Справа № 456/713/15-к
Провадження № 1-кс/456/3/2016
УХВАЛА

"13" січня 2016 р. Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Стрийського МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_5 від 14.04.2014 року про закриття кримінального провадження № 0002579, - в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить постанову слідчого СВ Стрийського МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_5 від 14.10.2015 року про закриття кримінального провадження № 0002579 скасувати.

В обгрунтування вимог скарги в судовому засіданні пояснив, що слідчим 14.10.2015р. було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Крім того, постанову від 14.10.2015р. про закриття провадження скаржник отримав тільки 26.11.2015р. на його вимогу тому, просить поновити строк на подання скарги на постанову слідчого оскільки, слідчим не подано жодних доказів, щодо надіслання йому скарги, а тому просить постанову скасувати оскільки, слідчим не виконано його вимогу, як заявника, щодо перевірки наявності заповіту за період з 2000 2008рр. і саме за ці роки, а не за 1947 по 2001рр. та з 1980р. по 1992р., як вказано в постанові, про що також було наголошено в ухвалі слідчого судді про скасування попередньої постанови слідчого.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що підстав для задоволення скарги немає, дії слідчого відповідають вимогам КПК України тому, в задоволенні скарги слід відмовити.

Заслухавши пояснення скаржника, прокурора вважаю, що вимоги скарги слід задоволити.

Відповідно до ст.. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст..304 ч.2 п.3 КПК України Скарга повертається, якщо, скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першої ст..304 КПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як вбачається з матеріалів скарги, а саме супровідного листа за №970 від 26.11.2014р., скаржнику повідомлено про закриття кримінального провадження та надіслано копію постанови і прокурором не подано жодного іншого повідомлення про надіслання копії постанови про закриття кримінального провадження, що свідчить про відсутність доказів про своєчасне надіслання спірної постанови скаржнику і дає суду підстави для поновлення строку на її оскарження, а тому слід поновити ОСОБА_4 строк для оскарження постанови слідчого СВ Стрийського МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_5 від 14.10.2015 року про закриття кримінального провадження № 0002579.

Відповідно до ст.. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст.. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Питання про притягнення до участі у справі інших осіб чи органів статтею не передбачено

При розгляді скарги встановлено, що слідчим СВ Стрийського МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_5 винесена постанова від 14.10.2015 року про закриття кримінального провадження № 0002579 на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України (а.с. 3-4).

В обгрунтування постанови про закриття кримінального провадження покликається на те, що в процесі здійснення кримінального провадження не встановлено фактичних даних, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст..190 ч.1 КК України та посилається на вчинення запитів щодо наявності заповітів за період з 1947 по 2001рр., та за період з 1980 по 1992рр..

Однак, як вбачається з пояснень ОСОБА_4 було подано заяву щодо перевірки Алфавітних книг заповітів за період з 2000р. по 2008р., про що також стверджено в судовому засіданні однак, слідчим та прокурором не подано жодних доказів, щодо задоволення чи відхилення даної вимоги скаржника, що також не відображено і в постанові про закриття кримінального провадження.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що слідчий СВ Стрийського МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_5 не надала належну правову оцінку фактичним доказам по справі вважаю, що постанова слідчого СВ Стрийського МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_5 від 14.10.2015 року про закриття кримінального провадження № 0002579 винесена передчасно та неправомірно вона не відповідає вимогам ст.. 110 КПК України. А тому за таких обставин, приходжу до висновку про необхідність задоволення вимог скарги, а саме спірну постанову слід скасувати.

Керуючись ст.. 307 КПК України,-

ухвалив:

Скаргу задоволити.

Постанову слідчого СВ Стрийського МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_5 від 14.10.2015 року про закриття кримінального провадження № 0002579 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1