Справа № 742/1966/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/672/2015
Категорія - ст. 185 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000266 за апеляційною скаргою заступника прокурора області ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Лад, Прилуцького району, Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області: 08 червня 2010 року за ст. 187 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 81 КК України з іспитовим строком на 1 рік 2 місяці 1 день; 22 листопада 2013 року за ст.ст. 395, 71, 72 КК України до 1 року 3 місяці позбавлення волі; 28 лютого 2014 року за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію» з скорочення відбування покарання на 1/2,

з участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга прокурора, в якій він, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дії обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та м`якістю призначеного покарання та постановити новий, яким останнього визнати винним за ст. 185 ч. 2 КК України та призначити покарання визначене судом першої інстанції без застосування вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що суд першої інстанції призначив занадто м`яке покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановив суд, 20 лютого 2015 року, близько 10 години, ОСОБА_7 перебуваючи в будинку за адресою АДРЕСА_3 належного ОСОБА_9 , маючи безпосередній доступ до даного приміщення користуючись відсутністю сторонніх осіб, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав грошові кошти в сумі 1 950 грн. належних ОСОБА_9 після чого з місця злочину зник в подальшому розпорядивсь викраденим на власний розсуд, заподіявши матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги і просив її залишити без задоволення, а вирок суду без змін, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з підстав, що наведені в неї, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає, виходячи з наступного.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 не заперечував своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та підтвердив фактичні обставини кримінального провадження, викладені в обвинувальному акті та вироку суду. В скоєному щиро розкаявся, заперечував проти апеляційної скарги прокурора та просив залишити вирок суду щодо нього без змін.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин, а сам обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про те, що суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 занадто м`яке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не заслуговують на увагу, а зазначені ним обставини судом належним чином враховані при призначенні покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нового кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону, та беручи до уваги, що він вчинив середньої тяжкості кримінальне правопорушення, проте, враховуючи особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, обставину, яка пом`якшує покарання, а саме: щире каяття у скоєному, прийшов до вірного висновку про призначення покарання останньому у виді позбавлення волі.

Також, враховуючи наведене суд першої інстанції прийшов до висновку, що ізоляція від суспільства ОСОБА_7 не є належним способом досягнення визначеної у законі мети покарання, тоді як викладене свідчить про можливість виправлення останнього без відбування покарання з випробуванням і з урахуванням строку призначеного обвинуваченому позбавлення волі не перешкоджає застосуванню ст. 75 КК України, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, давши шанс на виправлення без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Слід відмітити і те, що як в ході досудового слідства так і в суді першої та апеляційної інстанцій, обставин які б свідчили про те що ОСОБА_7 становить небезпеку для суспільства та що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства не встановлено, не наведено таких даних і в апеляційній скарзі прокурора. Мета покарання - це виправлення та перевиховання особи яка скоїла кримінальне правопорушення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та не повинно бути карою та розправою за скоєння кримінального правопорушення.

Призначене покарання ОСОБА_7 є достатнім і необхідним для його виправлення, перевиховання та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень і відповідає принципам індивідуалізації, обґрунтованості, гуманності, законності та справедливості призначення покарання, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального-процесуального закону при розслідуванні кримінального правопорушення та його розгляду в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4