4,59 грама, вартістю 2992, 68 грн., із золотим хрестиком, вартістю 1510,20 грн., а всього на суму 4502, 88 грн.

У поданій на вирок апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок щодо нього скасувати як незаконний. Посилається на те, що в матеріалах кримінального провадження недостатньо доказів, які підтверджують його вину у скоєнні інкримінованих злочинів. Також працівниками правоохоронних органів під час слідчих дій застосовано до нього психологічний та фізичний тиск і приниження. Зазначає, що суд, призначаючи йому покарання, не врахував, що він проживав разом із своїми матір`ю та сестрою, які є інвалідами та психічно хворими, а тому потребують його постійного догляду. Крім цього він намагався заробляти кошти для утримання своєї малозабезпеченої сім`ї.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримували апеляційну скаргу, прокурора, який просив залишити вирок без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, у зв`язку із повним визнанням ОСОБА_8 вини у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.2 КК України, судовий розгляд провадження судом першої інстанції відбувся без дослідження доказів щодо фактичних обставин вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, які ніким не оспорювалися. Учасникам судового розгляду, в тому числі обвинуваченому ОСОБА_8 , роз`яснено зміст ч.3 ст.349 КПК України і наслідки її застосування (а.к.п. 28, 54).

Із урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості та кількості вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, суспільно корисною працею не займається, негативно характеризується за місцем проживання, на шлях поваги до закону не став, обґрунтовано прийшов до переконання про неможливість виправлення і перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства .

Разом з тим, враховано судом і інші обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та часткове усунення заподіяної шкоди, а тому суд призначив йому покарання ближче до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

Посилання ОСОБА_8 на те, що в нього на утриманні знаходяться матір та сестра, які тяжко хворіють та потребують його постійного догляду, що не було враховано судом при призначенні йому покарання, а також застосування до нього недозволених методів слідства, нічим іншим, крім його заяви з цього приводу в апеляції, не підтверджується.

Таким чином покарання, призначене судом ОСОБА_8 , відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому підстав для його пом`якшення або скасування вироку, про що ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2015 року щодо нього - без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим ОСОБА_8 , який утримується під вартою у той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2