Справа № 488/5203/14-к 05.10.2015 05.10.2015 04.11.2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув матеріали кримінального провадження №0002915 за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2015 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Латвії, м. Добіль, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1ст. 185, ч.2, ст.15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання ступнею тяжкості злочинів та особі обвинуваченого.
провадження №11-кп/784/688/15 головуючий суду 1-ої інстанції: ОСОБА_7

категорія: ч.2 ст.185 КК України доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України - 2 років 6 місяців позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років 6 місяців.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання

-за ч.1ст. 185 КК України - 1 рік позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України - 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор послався на неврахування судом не знятої та не погашеної у ОСОБА_5 судимості, не встановлення судом пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, даних про особу обвинуваченого, який не працює, не має офіційних джерел існування, що на думку апелянта спонукало його до вчинення корисливих злочинів.
Крім того, звертає увагу на те, що ОСОБА_5 скоїв злочини у зв`язку із залежністю від наркотичних засобів.
Також звертає увагу на те, що в порушення вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК України суд, викладаючи у вироку фактичні обставини кримінальних правопорушень, не зазначив конкретне місце викраденого майна, момент виникнення у обвинуваченого умислу на вчинення злочину, а також майно, що було предметом кримінальних правопорушень, що на думку апелянта є порушенням права на захист обвинуваченого.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 16.09.2014 року близько 17. 00 год. ОСОБА_5 таємно викрав належне ОСОБА_8 майно на суму 1390 грн, що знаходилося на прилеглій території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .
24.09.2014 року близько 19.00 год. ОСОБА_5 таємно викрав належне ОСОБА_9 майно вартістю 11000 грн., що знаходилось в кв. АДРЕСА_3 .

11.11.2014 року в період з 10.00 год. до 12.00 год. ОСОБА_5 таємно викрав належне ОСОБА_10 майно вартістю 500 грн, що знаходилося за адресою: АДРЕСА_4 .

30.11.2014 року о 14.25 год. ОСОБА_5 намагався таємно викрасти належне ТОВ «АТБ Маркет» майно вартістю 197, 98 грн., що знаходилося в торгівельному центрі «АТБ» за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 342/5. Однак, довести свій намір до кінця обвинувачений не зміг, оскільки був викритий працівниками охорони ТЦ.
22.02.2015 року близько 08.00 год. ОСОБА_5 таємно викрав належне ОСОБА_11 майно вартістю 750 грн, що знаходилось на прилеглій території за адресою: АДРЕСА_2 .
17.04.2015 року ОСОБА_5 намагався таємно викрасти належне ОСОБА_12 майно вартістю 580 грн., що знаходилося у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: м. Миколаїв, вул. Самойловича, 2-Д, Однак довести свій намір до кінця не зміг, оскільки був викритий працівниками магазину.

29.05.2015 року близько 12.00 год. ОСОБА_5 таємно викрав належне ПП «Бондар» майно вартістю 313,8 грн., що знаходилося на прилавку кіоску №6 на території ринку «Корабельний» за адресою: м. Миколаїв, вул. Самойловича,2.
01.06.2015 року близько 15.00 год. ОСОБА_5 таємно викрав належне ОСОБА_13 майно вартістю 690 грн., що знаходилося на прилеглій території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 .
Висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) - вчиненій повторно, закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) - вчинену повторно, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і в цій частині вирок суду не оскаржується.

Не оспорюється учасниками провадження і кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України.

Що стосується визначення виду та розміру покарання, то є обґрунтованими доводи прокурора про те, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

За клопотанням прокурора суд в порядку ч.3 ст.404 КПК України повторно дослідив матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, через неповноту їх дослідження.

Так, із наданій дільничим інспектором характеристики за місцем проживання убачається, що ОСОБА_5 тривалий час вживає наркотичні засоби, офіційно не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не становиться (т.1 а.с.124).

Наведені дані підтверджуються іншими матеріалами кримінального провадження, а саме: довідкою з ОНД про те, що ОСОБА_5 знаходиться на обліку з 2006 року з діагнозом: синдром залежності від опіоїдів, зловживання каннабіноїдами (т.1 а.с.126); згідно довідки ВІТ УМВС України в Миколаївській області від 12.06.2015 року ОСОБА_5 раніше судимий і на протязі 2014-2015 р.р. вчинив нові злочини ( т.1 а.с. 122-123).
Також суд враховує те, що обвинувачений є батьком трьох неповнолітніх дітей, щиро розкаявся у вчинених злочинах, частково відшкодував матеріальні збитки, що є обставинами, які пом`якшують покарання.
Разом з тим є слушними доводи прокурора про те, що суд першої інстанції не врахував обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.
Також суд першої інстанції належним чином не врахував обставини вчинення злочинів, які є корисливими, вчинялися на грунті залежності обвинуваченого від наркотичних засобів та відносяться до категорії середньої тяжкості.
З огляду на наведене апеляційний суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 більш суворе за своїм розміром покарання, яке буде відповідати ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та особі обвинуваченого, а також буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів

Таким чином, апеляційна скарга прокурора в цій частині є обґрунтованою і такою яка підлягає задоволенню, вирок суду першої інстанції на підставі п.2 ч.1 ст. 420 КПК України підлягає скасуванню в частині призначення покарання з ухваленням нового вироку.

Разом з тим, суд не погоджується із доводами прокурора про недотримання судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст. 374 КК України при викладенні формулювання обвинувачення, оскільки суд зазначив місце, час, спосіб вчинення злочинів, форму вини і корисливий мотив злочинів.

Не зазначення у вироку обставин, на які посилався прокурор, на думку суду не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки ці обставини ніким із учасників кримінального провадження не оспорювалися, права обвинуваченого істотно не були порушені.

Тому в цій частині апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 420 КПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2015 року відносно ОСОБА_5 в частині призначення покарання скасувати.

Вважати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1ст. 185 КК України - 1 рік позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України - 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення копії вироку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3