Справа №11-518/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - Семенова
Номер провадження 11/1890/4650/11 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2011 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого судді - Моїсеенко Т.М.

суддів - Демченка М.О., Матуса В.В.

з участю прокурора - Кононенко К.М.

засудженого - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_3 та прокурора, який затвердив обвинувальний висновок на вирок Великописарівського районного суду Сумської області від 9 червня 2011 року, яким, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, мешканець с. Самотоївка Краснопільського району Сумської області, вул. Вдовиченка, 44, раніше судимий:

1) 8 серпня 2003 року за ст.185 ч.1, ч.3, ст.75 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений від відбуття покарання є випробуванням, з іспитовим строком 2 роки;

2) 16 січня 2004 року за ч.5 ст. 185, ст.ст. 69, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з конфіскацією майна;

3) 17 вересня 2008 року за ч.1 ст. 277 КК України до штрафу в розмірі 1700 гривень;

4) 13 серпня 2010 року за ч.2,3 ст.185, ст. 15,ч.2 ст. 185,70,71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років та штрафу в розмірі 1700 гривень, -

засуджений за ст. 185. ч.3 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, за цим вироком та за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 13 серпня 2010 року ОСОБА_2 визначене покарання у виді позбавлення волі строком 5 років шість місяців та штрафу розміром 1700 гривень.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 2258,76 грн.

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за вчинення злочинів за наступних обставин.

13 квітня 2008 року близько 1 години, ОСОБА_2С, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, таємно проник до приміщення Покровської церкви, розташованій по вул. Митрофанова в с. Пожня Великописарівського району Сумської області та з зали викрав два позолочені хрести вартістю 700 гривень кожний, Євангелію «Напристольну» вартістю 1200 гривень, Євангелію «Требну» вартістю 150 гривень, завдавши при цьому Покровській церкві матеріальний збиток на суму 2950 гривень.

20 квітня 2008 року близько 1 години, ОСОБА_2С, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, знову проник до приміщення Покровської церкви, розташованій по вул. Митрофанова в с. Пожня Великописарівського району Сумської області звідки викрав ікони на суму 4750 гривень.

У поданих апеляціях:

засуджений ОСОБА_2 вважає що його вина у скоєнні крадіжок з Покровської церкви не доведена. Вказує на те, що суд виніс вирок лише керуючись власними переконаннями, не в повній мірі звернув увагу на покази свідка ОСОБА_4С, яка підтвердила його алібі на час скоєння злочину. Звертає увагу, що скоєний ним злочин мав би бути розглянутий в межах однієї кримінальної справи, щодо якої є вирок Лебединського районного суду Сумської області від 13.08.2010 р. тому йому незаконно призначено покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів. Просить вирок суду скасувати, а справу повернути на додаткове розслідування.

прокурор, який затвердив обвинувальний висновок вважає вирок суду в частині призначеного ОСОБА_2 покарання необґрунтовано м'яким, таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та обставинам, що характеризують особу засудженого. Просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок яким, призначити ОСОБА_2 покарання за ч.З ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років шість місяців. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочин шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Лебединського районного суду Сумської області від 13 серпня 2010 року ОСОБА_2 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 6 років та штрафу розміром 1700 гривень.

Вислухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку своєї апеляції, прокурора, який вважав необхідним відмовити в задоволенні апеляції засудженого та задовольнити подану прокурором апеляцію, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_2 у скоєнні злочинів за обставин, зазначених у вироку відповідає фактичним обставинам, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, засуджений ОСОБА_2С, допитаний під час досудового слідства показав, що 12 квітня 2008 року та 20 квітня 2008 року приїздив до с. Пожня на автомобілі, дочекавшись темряви та відсутності людей, зайшов з тильної сторони церкви, розбив вікно та проник всередину, звідки викрав 8 ікон, дві книги, інші церковні предмети, викрадені речі наступного дня продавав.

9 листопада 2010 року ОСОБА_2 звернувся з явкою з повинною, де заявив про те, що 12 квітня 2008 року і 19 квітня 2008 року він скоїв крадіжки майна з Покровської церкви с. Пожня.

Суд першої інстанції цілком вірно поклав ці покази засудженого ОСОБА_2 в основу вироку, визнавши невизнання ним вини в судовому засіданні як обраний ним спосіб захисту з метою уникнути покарання за скоєне, оскільки вони повністю підтверджуються зібраними по справі доказами, ретельно перевіреними в судовому засіданні.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 13 квітня 2008 року вбачається, що в приміщенні Покровської церкви с. Пожня пошкоджене вікно, виявлено зникнення майна церкви - ікони, Євангелії.

Протоколом огляду місця події від 20 квітня 2008 року встановлено відсутність скла у вікні, з тильної сторони приміщення церкви в с. Пожня, виявлено зникнення ікон.

Як вбачається з протоколу відтворення обстановки та обставин події від 10 листопада 2010 року, ОСОБА_2 добровільно і детально показав як в ніч з 12 на 13 та в ніч з 19 на 20 квітня 2008 року, та в який спосіб проник до приміщення церкви, яки викрав церковні предмети.

З показів свідка ОСОБА_5 який був 10 листопада.2010 року запрошений в якості понятого при відтворені обстановки та обставин крадіжки в церкві с. Пожня, вбачається, що ОСОБА_2 розповідав і показував як він проникав до приміщення церкви, як виходив з церкви, ніяких заходів фізичного чи психічного впливу з боку працівників міліції до нього не застосовувалося.

Свідок ОСОБА_6, яка була понятого, надала покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_5

Під час досудового слідства прокурором було проведено перевірку даних, щодо застосування до засудженого ОСОБА_2 заходів психічного та фізичного впливу з боку працівників міліції і винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи відносно працівників міліції у зв'язку з відсутністю в їх діях ознак складу злочинів.

Судом першої інстанції також перевірені доводи засудженого ОСОБА_2 щодо його алібі на час скоєння злочину, були допитані додаткові свідки: так свідок ОСОБА_4, показала, що в квітні 2008 року дійсно провела разом з ОСОБА_2 час в с. Лугівка Великописарівського району та смт. В-Писарівка з 21 до 24 години, але точно не могла пригадати який це був день. Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, колишні сусіди засудженого ОСОБА_2 в с. Самотоївка Краснопільського району показали, що про крадіжку з церкви в с. Пожня, що мала місце з 12 на 13 квітня 2008 року, їм нічого не відомо, де знаходився в цей час засуджений вони не пом'ятають.

А тому, доводи апеляції засудженого ОСОБА_2 про те, що суд не перевірив його алібі і дав неналежну оцінку показам свідка ОСОБА_4 є необґрунтованими.

Таким чином суд повно, всебічно і об'єктивно дослідив всі зібрані по справі докази і обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним в скоєнні крадіжок з Покровської церкви с. Пожня. і вірно кваліфікував його дії за даними епізодами за ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи апеляції засудженого ОСОБА_2 щодо порушень норм кримінально процесуального закону під час досудового слідства в частині необєднання його кримінальних справ, на думку колегії суддів є також необґрунтованими. Кримінальна справа за фактом крадіжки майна з Покровської церкви с. Пожня відносно ОСОБА_2 була порушена 9 листопада 2010 року і на час порушення відносно нього справи, ОСОБА_2 вже був засуджений вироком Лебединського районного суду Сумської області від 13 серпня 2010 року. Тому, за таких обставин ці кримінальні справи не могли бути об'єднані в одне провадження. При перевірці кримінальної справи яких небудь порушень кримінально процесуального закону, які б потягли за собою скасування вироку колегією суддів не встановлені.

Що стосується покарання, яке суд призначив засудженому ОСОБА_2С, то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Як вбачається із вироку суду, суд при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_2 злочинів, даних про особу засудженого, а також враховані обставини, що пом'якшують покарання.

На думку колегії суддів призначене ОСОБА_2 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і підстав для його зміни не вбачається.

З огляду на викладене, доводи прокурора про призначення ОСОБА_2 м'якого покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості скоєних злочинів та особі засудженого, на думку колегії суддів є необґрунтованими. Судом призначене ОСОБА_2 майже максимальне покарання, яке передбачене санкцією закону по якому він засуджений, тому воно не може вважатися надто м'яким.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Великописарівського районного суду Сумської області від 9 червня 2011 року відносно ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляції прокурора, який затвердив обвинувальний висновок та засудженого ОСОБА_2 - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_10