АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 617/1174/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/398/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України
ВИРОК
18 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
-при секретарі ОСОБА_5 ,
-за участю прокурора ОСОБА_6 ,
-потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
-представника потерпілих ОСОБА_9 ,
-обвинуваченого ОСОБА_10 ,
-захисника ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 1-кп/790/398/16 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року, -
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого менеджером на ТОВ «СІДРЕЙЛ», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання, у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_10 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінальну-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.
Як установив суд, 21 серпня 2014 року, близько 12.00 години, ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER 1.6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , їхав по автодорозі «Харків-Вовчанськ КІШ Чугунівка» в напрямку м. Харків.
В районі 57 км + 120 м даної автодороги, в с. Революційне Вовчанського району, з метою обгону квадроциклу, який рухався в попутному напрямку, не переконавшись, що квадроцикл буде повертати вліво, виїхав на зустрічну смугу руху, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність, в результаті чого скоїв зіткнення з квадроциклом, під керуванням ОСОБА_8 , який намагався повернути ліворуч до магазину в с. Революційне Вовчанського р-ну Харківської області.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди:
- водій квадроциклу ОСОБА_8 отримав закритий поперечний перелом куприка зі зміщенням під кутом, відкритим до переду, гостру закриту черепно-мозкову травму головного мозку у вигляді струсу головного мозку з забита-рваними ранами чола, множинні садна, гематоми тіла, кінцівок. За ступенем тяжкості закритий поперечний перелом куприка зі зміщенням під кутом, відкритим до переду, відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за критерієм тривалості розладу здоров`я, гостра закрита черепно-мозкова травма головного мозку у вигляді струсу головного мозку з забита-рваними ранами чола відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, а множинні садна, гематоми тіла, кінцівок легкі тілесні ушкодження;
- пасажир квадроциклу ОСОБА_7 отримав гостру закриту важку черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку з утворенням вогнища контузії лівої лобової частки і пластинчастого субдурального крововиливу на рівні лівої лобної долі з наявністю перифокального набряку, травматичного арахноенцефаліту з лікворно-венозної дисциркуляцією; лінійний перелом лобної кістки зліва; забиту рану тім`яної області; периорбітальна гематома зліва; садна і синці на тулубі, верхніх і нижніх кінцівках, які утворилися від дії тупих твердих предметів. По ступеню тяжкості забита рана тім`яної області, периорбітальна гематома зліва, садна і синці на тулубі, верхніх і нижніх кінцівках відноситься до легких тілесних ушкоджень, а тупа травма голови у вигляді гострої закритої тяжкої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку з утворенням вогнища контузії лівої лобової частки і пластинчастого субдурального крововиливу на рівні лівої лобної долі з наявністю перифокального набряку, травматичного арахноенцефаліту з лікворно-венозною дисциркуляцією та лінійного перелому лобової кістки зліва - до тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя.
У даній дорожній обстановці водій автомобіля «MITSUBISHI LANCER 1.6», ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України. Він мав технічну можливість запобігти виникненню події даного ДТП шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України. У діях водія автомобіля «MITSUBISHI LANCER 1.6», ОСОБА_10 убачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням події даного ДТП.
В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, прокурор, не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дії обвинуваченого, посилається на порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Указав, що суд, у порушення вимог ст.75 КК України, безпідставно звільнив ОСОБА_12 від призначеного йому додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки за цією нормою закону звільнення від відбування призначеного додаткового покарання не допускається. Вважає, що призначене судом покарання із застосуванням ст.75 КК України, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливою через м`якість, оскільки ОСОБА_12 під час досудового слідства винуватість свою у вчиненому не визнав, розкриттю злочину не сприяв, у судовому засіданні винуватість визнав формально, ніяких дій на відшкодування двом потерпілим завданої шкоди не вчинив. Просить вирок скасувати, ухвалити апеляційним судом вирок, яким призначити ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_9 посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України. Указала, що суд не в повній мірі взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, кількість потерпілих від злочину, характер і тяжкість спричинених їм тілесних ушкоджень, особу ОСОБА_12 , який винуватість свою на досудовому слідстві не визнавав, всіляко перешкоджав проведенню досудового розслідування, заходів до відшкодування спричиненої потерпілим матеріальної та моральної шкоди не вжив, а отримавши позови потерпілих про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, негайно вжив заходів щодо продажу свого майна, зокрема автомобіля, що свідчить про небажання ОСОБА_10 відшкодувати спричинену потерпілим внаслідок злочинних дій шкоду і відсутність щирого каяття. Вважає, що за таких обставин призначене покарання із застосуванням ст.75 КК України не вплине на його виправлення та перевиховання. Просить призначити ОСОБА_10 за ч.2 ст. 286 КК України покарання - 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
В запереченнях на апеляційні скарги захисник просить їх залиши без задоволення, а вирок без змін, посилаючись на те, що ОСОБА_10 свою вину визнав повністю, має постійне місце проживання, працює, не судимий, характеризується задовільно вжив часткових заходів на відшкодування понесених потерпілими витрат на лікування.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого, які підтримали доводи апеляційних скарг, потерпілого ОСОБА_13 про необхідність задоволення скарг, обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника, які заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого підлягають задоволенню частково.
Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_12 за ч.2 ст.286 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.
За змістом ст.75 КК України звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.
Однак, суд першої інстанції у порушення вимог ст.75 КК України, безпідставно звільнив ОСОБА_12 від призначеного йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.
Що ж стосується звільнення від відбування покарання з випробуванням, то за змістом ст.75 КК України суд вправі прийняти таке рішення лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного йому покарання.
Цих вимог закону суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим помилково дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_10 покарання та звільняючи від його відбування із застосуванням ст. 75 КК України, суд послався лише на те, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, характеризується задовільно, вину визнав повністю, щиро покаявся, сприяв розкриттю злочину, визнавши останні три обставини пом`якшуючими покарання.
Однак суд, у порушення наведених вище вимог закону, не обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про можливість виправлення ОСОБА_10 без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України.
До того ж, суд у повній мірі не врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини його вчинення, наслідки, які настали у виді заподіяння потерпілому ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, а потерпілому ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Залишив поза увагою суд також те, що протягом одного року з моменту вчинення правопорушення ОСОБА_10 дієвих заходів до відшкодування спричиненої потерпілим матеріальної та моральної шкоди не вжив, а зробив це формально, лише у серпні 2015 року, січні 2016 року та 16 лютого 2016 року, тобто за два дні до розгляду провадження в апеляційному суді, переказавши на адреси потерпілих незначні суми, що свідчить про його бажання уникнути покарання та про відсутність у нього щирого каяття.
За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав вважати можливим виправлення ОСОБА_10 без відбування покарання, яке йому належить призначити відповідно з положеннями ст.65 КК України в межах, установлених у санкції ч.2 ст.286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами, з урахуванням тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідків і вищенаведених даних про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим вважає неможливим застосування положень ст.75 КК України.
Разом з тим, доводи апеляційних скарг про те, що обвинувачений на досудовому слідстві вину свою не визнав, перешкоджав проведенню досудового розслідування, є необґрунтованими.
Матеріали кримінального провадження таких даних не містять і в апеляційних скаргах не конкретизовано, яким чином ОСОБА_12 перешкоджав слідству і які дані свідчать про те, що під час досудового слідства обвинувачений заперечував свою вину у вчиненому.
З огляду на наведене, при призначенні обвинуваченому покарання, враховуючи вищевказані обставини і дані про особу ОСОБА_10 , відсутність обтяжуючих покарання обставин, колегія суддів вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у розмірі, ближче до мінімального, встановленого в санкції ч.2 ст.286 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідно до приписів ст.65 КК України.
Керуючись ст.ст. 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-
ЗАСУДИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року щодо ОСОБА_10 , в частині призначеного йому покарання, скасувати.
Призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.286 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Початок строку відбування ОСОБА_10 покарання обчислювати з моменту його фактичного затимання.
У решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
Судді: