Справа № 1-71/2010 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2010 року Сколівський районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Янка Б.Я.;

при секретарі Корнуті Т.Б.;

з участю прокурора Коциби Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сколе справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого на посаді рамника на ПП «Зелений світ», що в смт. В. Синьовидне Сколівського району, військовозобовязаного, в силу ст. 89 КК України раніше судимого, за ч. 1 ст. 164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1 всупереч вимогам ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно якої він, як батько, зобовязаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, порушуючи право неповнолітньої дитини на повноцінне життя та всебічний розвиток, впродовж тривалого часу: з квітня 2009 року по січень 2010 року, умисно, злісно, не зважаючи на попередження про необхідність виконання свого обовязку з боку державного виконавця, ухилявся від сплати встановлених рішенням Сколівського районного суду (виконавчий лист № АЕ-1-1995 від 10.01.1995 року) коштів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 тобто аліментів, в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку, але не менше 25% МЗП на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28.12.1994 року і до його повноліття, на користь ОСОБА_3. Бездіяльність ОСОБА_1, яка була спрямована на невиконання рішення Сколівського районного суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 на утримання його неповнолітнього сина визначеної суми аліментів, яка виразилась у тому, що ОСОБА_1 з метою працевлаштування до центру зайнятості не звертався та не сплачував аліменти з тих грошей, які він періодично підзаробляв у різних людей, що призвело до заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 2 980 гривень станом на 01.02.2010 року.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе визнав повністю та підтвердив вищенаведені обставини.

Крім визнання підсудним своєї вини, його вина у вчиненому злочині стверджена іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, і фактичні обставини справи ніким не оспорювались.

Суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України - злісне ухиляння від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (аліментів).

Обтяжуючих вину підсудного у вчиненні злочину обставин суд не вбачає.

При визначенні міри покарання підсудному суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу підсудного, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, а також той факт, що він частково погасив заборгованість, з 22.03.2010 року прийнятий на постійну роботу у ПП «Зелений ліс». Підсудний позитивно характеризується за місцем проживання.

З урахуванням наведених обставин суд вважає за необхідне застосувати до нього при обранні міри покарання ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням та згідно ст. 76 КК України покласти на нього певні обовязки.

Суд не вважає за необхідне застосовувати до підсудного ОСОБА_1 примусове лікування від алкоголізму, оскільки дане захворювання не становить суспільної небезпеки для здоров'я інших осіб.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КК України до двох років обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 2, 3, 4 КК України зобовязати засудженого ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи та періодично зявлятися у вказані органи для реєстрації.

Міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою.

Суддя Б.Я. Янко