Справа №485/654/15-к 28.10.2015 28.10.2015 28.10.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/467/15 Головуюча у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.307 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Галаганівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 :
- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України;
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Херсон, громадянина України, мешканця АДРЕСА_3 :
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Херсон, громадянина України, раніше судимого, мешканця АДРЕСА_3 :
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України;
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Ярове Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_4 , проживає: АДРЕСА_5 :
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_10 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_11 ,
захисник ОСОБА_12 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить вирок в частині звільнення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням скасувати, постановити новий, яким визнати їх обох за ч.2 ст.185 КК України засудженими на 3 роки позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить пом`якшити призначене покарання, визначивши його менш суворий вид.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25.12.2014 р. за ч.3 ст.185, ст.70 КК України, та за сукупністю вироків остаточно призначено до відбуття - 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25.12.2014 р., та за сукупністю вироків остаточно призначено до відбуття - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст.75 КК України, обвинуваченого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України.
ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у ви 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, обвинуваченого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України.
Вирішено питання про речові докази.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає вирок в частині звільнення обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у безпідставному застосуванні ст.75 КК України.
Посилається на п.2 ч.1 ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., відповідно до яких, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Вважає, що суд безпідставно врахував обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченим, а саме - часткове відшкодування ними збитку, оскільки викрадене майно вилучено у ході обшуку, проведеного у домоволодінні ОСОБА_9 , та не навів підстави звільнення обвинувачених від відбування покарання.
Крім того, вказує, що обвинувачені постійного місця роботи не мають, на життя заробляють тимчасовими заробітками, підтримують відносини з раніше судимими особами, неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності, мають непогашені судимості, неодноразово притягувались до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, але на шлях виправлення на стали, вчинивши новий корисливий злочин.
Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Вважає покарання надмірно суворим, невідповідним ступеню тяжкості скоєного злочину та його особі.
Вказує, що проживає разом із сім`єю, яка налічує п`ять чоловік, провину свою визнав, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, збитки завдані потерпілому відшкодував.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
6 січня 2015 року, близько 22 години, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою між собою, повторно, шляхом вільного доступу з господарчої будівлі домоволодіння оглядача зрошувальних каналів Р НОМЕР_1 Снігурівського УК ІЗС ОСОБА_13 , розташованого в 4-х км. на південь від м. Снігурівка Миколаївської області, таємно викрали тільну корову червоно-степової породи з ідентифікаційним номером НОМЕР_2 , та корову чорно-білої масті без ідентифікаційного номеру, кожна вартістю 9000 грн.
Крім того, приблизно 18 січня 2015 року, близько 20 години, у м. Снігурівка Миколаївської області, обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , повторно, за попередньою змовою між собою, шляхом вільного доступу з колодязів кабельної каналізації телефонного електрозв`язку Херсонської дистанції сигналізації та зв`язку Державного підприємства «Одеська залізниця», прокладеної між будинками №№ 2,4 по вул. Інгулецькій, таємно викрали 50 метрів телефонного кабелю ТПП 50x2, вартістю 69,60 грн. за 1 м., на загальну суму 3480 грн., та 50 метрів телефонного кабелю ТЗАШп 4x4, вартістю 83,20 грн. за 1 м., на загальну суму 4160 грн., заподіявши ДП «Одеська залізниця» майнову шкоду у розмірі 7640 грн.
Окрім цього, 21 січня 2015 року, близько 23 години, у м. Снігурівка Миколаївської області, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу з колодязів кабельної каналізації телефонного електрозв`язку ПАТ «Укртелеком», прокладеної від АТС-3 по вул. Леніна до вул. Комсомольська та вул. Котовського, таємно викрали 92 метри телефонного кабелю ТПП 100x2x0,4, вартістю 24,28 грн. за 1 м., спричинивши майнову шкоду на суму 2233,76 грн.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги та його думку про незгоду із скаргою обвинуваченого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку своєї апеляційної скарги, думку обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_12 про незгоду із скаргою прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Обставини провадження, доведеність вини, кваліфікація скоєного ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 апелянтами не оспорюються, внаслідок чого, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.
Що стосується апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_6 , то апеляційний суд зважає на мотивувальну частину вироку, у якій суд 1-ї інстанції при призначені покарання врахував суспільну небезпеку ним вчиненого (злочин середньої тяжкості), дані про особу обвинуваченого - молодий вік, наявність постійного місця проживання, де він характеризується негативно, має антисоціальну направленість поведінки, не працює, пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, фактичне відшкодування збитків за епізодом крадіжки корів, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 лише за умови позбавлення його волі та на строк у межах санкції кримінального закону.
Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину за ч.3 ст.185 КК України, злочин за чинним кримінальним провадженням вчинив у період іспитового строку за попереднім вироком, хоча при мотивуванні покарання в оскаржуваному вироку районний суд на ці обставини не послався, однак у резолютивній частині застосував правила ч.1 ст.71 КК України, приєднавши частково невідбуте покарання за вироком від 25.12.2014 р.
З урахуванням наведеного, негативної характеристики особи ОСОБА_6 , недотримання ним умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, та відсутності у провадженні обставин, які б істотно знижували суспільну небезпеку його особи, призначення ОСОБА_6 покарання менш суворого, ніж позбавлення волі, суперечить засадам ст.65 КК України.
Крім того, за сукупністю вироків застосовано принцип частково складання покарань та приєднано лише шість місяців позбавлення волі, що також не можна вважати надмірно суворим, як про це стверджує апелянт.
За такого, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни вироку в частині покарання, про що просить в апеляції ОСОБА_6 .
Доводи обвинуваченого про каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків є не суттєвими, оскільки всі ці обставини вже враховані судом при постановленні вироку, внаслідок чого призначено покарання у нижчої межі санкції кримінального закону.
Проживання разом із сім`єю, яка налічує п`ять чоловік, не є обставиною, яка істотно знижує суспільну небезпеку особи обвинуваченого, та підставою для застосування до покарання положень ст.69 КК України.
Стосовно скарги прокурора, апеляційний суд зважає, що судом 1-ї інстанції при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 враховані: вчинення злочину середньої тяжкості, обставини справи щодо кількості та вартості викраденого майна, дані про особу - молодий вік, наявність постійного місця проживання, де обидва характеризується негативно, мають антисоціальну направленість поведінки, не працюють, судимість ОСОБА_8 , пом`якшуючу покарання обставину - часткове відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання у ОСОБА_8 , та обтяжуючу покарання обставину у ОСОБА_9 - рецидив злочинів.
Врахувавши наведене, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченим у виді позбавлення волі, а також про наявність підстав для звільнення їх обох від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України.
З цим рішенням суд апеляційної інстанції не погоджується у частині можливості виправлення ОСОБА_8 і ОСОБА_9 без відбування покарання, оскільки обидва вони раніше судимі за вчинення тяжких злочинів, а ОСОБА_8 - і за корисливий злочин.
Також ОСОБА_8 вчинив новий злочин у цьому провадженні протягом року після звільнення із кримінально-виконавчої установи.
ОСОБА_9 притягувався до кримінальної відповідальності за корисливий злочин, двічі був звільнений від відбування покарання з випробуванням.
Зазначені обставини, а також негативна характеристика обвинувачених, наявність судимостей, на переконання апеляційного суду, свідчать про схильність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до продовження злочинної діяльності та їх небажання стати на шлях виправлення, отже вони становлять підвищену суспільну небезпеку і мають відбувати покарання в умовах ізоляції від суспільства.
Також, як належно зазначив у скарзі прокурор, щодо цих обвинувачених у провадженні відсутня пом`якшуюча покарання обставина - часткове відшкодування завданих злочином збитків, оскільки викрадене майно було вилучене у ОСОБА_9 у ході обшукує, а не повернуте добровільно.
Виходячи з наведеного, викладені прокурором апеляційні доводи про невірне застосування випробування є прийнятними, тому вирок суду 1-ї інстанції у частині звільнення ОСОБА_8 і ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України має бути скасовано, відповідно до п.4 ч.1 ст.420 КПК України, з ухваленням апеляційним судом свого вироку.
Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.405,407,420,421,424,426,532 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 - без зміни.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області задовольнити.
Вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2015 року у відношенні обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у частині звільнення їх від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України - скасувати.
Ухвалити свій вирок.
Вважати обвинуваченого ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченими ОСОБА_8 і ОСОБА_9 рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання.
Зарахувати у строк відбування покарання перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою у період з 22-го по 24 січня 2015 року.
В іншій частині зазначений вирок районного суду залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Головуючий
Судді: