Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/880/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.09.2015 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0001376 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 липня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 26.03.2014 року Світловодським міськрайонний судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 18.11.2014 року Світловодським міськрайонний судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,-

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 289 ч. 2 КК України та призначено покарання:

-за ст. 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

-за ст. 289 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.03.2014 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців без конфіскації майна;

Цим же вироком також ОСОБА_9 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 3, ст. 289 ч. 2 КК України та призначено покарання:

-за ст. 185 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-за ст. 289 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Однак щодо нього вирок не оскаржується

Також, стягнуто: солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1500 грн. 56 коп.; з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6448 грн.; з ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_12 5500 грн. та на користь ОСОБА_13 5500 грн.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази по справі, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, поєднаною з проникненням у сховище та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, а ОСОБА_9 визнаний винуватим у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, поєднаною з проникненням у сховище та таємному викраденню чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у сховище та житло.

Так, 03.09.2014 року приблизно 04.00 год., ОСОБА_8 з ОСОБА_9 прийшли до огородженої парканом території домоволодіння АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_14 , де пересвідчились, що мопед марки «Viper Wind», номерний знак НОМЕР_1 знаходиться на подвір`ї і, що їхні дії не помітні для сторонніх осіб, разом із застосуванням мускульної сили відчинили металевий засув вхідної хвіртки з середини, та проникли на територію зазначеного домоволодіння. Діючи умисно та цілеспрямовано, згідно досягнутої злочинної домовленості, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пройшли на його територію та побачивши, що переднє колесо мопеду знаходиться на блокуванні, тримаючи передню частину транспортного засобу у руках, викотили даний мопед з території домоволодіння та спустились через лісосмугу, з`єднали необхідні дроти в електропроводці і запустивши в робочий стан двигун мопеду за керуванням ОСОБА_8 виїхали з території мікрорайону, викравши у такий спосіб майно. З місця злочину зникли, розпорядившись викраденим на свій розсуд, чим спричинили власнику майна ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 1092, 00 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 28.01.2015 року, приблизно о 05.00 год., прибув до автомобільної газозаправочної станції (АГЗС), розташованій по АДРЕСА_4 , де побачив бензиновий електрогенератор «Matrix 5000» та викрав його, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду ОСОБА_11 на суму 6448, 00 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просить пом`якшити останньому покарання, призначивши остаточне покарання на підставі ст. 71 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців без конфіскації майна, посилаючись на те, що судом не визнано пом`якшуючу обставину активне сприяння розкриттю злочину, а також ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, мав постійний заробіток та має на утриманні двох малолітніх дітей.

Заслухавши доповідача, думку прокурора та потерпілих, які просили залишити вирок суду без змін, обвинувачених та захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги у повному обсязі та просили її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, з таких підстав.

Оскільки, відносно ОСОБА_9 вирок в апеляційному порядку не оскаржений, тому колегія суддів не входить в обговорення вини ОСОБА_9 у інкримінованих йому злочинах та призначеного покарання.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 289 ч. 2 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає. Обвинувачений згоден з кваліфікацією його дій судом першої інстанції.

Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційних скарг, а вина обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України правильна.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочинів, які відносяться до категорії тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості; особу винуватого, який раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 лише за умови його ізоляції від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі, яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме цілям покарання, враховуючи при цьому, що обвинувачений злочин вчинив під час іспитового строку.

Дійсно, суд характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_8 не врахував, що за місцем проживання та роботи останній характеризується позитивно, але ці дані не можуть бути підставою для пом`якшення покарання.

Доводи обвинуваченого про те, що вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, мав постійний заробіток, має на утриманні двох малолітніх дітей не можуть слугувати підставами для пом`якшення йому покарання, враховуючи при цьому тяжкість, характер та суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, а також попередню судимість за аналогічний злочин і те, що злочин вчинив під час іспитового строку, зазначене вказує на те, що обвинувачений не має наміру ставати на шлях виправлення.

Крім того колегія суддів враховує, що суд першої інстанції за вчинені кримінальні правопорушення призначив мінімальні покарання визначені санкціями статей Закону.

Аргументи захисника про те, що судом не визнано пом`якшуючу обставину активне сприяння розкриттю злочину є безпідставними, так як колегією суддів з матеріалів кримінального провадження не встановлено такої активної дії, як сприяння розкриттю злочинів, з боку обвинуваченого ОСОБА_8 під час досудового розслідування.

Інших доводів, які б давали підстави для пом`якшення покарання обвинуваченому колегія суддів не знаходить.

Також, згідно ст. 71 ч. 4 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.03.2014 року встановлено, що ОСОБА_8 засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком на 1 рік.

Отже, вимога захисника обвинуваченого про те, щоб призначити остаточне покарання ОСОБА_8 на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців без конфіскації майна є безпідставною.

Викладені обставини на думку колегії суддів свідчать, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 не можливо без ізоляції його від суспільства, оскільки останньому вже було надано можливість зробити належні висновки щодо своєї поведінки та способу життя, натомість ним вчинено новий тяжкий корисливий злочин.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду свого підтвердження не знайшли, тому підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими, які тримаються під вартою у той же строк з моменту вручення їм копій ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4