Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11/781/46/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 191 (84, 86-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
засуджених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, представника цивільного позивача ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засуджених ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_15 , захисника адвоката ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_14 , засуджених ОСОБА_25 та ОСОБА_18 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 липня 2015 року, яким
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого головним інженером Помічнянського локомотивного депо Одеської залізниці, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку Єлизавету, 1997 року народження, в силу ст.ст. 86,88 КК України вважається не судимим,
визнано винним та засуджено:
- за ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2-х років з конфіскацією в дохід держави всього належного на праві приватної власності майна;
- за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2-х років. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч.3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мар`янівка, Новоархангельського району Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого машиністом електровоза Помічнянського локомотивного депо Одеської залізниці, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_26 , 2004 року народження, раніше не судимого,
визнано винним та засуджено:
-за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2-х років;
-за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року. Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності;
-за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2-х років з конфіскацією в дохід держави, всього належного на праві приватної власності майна;
-за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2-х років. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2-х років з конфіскацією в дохід держави, всього належного йому на праві приватної власності майна.
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, приватного підприємця, одруженого, раніше не судимого,
визнано винним та засуджено:
-за ч. 2 ст. 366 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2-х років. Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 2 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності;
-за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року;
-за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності на 2 роки. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_27 від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;
-за ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2-х років з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна;
-за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавлення права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2-х років. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено ОСОБА_27 від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2-х років, з конфіскацією в дохід держави всього належного ОСОБА_27 на праві приватної власності майна.
ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Ставрівка, Бобринецького району Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_28 , 2000 року народження ОСОБА_29 , 2004 року народження, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винним та засуджено:
-за ч. 2 ст. 366 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1-го року. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 2 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
-за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності на 1 рік;
-за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавлення права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року. Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України, звільнено ОСОБА_17 від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;
- за ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (років) з позбавлення права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2-х років з конфіскацією майна, в дохід держави, яке належить на праві особистої власності;
-за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавлення права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (років) з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2-х років з конфіскацією в дохід держави, всього належного йому на праві приватної власності майна;
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця та мешканця АДРЕСА_5 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_30 , 2001 року народження, тимчасово не працюючого, перебуваючого на обліку в центрі зайнятості, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винним та засуджено:
-за ч. 2 ст. 366 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1-го року. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 2 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;
-за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності на 1 рік;
-за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавлення права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року; Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;
-за ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з позбавлення права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2-х років з конфіскацією в дохід держави всього майна, яке належить на праві особистої власності;
- за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавлення права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 2 ст. 27, ч.3 ст.28, ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2-х років з конфіскацією в дохід держави, всього належного йому на праві приватної власності майна.
ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Синевир Міжгірського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_6 , українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, працюючого механіком ПАТ «Помічнянський елеватор», раніше не судимого,
визнано винним та засуджено:
- за ч. 2 ст. 366 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 рік Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 2 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
- за ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 рік;
- за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробовуванням з іспитовим строком тривалістю на 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця та жителя АДРЕСА_7 , українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні сина ОСОБА_31 , 2012 року народження, з професійно-технічною освітою, працюючого машиністом ПП «Кальтабр» м. Суми, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винним та засуджено:
- за ч.1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавлення права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;
- за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) з позбавлення права обіймати посади у сфері службової діяльності строком на 1 рік;
- за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням прав обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч.2 ст.27, ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробовуванням з іспитовим строком тривалістю на 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця та жителя АДРЕСА_8 , українця, громадянина України, одруженого, з професійно-технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого,
визнано винним та засуджено:
- за ч. 2 ст. 366 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 2 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;
- за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року;
- за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробовуванням з іспитовим строком тривалістю на 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця с. Куйбишева Бобринецького району Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_9 , українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_32 , 2002 року народження, з професійно технічною освітою, працюючого водієм ТОВ «Цедар» м. Знам`янка Кіровоградської області, раніше не судимого,
визнано винним та засуджено:
- за ч. 2 ст. 366 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавлення прав обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року; Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 2 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;
- за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року;
- за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року; Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч.2 ст.27, ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробовуванням з іспитовим строком тривалістю на 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_33 , 2011 року народження, не працюючого, раніше не судимого,
визнано винним та засуджено:
- за ч. 2 ст. 366 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавлення прав обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року; Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 2 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;
- за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2 років;
- за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (роки) з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробовуванням з іспитовим строком тривалістю на 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженця та жителя АДРЕСА_10 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого МП «Фортон», машиністом тепловоза, не одруженого, в силу ст. 89 КК України, вважається не судимим,
визнано винним та засуджено:
- за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавлення права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 1 року; Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
- за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2 років;
- за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2 років. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено від покарання на підставі ст. 49 КК України за ч.2 ст.27 ,ч.1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробовуванням з іспитовим строком тривалістю на 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , уродженця та жителя АДРЕСА_11 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, працюючого ст. Нікель-Побузьке, складачем поїздів, раніше не судимого
визнано винним та засуджено:
- за ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавлення права обіймати посади у сфері службової діяльності протягом 2 років з конфіскацією в дохід держави, всього належного йому на праві приватної власності майна.
Цивільний позов Одеської залізниці в розмірі 2 401 803 гривні 00 коп. залишено без розгляду, роз`яснивши право цивільного позивача на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у справі.
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції визнано винними та засуджено:
ОСОБА_14 за - організацію заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, організованою групою;
- організацію службового підроблення, тобто внесення службовими особами до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів, вчинене в складі організованої групи.
ОСОБА_15 за - пособництво у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- пособництво у заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;
- пособництво у службовому підробленні, тобто внесенні службовими особами до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складанні і видачі завідомо неправдивих документів;
- пособництво у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі, організованою групою;
- пособництво у службовому підробленні, тобто внесенні службовими особами до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складанні і видачі завідомо неправдивих документів, яке спричинило тяжкі наслідки, вчинене в складі організованої групи.
ОСОБА_16 за - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів, яке спричинило тяжкі наслідки;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;
- службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, організованою групою;
- службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів, яке спричинило тяжкі наслідки, вчинене в складі організованої групи.
ОСОБА_17 за - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів, яке спричинило тяжкі наслідки;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;
- службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів;
заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, організованою групою;
- службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів, вчинене в складі організованої групи.
ОСОБА_18 за - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів, яке спричинило тяжкі наслідки;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;
- службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, організованою групою;
- службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів, вчинене в складі організованої групи.
ОСОБА_20 за - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;
- службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів.
ОСОБА_21 за - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів, яке спричинило тяжкі наслідки;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;
- службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів
ОСОБА_22 за - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів, яке спричинило тяжкі наслідки;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;
- службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів.
ОСОБА_23 за - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів, яке спричинило тяжкі наслідки;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;
- службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів.
ОСОБА_19 за - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів, яке спричинило тяжкі наслідки;
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів.
ОСОБА_24 за - заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів.
ОСОБА_25 за заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
Вказані злочини вчинені за наступних обставин.
ОСОБА_14 , виконуючи з 25 червня 2009 року обов`язки начальника локомотивного депо Помічна, з метою особистого збагачення, 30 червня 2009 року, близько 17 години, знаходячись в адміністративній будівлі локомотивного депо Помічна, по вулиці Вокзальній 24, міста Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області, маючи на меті забезпечити надійне прикриття власної злочинної діяльності шляхом організації виконання спланованих ним злочинів іншими особами, виконуючи першу частину свого злочинного плану, звернувся до підлеглого йому машиніста інструктора локомотивних бригад (з теплотехніки) локомотивного депо Помічна ОСОБА_15 та під приводом того, що йому вже було відомо про факти розкрадання дизельного палива машиністами тепловозів очолюваного ним депо, запропонував останньому вступити з ним в злочинну змову спрямовану на розкрадання дизельного палива з тепловозів під його керівництвом, на що ОСОБА_15 погодився, побоюючись власного викриття.

Згідно з розробленим ОСОБА_34 планом він повинен був забезпечити надійне прикриття спланованих ним злочинів, взяти на себе повноваження по розподілу виручених від продажу викраденого дизельного палива коштів та подальше керівництво злочинною діяльністю його підлеглих, а ОСОБА_15 , виконуючи вказівки та доручення ОСОБА_14 мав підібрати машиністів, які б за умови лояльного до них відношення та отримання частини коштів здобутих злочинним шляхом, погодились взяти на себе роль безпосередніх виконавців розкрадань, а також контролювати виконання ними доручень ОСОБА_14 щодо обсягів викрадення дизельного палива.

Так, у період з 1 по 6 липня 2009 року, однак більш точна дата слідством не встановлена, ОСОБА_15 , знаходячись в адміністративній будівлі локомотивного депо Помічна, розташованій по вулиці Вокзальній 24, місті Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області, діючи на виконання своєї частини у розробленому ОСОБА_14 злочинному плані, повідомив машиністам тепловозів локомотивного депо Помічна ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з якими у нього на той час вже був налагоджений механізм викрадення дизельного палива з тепловозів та його подальшого продажу ОСОБА_25 , про доведені начальником цього депо ОСОБА_14 гарантії не викриття вже вчинених ними розкрадань дизельного палива з тепловозів та забезпечення надійного прикриття їх вчинення в подальшому, за умови передачі виручених від продажу викраденого дизельного палива коштів ОСОБА_14 для подальшого розподілу, на що останні погодились.

Під час доведення ОСОБА_15 машиністам тепловозів локомотивного депо Помічна ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 деталей злочинного плану ОСОБА_14 , останні визначили можливим встановлення розміру коштів здобутих злочинним шляхом, які мали передаватись в розпорядження ОСОБА_14 , в обсязі 850 гривень з кожної поїздки на станцію Нікель Побузький, де у них на той час вже був налагоджений канал збуту викраденого з тепловозів дизельного палива, що загалом мало складати близько 30 тисяч гривень на місяць, про що ОСОБА_15 доповів ОСОБА_14 .

Тобто, у період з 30 червня 2009 року по 6 липня 2009 року, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , зорганізувались в стійке об`єднання, метою діяльності якого було заволодіння дизельним паливом локомотивного депо Помічна Одеської залізниці, шляхом використання кожним з них свого службового становища, з метою його подальшого продажу, а також забезпечення прикриття вчинюваних ними злочинів шляхом використання завідомо підроблених документів при проведенні зовні належного документального оформлення витрат дизельного палива, яке і стало предметом їх злочинного посягання, таким чином об`єднавшись єдиним планом, з розподілом ролей кожного з учасників угруповання та спільною корисливою метою, які були відомі всім його учасникам, тобто створена організована злочинна група, у складі п`яти осіб, а саме його, як організатора, а також ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , як співвиконавців спланованих ним злочинів, очоливши яку, ОСОБА_14 став керувати нею.

Згідно визначеного ОСОБА_14 розподілу обов`язків у створеній ним злочинній групі, він, як її керівник та організатор угруповання, займався розробленням планів злочинної діяльності, доведенням їх до учасників групи через ОСОБА_15 , визначенням напрямків використання і розподілом здобутих злочинним шляхом коштів, а також забезпеченням прикриття їх спільної злочинної діяльності шляхом використання свого службового становища, як начальника локомотивного депо Помічна Одеської залізниці.

ОСОБА_15 , займаючи посаду машиніста інструктора локомотивних бригад (з теплотехніки) локомотивного депо Помічна Одеської залізниці, використовуючи своє службове становище, яке передбачало проведення перевірок достовірності відображених в маршрутах машиністів обсягів витрат дизельного палива, повинен був безпосередньо контролювати дії виконавців спланованих ОСОБА_14 злочинів та не проводити перевірки обсягів фактичних витрат дизельного палива по тим маршрутам машиністів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , до яких ними вносились завідомо неправдиві данні з приводу кількості перевезених вагонів з метою документального оформлення фактичних розкрадань дизельного палива, як його витрат на забезпечення діяльності рухомого складу локомотивного депо Помічна.

ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , діючи на виконання окремо визначеної для них ОСОБА_14 та доведеної ОСОБА_15 ролі, перебуваючи на посадах машиністів тепловозів локомотивного депо Помічна, будучи підлеглими ОСОБА_14 та підконтрольними ОСОБА_15 , маючи доступ до паливних баків тепловозів, якими вони керували, використовуючи своє службове становище для викрадення дизельного палива з тепловозів зазначеного локомотивного депо, повинні були приймати безпосередню участь у вчиненні організованих ОСОБА_14 злочинів, а також забезпечувати їх прикриття шляхом внесення до маршрутів машиніста завідомо неправдивих даних з приводу фактичної кількості перевезених вагонів, з метою документального оформлення фактичних розкрадань дизельного палива, як його витрат на забезпечення діяльності рухомого складу локомотивного депо Помічна.

Так, 06 липня 2009 року, приблизно о 08 год. 00 хв., машиніст тепловозу ОСОБА_17 , прибув до Локомотивного депо Помічна Одеської залізниці, розташованого по вулиці Вокзальній 24, міста Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області та прийнявши тепловоз типу 2ТЭ10М №2744 від попередньої локомотивної бригади о 08 год. 20 хв. отримав наказ на його екіпірування, зокрема, на заправку його паливних баків дизельним паливом в кількості 6 000 літрів, з метою забезпечення виконання робіт по перевезенню вагонів до залізничної станції «Нікель-Побузький». Після цього, у період з 08 год. 25 хв. до 09 год. 20 хв., ОСОБА_17 маючи в паливних баках прийнятого ним тепловозу 1 850 літрів дизельного палива, провів його екіпірування ще на 6 000 літрів, таким чином, отримавши в своє розпорядження 7 850 літрів дизельного палива питомою вагою 0, 833 кілограм на літр, тобто 6 539, 05 кілограм дизельного палива, вартістю 4882, 90 гривень за 1 тону, на загальну суму 31 929, 52 гривні.

Після виконання дорученого йому обсягу роботи з доставки на залізничну станцію «Нікель-Побузький» вагонів, ОСОБА_17 провів заміри залишків наявного в паливних баках тепловозу № 2744 дизельного палива та встановивши наявність його надлишків, тобто обсягів, що перевищували потребу зазначеного тепловозу у розмірі необхідному для повернення до Локомотивного депо Помічна, діючи на виконання спільного з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 злочинного плану, вирішив викрасти частину встановлених ним надлишків дизельного палива. Маючи на меті убезпечити себе від можливого викриття при вчиненні зазначеного злочину, ОСОБА_17 , використовуючи своє службове становище, як керівника локомотивної бригади дав доручення своєму помічнику прослідувати до приміщення залізничної станції «Нікель-Побузька» для оформлення документів на відправлення поїзду, таким чином створивши умови для викрадення дизельного палива з тепловозу № 2744 без можливості викриття зазначеного факту з боку сторонніх осіб, зокрема свого помічника. Знаходячись у місці чекання відправлення локомотиву, яким була частина залізничної колії розташованої навпроти подвір`я будинку АДРЕСА_11 , ОСОБА_17 , згідно попередньої домовленості з власником вказаного будинку ОСОБА_25 , який працював складачем поїздів залізничної станції «Нікель-Побузький» приблизно о 17 год. 00 хв. зустрівся з останнім та домовився про спільне викрадення ними 991 кілограма дизельного палива з тепловозу № 2744 за умови подальшого викупу вказаних обсягів ОСОБА_25 з розрахунку 3 гривні за кожен літр. Діючи на виконання спільного злочинного плану спрямованого на викрадення 991 кілограма дизельного палива з тепловозу №2744, ОСОБА_25 , у період з 17 год. 00 хв. до 19 год. 20 хв. власноручно приніс до зазначеного тепловозу шланг довжиною близько 25 метрів, наявність якого була необхідною для забезпечення вчинення вказаного злочину. В свою чергу, ОСОБА_17 , діючи на виконання своєї ролі у спільному з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 злочинному плані, а також окремої змови із ОСОБА_25 , спрямованої на викрадення 991 кілограма дизельного палива з тепловозу №2744, отримавши від останнього згаданий шланг, протягнув один його кінець до дизельного приміщення вказаного тепловозу та приєднав до крану для зтравлювання повітря з паливної системи даного тепловозу. Другий кінець зазначеного шлангу ОСОБА_25 протягнув до місяця схову ємностей для зберігання викраденого дизельного палива та через нього став наповнювати заздалегідь приготовлені ємності у вигляді бочок та каністр.

Таким чином, 06 липня 2009 року у період з 16 год. 35 хв. до 19 год. 20 хв., машиніст тепловозу типу 2ТЭ10М № 2744 ОСОБА_17 , шляхом зловживання своїм службовим становищем, діючи в складі організованої групи до якої входили ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , на виконання своєї ролі у спільному з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 злочинному плані, а також окремої змови із ОСОБА_25 , шляхом зливу дизельного палива з паливної системи вказаного тепловозу через кран для зтравлювання повітря повторно викрали 991 кілограм дизельного палива, вартістю 4882, 90 гривні за 1 тону, на загальну суму 5807, 40 гривні.

Отже, 06 липня 2009 року, ОСОБА_17 , діючи в складі організованої групи до якої входили ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , а також на виконання окремої змови з ОСОБА_25 , заподіяв Одеській залізниці матеріальні збитки на загальну суму 5807, 40 гривні.

Згідно попередньої домовленості з ОСОБА_25 , останній викупив у ОСОБА_17 весь обсяг викраденого ними дизельного палива з розрахунку 3 гривні за кожен літр, а потім реалізував його невстановленим слідством особам, що рухались на автомобілях з дизельними двигунами по трасі «Ульянівка Миколаїв» повз поворот на селище Побузьке Голованівського району Кіровоградської області.

В свою чергу ОСОБА_17 , продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на приховування зазначеного злочину, діючи на виконання спільного з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 злочинного плану, який передбачав проведення документального оформлення фактичних розкрадань дизельного палива, як його витрат на забезпечення діяльності рухомого складу підпорядкованого останньому локомотивного депо Помічна, маючи на меті упередження виникнення можливості виявлення факту викрадення дизельного палива з тепловозу типу 2ТЭ10М №2744 при його передачі наступній локомотивній бригаді та здачі маршруту машиніста №6844 від 06 липня 2009 року на опрацювання, вніс до зазначеного документу завідомо неправдиві відомості, з приводу того, що 06 липня 2009 року локомотивом типу 2ТЭ10М №2744 він нібито перевіз 55 гружених вагонів, тоді як фактично перевезено було тільки 10 гружених вагонів, таким чином створивши документальне прикриття факту викрадення 991 кілограм дизельного палива із вказаного тепловозу, на загальну суму 5807, 40 гривні.

Особисто склавши та підписавши вказаний маршрут машиніста, до якого були внесенні завідомо неправдиві відомості, 06 липня 2009 року, ОСОБА_17 подав його до локомотивного депо Помічна, в якості документу, що обґрунтовував зазначені в ньому обсяги витрати дизельного палива та прикривав факт його викрадення в розмірі 991 кілограм на загальну суму 5807, 40 гривні, таким чином вчинивши його видачу. Кошти виручені від продажу ОСОБА_25 викраденого дизельного палива ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 розділили згідно визначених останнім часток та були використані кожним з них на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_17 , за попередньою змовою групою осіб, у співучасті із ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , діючи в складі створеної останнім злочинної групи, а також на виконання окремої змови з ОСОБА_25 , як член угруповання та виконавець організованих ОСОБА_14 злочинів, вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в складі організованої групи.

Крім цього, при вчиненні за вказаних обставин заволодіння дизельним паливом Одеської залізниці, що перебувало в розпорядженні її структурного підрозділу локомотивного депо Помічна, ОСОБА_17 , за попередньою змовою групою осіб, у співучасті із ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , діючи в складі створеної останнім злочинної групи, як член угруповання та виконавець організованих ОСОБА_14 злочинів, вчинив службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивого документу, а саме маршруту машиніста № НОМЕР_1 від 06 липня 2009 року, вчинене в складі організованої групи.

За аналогічних обставин упродовж 2009-2010 років ОСОБА_14 , діючи на виконання розробленого ним плану, у складі організованої злочинної групи в складі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 заволоділи дизельним паливом Одеської залізниці в кількості 347806 кілограм, яке перебувало в розпорядженні її структурного підрозділу локомотивного депо Помічна, внаслідок чого Одеській залізниці було заподіяно збитки на загальну суму 2401803 гривні, тобто в розмірі, який в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

В апеляціях:
Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи доведеність вини, юридичну кваліфікацію дій засуджених та співрозмірність призначеного покарання з тяжкістю вчинених останніми злочинів, просить вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову змінити у зв`язку із істотним порушенням кримінально-процесуального закону та цивільний позов Одеської залізниці задовольнити у повному обсязі, в іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог апелянт, посилаючись на ППВС України N 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду N 13 від 25.12.1992 N12 ( v0012700-97 ) від 03.12.1997 вказує на те, що висновки суду в частині залишення без розгляду цивільного позову Одеської залізниці є не обґрунтованими та суперечать судовій практиці, оскільки кримінально-процесуальним законодавством України не передбачено право суду першої інстанції передавати вирішення питання про розмір цивільного позову на вирішення в порядку цивільного
судочинства. Разом з цим, апелянт звертає увагу, що в ході судового розгляду встановлено наявність визначених актом розширеної документальної ревізії збитків, підтвердження їх економічною експертизою (т. 4 а.с. 200-231), у зв`язку з чим, на його думку, заявлений у кримінальній справі цивільний позов підлягає задоволенню.
Представник потерпілого цивільного позивача ДП «Одеська залізниця» ОСОБА_7 ставить ті ж вимоги, як і в апеляційній скарзі прокурор. Своє прохання апелянт мотивує тим, що приймаючи рішення про відшкодування шкоди, заподіяної кількома особами, суд в резолютивній частині вироку має вказати: на кого з підсудних покладається солідарна відповідальність, а на кого - часткова, в якому розмірі і на чию користь стягується сума на відшкодування шкоди. Разом з цим стверджує,що суд при постановленні вироку мав би врахувати доведеність вини підсудних, наявність визначених актом ревізії збитків, підтвердження їх економічною експертизою, факт часткового відшкодування збитків та задовольнити заявлений позов частково в розмірі 2065364,13 грн., стягнувши з засуджених грошові кошти на користь ДП «Одеська залізниця».
Захисник адвокат ОСОБА_35 в інтересах засудженого ОСОБА_16 , посилаючись на однобічність та неповноту досудового га судового слідства; невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи; істотне порушення кримінально - процесуального закону; неправильне застосування кримінального закону просить вирок суду стосовно його підзахисного скасувати та постановити новий виправдувальний вирок. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
у вироку суд не врахував та не дав належної оцінки показанням ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 про обов`язковість пломб на крані зтравлювання повітря з паливної системи тепловозів під час роботи на тепловозі, обов`язків контролю та фіксації непорушності пломб, відсутність порушень пломб та відсутність фізичної можливості зливу дизпалива через запломбований кран, якій при наявності пломби фізично не відкривається. Вказує на те, що в порушення вимог ст. 64 КПК України суд не досліджував обставини способу викрадання дизпалива, а у вироку зазначив, щодо неможливості повного дослідження факту зтравлювання пального за допомогою крану для зтравлювання повітря, пославшись на позицію апеляційного суду Кіровоградської області про те, що набито дані обставини належно та достатньо встановлені в ході досудового слідства по справі.
Також, сторона захисту звертає увагу, що очевидців чи свідків зливу дизпалива ОСОБА_16 та іншими засудженими з паливної системи тепловозів під час знаходження тепловозів на залізничний станції «Нікель - Побузька» не встановлено; обставини можливості зтравлювання пального за допомогою крану для зтравлювання повітря паливної системи тепловозів не були досліджені, а посилання на відомчі акти перевірок Одеської залізниці, які на думку слідства та суду підтверджує факти приписок дизпалива, самі по собі не можуть свідчить, що зазначена кількість дизпалива зливалась у спосіб, зазначений обвинуваченням.
Разом з тим, на переконання апелянта, висновки суду, що ОСОБА_16 був, як машиніст тепловозу, наділений організаційно-розпорядчими обов`язками, тому являється службовою особою, є хибними та помилковими, так як для управління тепловозом та для забезпечення безпеки необхідно присутність другої особи - помічника машиніста; робота у двох - локомотивною бригадою є виробничою необхідністю, що сама по собі не наділяє машиніста тепловозу статусом службової особи. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_16 не є суб`єктом злочинів, передбачених ст. ст. 191 та 366 КК України.
Окрім того, вважає, що висновки суду про те, що маршрут машиніста є офіційним документом та може бути предметом злочину, яке кваліфікується ст. 366 КК Украйни, не відповідає вимогам закону з огляду на те, що маршрут машиніста не відповідає зазначеним критеріям офіційного документа та є лише документом внутрішньої звітності.
Захисник адвокат ОСОБА_35 в інтересах засудженого ОСОБА_17 наводить аналогічне прохання та доводи в обґрунтування своїх вимог, як і в вищезазначеній апеляції в інтересах ОСОБА_16 .
Захисник адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_15 просить вирок суду першої інстанції стосовно її підзахисного скасувати, а кримінальну справу стосовно нього закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України за відсутністю в його діях складу інкримінованих злочинів. Своє прохання апелянт мотивує тим, що висновки суду
не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки показання ОСОБА_15 у вироку викладено інакше, ніж він зазначив під час судового розгляду. Вказує на те, що суд не дав належної оцінки протоколу допиту ОСОБА_15 в якості підозрюваного, де останні вказав, що ніякого відношення до приписок в маршрутах він не має, нікому вказівок не давав та ні від кого грошей не отримував, (т.10 а.с.25-26); протоколам очних ставок між машиністами ОСОБА_23 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , ОСОБА_36 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , які не містять відеокасетів із записами очних ставок машиністів із ОСОБА_15 .
Також зазначає, що висновок суду, який зроблено в оскаржуваному вироку щодо показів підсудних в частині обвинувачення про зтравлювання пального за допомогою крану для зтравлювання повітря, жодним чином не підтверджений та достовірних та беззаперечних доводів стосовно того, що такий спосіб зливу є можливим, матеріали кримінальної справи не містять. Захист наголошує на тому, саме проведення перевірки щодо можливості чи неможливості зливу пального в такий спосіб могло бути єдиним способом довести вину або невинність підсудних, а тому наразі неможливо стверджувати про те, що таким способом можливі зливи таких обсягів пального.
Крім цього, вказівка у оскаржуваному вироку про те, що вина всіх підсудних, та зокрема і ОСОБА_15 підтверджується показами свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , жодним чином не підтверджує причетність ОСОБА_15 до вчинення злочинів. Жоден із свідків не вказав, що він бачив випадки зливу пального, його продажу або випадки внесення до маршрутів машиністів недостовірних даних.
Вказує на те, що висновок суду про наявність в діях ОСОБА_15 складу злочинів, вчинених в складі організованої злочинної групи в складі 5 осіб : ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 є неправильним, так як будь-яких прямих, беззаперечних доказів створення та існування організованої злочинної групи в матеріалах кримінальної справи не має, відсутні будь-які фактичні дані про те, що ОСОБА_15 розробляв будь-який злочинний план, а потім погодився на виконання плану ОСОБА_14 та факти, які б підтверджували факт вимагання та отримання ОСОБА_15 коштів.
Таким чином, на переконання апелянта, участь ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих йому злочинів не доведена поза розумним сумнівом, а обвинувачення стосовно нього є припущенням.
Захисник ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_14 просить вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 липня 2015 року скасувати та ухвалити вирок, яким кримінальну справу щодо її підзахисного закрити за відсутністю в діях складу злочину. Своє прохання сторона захисту обґрунтовує тим, викладені судом у вироку показання ОСОБА_14 не відповідають дійсному їх змісту, є перекрученими і надуманими. Водночас, апелянт вказує на те, що не звернув увагу суд та не дав належної оцінки показанням ОСОБА_14 про порушення слідчим його права на захист, зокрема про примушування відмовитися від послуг адвоката та проведення наступних слідчих дій у ході яких обвинувачений давав визнавальні показання проти себе.
Зазначає, що доводи засудженого про застосування недозволених методів також належним чином не перевірено, суд обмежився формальним посиланням на результати висновку службового розслідування за фактами судового доручення, а тому апелянт вважає, що розслідування органами прокуратури проведено неефективно, що ставить під сумнів законність одержання визнавальних показань ОСОБА_14 та інших та допустимість таких показань як джерела доказів.
Засуджений ОСОБА_25 , посилаючись на неповноту та однобічність досудового слідства та суду, просить вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02.07.2015 року скасувати, а кримінальну справу стосовно нього закрити на підставі п. 1 ст. 6 КПК України. В обґрунтування вимог апелянт посилається на те, що судом в порушення вимог ст.64 КПК не встановлено як і в який спосіб відкривається кран для зтравлювання повітря з паливної системи тепловозу натомість досліджено, що всі крани для зтравлювання повітря з паливної системи тепловозів, за допомогою яких ніби-то засуджений викрав дизельне пальне були опломбовані і факту зірвання або порушення пломб виявлено не було.
Разом з чим, апелянт зазначає, що спосіб вчинення злочину досудовим слідством та судом ґрунтується виключно на підставі показань підсудних, наданих на стадії досудового слідства під тиском правоохоронних органів, а тому, на його думку, вказані показання підлягають перевірці в судовому засіданні з точки зору технічної можливості вчинення злочину в спосіб зазначений в вироку суду. Також, звертає увагу, що суд неодноразово за клопотанням захисту направляв дану кримінальну справу на додаткове розслідування, однак результатом повернення кримінальної справи після додаткового розслідування стало виключення з обвинувального висновку стосовно нього двох епізодів викрадення дизельного палива за його участь та участю ОСОБА_49 у зв`язку з тим, що час перебування тепловозу на станції менший, ніж час технічної можливості перекачки насосом тепловозу зазначених об`ємів палива.
В обґрунтування своїх доводів апелянт, приводячи аналіз технічної можливості і перекачки дизельного палива паливнопідкачуючим насосом паливної системи тепловозу 2ТЄ ОМ по епізодах викрадення дизельного палива, з якого, як він стверджує, слідує, що з усіх епізодів викрадення дизельного палива ним та іншими засудженими, теоретично з технічної точки зору можливі лише три епізода, а саме: один 15.07.2009 року за його участі та ОСОБА_49 та два 06.08.2009. 10.10.2009 за участю Веріча, а всі інші епізоди не могли бути вчинені за браком часу. Що стосується кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, то вважає, що суд не повинен посилатися на ч.2 ст.27 КК України оскільки відповідно до поняття закінченого злочину, викрадення дизельного пального закінчувалось в момент коли особа мала можливість ним розпорядитись, тобто з моменту коли дизельне пальне було відділене від паливної системи тепловозу та набране в каністру, але він при цьому ніколи присутній не був і не міг бути.
Засуджений ОСОБА_18 просить вирок районного суду стосовно нього скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що під час проведення досудового слідства допущено ряд порушень, а саме - детально недосліджений кран для зтравлювання повітря, не визначено його діаметр та не проведено відтворення обставин та обстановки подій для визначення, чи можливо злити вказану кількість палива за відповідний час, чи можливо до вказаного крана приєднати шлангу та якого діаметра, якщо можливо, то необхідно провести відповідну експертизу, встановивши, яку кількість дизпалива та за який час можливо злити вказаним шляхом. Крім того, потрібно було визначити потужність насоса топливного баку вказаних в кримінальній справі тепловозів, який створює тиск у паливному бані та визначити, який тиск при ньому у крані для знетравлення повітря.
Разом з цим, апелянт звертає увагу, що досудовим слідством в порушень вимог, передбачених ст. 85-1, ст. 80-2 КК України та ст. 218 КПК України звукозапис не відтворювався обвинуваченим та їх захисникам у зв`язку з закінченням досудового розслідування і в протоколі про пред`явлення обвинуваченим та їх захисникам матеріалів кримінальної справи не зазначено, чи проводилося відтворення відеозапису допиту підсудних, що є порушенням їх прав на захист.
Також, зазначає, що досудовим слідством не було визнано в якості речових доказів, не приєднано до матеріалів справи та не ознайомлено підсудних з журналами руху поїздів і локомотивів по інших станціях Одеської залізниці, які є в пред`явлених обвинуваченнях, а саме: Підгородня, Адабаш, Капустіно, Лелеківка, Мартинівка, Южноукраїнськ, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , Бешкетово за період з 2009 року по 2010 рік.
Вказує на те, що підсудні ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 .. ОСОБА_25 обвинувачуються у вчинені злочинів організованою групою, але досудовим слідством не було встановлено та не зазначено в обвинуваченнях: хто є організатором цієї групи, чи був у неї план діяльності, чи був він відомий всім учасникам цієї групи.
Вважає, що відсутність підтвердження технічної можливості злиття за допомогою приєднаного шлангу до крану для зтравлювання повітря паливної системи тепловозу відповідної кількості дизпалива за відповідний проміжок часу свідчить про неповноту досудового слідства.
Заслухавши доповідача, прокурора та представника потерпілого ДП «Одеська залізниця» ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляції, проти апеляцій засуджених та їх захисників заперечили, засуджених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та в їх інтересах захисника - адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги захисників, а проти апеляції прокурора заперечили, засудженого ОСОБА_25 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_12 , засудженого ОСОБА_18 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_13 , засудженого ОСОБА_22 та в його інтересах адвоката ОСОБА_11 , які підтримали апеляції засуджених, засуджених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які заперечили проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінальної справи, зваживши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок суду - скасуванню з направленням справи прокурору для організації додаткового розслідування, з таких підстав.
Згідно ст. 323 КПК України (1960 року), вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до ст. 374 КПК України (1960 року) апеляційний суд скасовує вирок і повертає справу на додаткове розслідування, коли під час дізнання чи досудового слідства були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключали можливість постановлення вироку, та якщо при апеляційному розгляді справи встановлено таку однобічність або неповноту досудового слідства, які не можуть бути усунені в судовому засіданні.
Проведеним під час апеляційного розгляду справи судовим слідством встановлено такі істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, а також однобічність та неповноту досудового і судового слідства, які не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду у зв`язку з обмеженими законом повноваженнями щодо перевірки обставин справи.
Так, органами досудового слідства ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 обвинувачуються у розкраданні дизпалива Одеської залізниці шляхом його зливу з паливної системи тепловозу через кран для зтравлювання повітря на станції Нікель Побузький поруч із житловим будинком ОСОБА_25 .
Відповідно до ст. 64 КПК України (1960 року), при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: 1) подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); 2) винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; 3) обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання; 4) характер і розмір шкоди, завданої злочином, а також розмір витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.
З огляду на викладене, обов`язковим елементом доказування у кримінальному процесі є спосіб вчинення злочину.
У той же час, в ході судового розгляду стороною обвинувачення не доведено можливість скоєння вказаних злочинів засудженими за обставин, наведених в матеріалах справи.
Разом з тим, доводи, які викладені в апеляції захисника ОСОБА_9 про те, що висновок суду, який зроблено в оскаржуваному вироку щодо показів підсудних в частині обвинувачення про зтравлювання пального за допомогою крану для зтравлювання повітря, жодним чином не підтверджений, заслуговують на увагу. Так, сторона захисту вказує на те, суд обмежився тим, що разом із зізнавальними показами підсудних на досудовому розслідуванні та з листом головного конструктора ПАТ «Луганськтепловоз» належно та достатньо встановлено обставини зливу, які перевірити експериментально неможливо з причин небезпеки для життя. Також, суд у вироку зазначив про позицію апеляційного суду Кіровоградської області , викладену в ухвалі від 30.04.2013 року, яка вказує на те, що вказані обставини належно встановлені.

Однак, на переконання колегії суддів, в матеріалах справи відсутні будь-які матеріали та судовим слідством не встановлено, чи можливо було вказаним способом злити зазначений об`єм пального за конкретний проміжок часу, що інкримінується в кожному епізоді.

Натомість, органом досудового розслідування не проведено з цих питань будь-яких досліджень чи перевірок, що могли б підтвердити або спростувати можливість зтравлювання пального в кожному епізоді діяльності засуджених через гумовий шланг та кран зтарвлювання повітря.

Також, не спростовано доводи засудженого ОСОБА_25 з цих питань. Зокрема, останній, для прикладу зазначає, що 20.05.2009 року під час перебування тепловоза на станції, з доводів обвинувачення, було злито 65 каністр пального, для чого б технологічно необхідно було 4 год. 57 хв. Часу, в той час як тепловоз, з урахуванням маневрів, перебував на станції 1 год. 42 хв. Аналогічно ОСОБА_25 здійснено розрахунки і щодо інших епізодів розкрадання пального. Вказані твердження засудженого та його розрахунки в ході досудового та судового слідства не перевірялися.

Також, колегія суддів вважає слушними доводи сторони захисту про те, що відсутність підтвердження технічної можливості злиття за допомогою приєднаного шлангу до крану для зтравлювання повітря паливної системи тепловозу відповідної кількості дизпалива за відповідний проміжок часу свідчить про неповноту досудового слідства, яка не може бути усунена в судовому засіданні.
З урахуванням викладеного, єдиною можливістю перевірити доводи засуджених та їх захисників щодо можливості чи неможливості зливу пального у спосіб, що інкримінується обвинуваченням, є проведення відповідного дослідження з питань, чи можливо було у спосіб за допомогою гумового шлангу та крану зтравлювання пального здійснити зливи пального з баку тепловоза за конкретні проміжки часу, в тому числі з урахуванням погодних умов, діаметру та пропускної спроможності крана паливної системи тепловоза, в`язкості палива тощо. Для проведення зазначених арифметичних та технічних досліджень необхідні спеціальні знання.
Крім того, в ході досудового слідства не встановлено, чи мали місце порушення цілісності пломб на крані паливної системи тепловозів, чи можливо було користуватися цими кранами без порушення цілісності пломби.
Також, висновки суду першої інстанції про те, що спосіб викрадення пального підтверджуються виключно посиланнями на показання на досудовому розслідуванні та листом головного конструктора ПАТ «Луганськтепловоз», згідно з яким належно та достатньо перевірити обставини зливу експериментально неможливо з причин небезпеки для життя, то колегія суддів критично оцінює вказані докази, оскільки достовірних та беззаперечних доводів того, що у такий спосіб злиття пального було можливим немає.
Аналогічній оцінці також має бути підданий наявний в матеріалах справи акт перевірки від 08.12.2010 року, проведений службою статистики Одеської залізниці, в якому вказано, що за матеріалами перевірки в результаті приписок ваги поїздів в період 2009 року та першого кварталу 2010 року вказаними в акті локомотивними бригадами приписано в маршрутах машиністів вагу брутто поїздів 1501012 тонн, що штучно завищило тонно/км роботу, виконану тепловозами, на 70406 тис.тонно/км брутто, в результаті чого штучно завищена норма витрат дизельного пального і створені невраховані надлишки диз.пального в розмірі 347806 кг загальною вартістю 2220500,00 грн., а також зайво виплачена заробітна плата в розмірі 1026,39 грн. При цьому проведеними слідчими діями факти викрадень вказаними в акті особами встановлені не були.

Крім того, факт штучного створення надлишків, як це вказано в акті, жодним чином не підтверджує фактів розкрадань такого майна.

З урахуванням викладеного, органом досудового розслідування не встановлено належним чином спосіб скоєння злочину, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 191 КК України.
Як вбачається з п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 11.02.05 №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», відповідно до ст. 374 КПК апеляційний суд скасовує вирок (постанову) і повертає справу на додаткове розслідування лише у випадках, коли:
- під час дізнання чи досудового слідства були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключають можливість постановлення вироку чи постанови;
- є підстави для застосування кримінального закону про більш тяжкий злочин, обвинувачення у вчиненні якого засудженому не пред`являлось, якщо з цих підстав була подана апеляція прокурора або потерпілого чи його представника;
- є підстави для застосування кримінального закону, яким передбачено відповідальність за більш тяжке суспільно небезпечне діяння порівняно з установленим під час досудового слідства, у справах про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;
- при апеляційному розгляді справи встановлено таку однобічність або неповноту дізнання чи досудового слідства, які не можуть бути усунені в судовому засіданні.
Згідно з ст. 367 КПК України (1960 року) підставами для скасування або зміни вироку при розгляді справи в апеляційному суді є однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про неможливість усунути виявлені недоліки досудового розслідування шляхом проведення судового слідства чи давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 або ст. 358 КПК
Для усунення викладених порушень та дослідження суттєвих обставин справи, необхідно проводити додаткові слідчі дії, а тому колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню, а кримінальна справа поверненню прокурору для організації досудового розслідування, в ході якого необхідно здійснити наступне:
-провести експертне дослідження щодо підтвердження можливості здійснити злиття пального з баку тепловоза в кожному епізоді обвинувачення за конкретні проміжки часу, в тому числі з урахуванням погодних умов, діаметру та пропускної спроможності крана паливної системи тепловоза, в`язкості палива тощо;
-провести допит свідків з питань можливості вчинити злиття пального з баку тепловоза у спосіб, вказаний в обвинувальному висновку, а також чи можливо здійснити це при опломбованому крані паливної системи тепловоза;
-виконати інші слідчі дії, необхідність в яких виникне під час досудового розслідування, для всебічного та повного з`ясування обставин справи.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , слід залишити попередньо підписку про невиїзд, з огляду на те, що відомостей про порушення ними умов вказаного запобіжного заходу та невиконання чи неналежного виконання процесуальних обов`язків, під час досудового слідства в матеріалах кримінальної справи немає.
Зважаючи на те, що колегією суддів прийнято рішення про скасування вироку суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги сторін підлягають задоволенню частково.
Керуючись ст. ст. 362, 366, 367, 374 КПК України (1960 р.), п. п. 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України (2012 року),

УХВАЛИЛА:

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, представника цивільного позивача ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засуджених ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_15 , захисника адвоката ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_14 , засуджених ОСОБА_25 та ОСОБА_18 задовольнити частково.
Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 липня 2015 року шодо ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 скасувати.
Кримінальну справу направити прокурору Кіровоградської області для організації додаткового розслідування, у ході якого усунути недоліки та виконати вказівки, викладені у мотивувальній частині цієї ухвали.
Запобіжний захід ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , залишити попередній підписку про невиїзд.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2