ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі колегії суддів: [1]
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 17 грудня 2015 року касаційні скарги прокурора, представника потерпілого у кримінальному провадженні щодо засудженого
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
У касаційних скаргах:
прокурора викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, мотивуючи невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого ОСОБА_5 внаслідок м`якості через застосування положень статей 69, 75, 76 КК України, оскільки у провадженні відсутні такі виключні обставини, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених особливо тяжких злочинів. Засуджений вину почав визнавати лише під час нового судового розгляду після скасування апеляційним судом вироку суду, завдані збитки почав відшкодовувати після перегляду провадження апеляційним судом, більш ніж через рік після вчиненого злочину та частка відшкодованого збитку є приблизно 3%. Безпідставно визнано як обставину, яка пом`якшує покарання і те, що ОСОБА_5 має хворих батьків, так як відсутні належні докази про перебування батьків на його утриманні, здійснення ним догляду за батьками чи обов`язковість забезпечення такого догляду. Вважає, що безпідставним є і рішення суду про звільнення від відбування покарання з випробуванням з урахуванням того, що ОСОБА_5 має намір відшкодувати шкоду;
представник потерпілого вимагає про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, наголошуючи з аналогічних підстав, як і в касаційній скарзі прокурора, щодо невідповідності призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості вчинених злочинів та його особі внаслідок м`якості у зв`язку із безпідставним застосуванням при призначенні покарання положень статей 69, 75 КК України.
В запереченнях на касаційну скаргу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_5 без зміни.
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2015 року ОСОБА_5 засуджено:
за ч. 3 ст. 289 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна;

за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді арешту на строк чотири місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк пять років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання щодо процесуальних витрат.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

4 жовтня 2012 року, приблизно о 18-ій год. 30 хв., ОСОБА_5 , знаходячись на території автосалону «Хонда» по вул. Дубнівській, 12, у м. Луцьку, діючи умисно, незаконно заволодів транспортним засобом марки «Honda Civic», внаслідок чого спричинив ТзОВ «Луцьк-Експо» матеріальних збитків на загальну суму 200 400 грн, чим завдав великої матеріальної шкоди.
8 серпня 2013 року, приблизно о 23-ій год. 50 хв., ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, будучи у стані алкогольного спяніння, знаходячись на території вказаного автосалону, незаконно заволодів транспортним засобом марки «Honda CR-V», чим спричинив ТзОВ «Луцьк-Експо» матеріальних збитків на загальну суму 274 160 грн, чимзавдав великої матеріальної шкоди.
Крім того, він же, 14 жовтня 2013 року, знаходячись у приміщенні службового кабінету № 311 слідчого відділу МВ УМВС України в Волинській області по вул. Грибоєдова, 2, у м. Луцьку, з метою створення видимості законності користування автомобілем марки «Honda Civic», в ході проведення слідчої дії, а саме одночасного допиту ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , надав завідомо підроблене доручення видане ТзОВ «Луцьк-Експо» № 284 від 8 вересня 2012 року на його імя, відповідно до якого, нібито він має право отримувати, керувати та використовувати вказаний автомобіль, хоча в дійсності зазначене доручення на ОСОБА_5 не оформлялось, за таким вихідним номером не видавалось, та не реєструвалось.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 27 травня 2015 року апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого залишено без задоволення, а вирок суду від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора та не заперечував проти задоволення касаційної скарги представника потерпілого, представника потерпілого, який підтримав подану ним та прокурором касаційні скарги, захисника, який заперечував проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, суд дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково, з таких підстав.

Висновки суду про винуватість та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 358 КК України у касаційних скаргах прокурора та представника потерпілого не оспорюються.

Доводи касаційних скарг прокурора та представника потерпілого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого ОСОБА_5 внаслідок м`якості, у зв`язку із звільненням від його відбування з випробуванням, є обґрунтованими.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Рішення суду першої інстанції про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України не можна визнати обґрунтованим, оскільки суд формально врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, два з яких є особливо тяжкими, один невеликої тяжкості, та дані про особу засудженого.

Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_5 , судом встановлено щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданих збитків, те, що він молодого віку. Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного.
Однак, підстави наведені у вироку суду для звільнення від відбування покарання з випробуванням те, що ОСОБА_5 вперше притягується до

кримінальної відповідальності, те, що у нього хворі батьки та те, що він бажає відшкодувати решту завданих збитків є явно недостатньо, щоб дійти висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.
Отже, як вбачається з матеріалів провадження, суд не оцінив ступінь небезпечності особи для суспільства, обставини вчинених злочинів, ставлення засудженого до скоєного тощо.

Предметом розгляду в суді апеляційної інстанції були апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого щодо м`якості призначеного засудженому покарання, однак апеляційний суд не повною мірою врахував положення статей 65, 66, 67 КК України, не мотивувавши свого рішення належним чином, у зв`язку із чим ухвала суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України не відповідає.

З огляду на викладене, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в апеляційному суді за результатами проведення якого слід постановити законне судове рішення, мотивоване належним чином, при цьому звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України слід вважати м`яким.

Керуючись ст.ст. 376, 433, 434, 436 КПК України, суд

постановив:

Касаційні скарги прокурора та представника потерпілого задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 травня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-2699км15 Категорія: ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 358 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_10
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_11
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1