АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, смт. Високопілля, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 08.04.2011 року Високопільським районним судом Херсонської області за ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років;
2) 03.06.2015 р. Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 3 (три) місяці.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Вирішено питання речових доказів по справі.
Згідно з вироком суду, 28.03.2015 року, близько 12 год. 15 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «ПУЛ ЕНДБЕА» в ТЦ «Дрім Таун», що розташований за адресою: м. Київ, пр. Оболонський, 1 -Б, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись неуважністю працівників магазину, взяв чоловічі джинси вартістю 737 грн. 18 коп. та зайшов до примірочної, де зламав магнітний захисний пристрій та одів їх на себе. В подальшому, ОСОБА_7 направився до виходу з магазину, однак був затриманий працівниками охорони магазину.
Не погодившись з рішенням суду, заступник прокурор м. Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Оболонського районного суду міста Києва від 30 липня 2015 року змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, з покаранням, призначеним вироком Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2015 року, визначити остаточне покарання у виді 2 (двох) років 3 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.
Необхідність зміни вироку обґрунтовується прокурором виключно неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме тим, що вироком Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі за вчинення 12.03.2015 року закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна повторно, а дане кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив 28.03.2015 року, тобто до постановлення попереднього вироку.
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Оболонського районного суду міста Києва від 30 липня 2015 року відносно нього змінити та пом`якшити йому покарання. При цьому апелянт вважає, що призначене йому покарання є несправедливим та занадто суворим, таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі. При обранні виду і розміру покарання суд не врахував його відношення до вчиненого, а саме те, що він визнав вину у повній мірі, повністю підтвердив обставини вчиненого правопорушення, цивільний позов потерпілою стороною не заявлявся, претензій від потерпілої сторони немає, речі які були об`єктом злочину повернуті власнику, він не перебуває на обліку у лікаря нарколога, психіатра, не вживає спиртні напої, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має цивільну дружину та двох малолітніх дітей : сину 5 років, доньці 2 роки, яких він виховує та піклується про них.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, котрий підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва та просив її задовольнити, а також заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , доводи обвинуваченого котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив задовольнити його апеляційну скаргу, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення поданих апеляційних скарг, виходячи при цьому з наступного.
Розглянувши кримінальне провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно і ці фактичні обставини ніким не оспорюються.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг, виходячи зі змісту яких прокурором ставиться питання лише про необхідність зміни вироку в частині визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, а не за сукупністю вироків, як це зробив суд першої інстанції, що не тягне за собою погіршення становища обвинуваченого, а обвинувачений просить суд пом`якшити призначене йому покарання.
Доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при визначенні ОСОБА_7 остаточного покарання є слушними, так як вироком Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі за вчинення 12.03.2015 року закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна повторно, а злочин за даним кримінальним провадженням він вчинив 28.03.2015 року, тобто до постановлення попереднього вироку, у зв`язку з чим остаточне покарання ОСОБА_7 необхідно визначати за правилами ч.4 ст. 70 КК України. Виходячи з викладеного, апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого та апеляційної скарги прокурора в частині призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, колегія суддів виходить з того, що призначаючи обвинуваченому покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий, офіційно не працює, характеризується формально позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , судом визнано щире каяття, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, в тому числі частково і ті на які посилається обвинувачений у апеляційній скарзі, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів неможливе без його ізоляції від суспільства. Інші дані про особу обвинуваченого, про які йдеться в апеляційній скарзі останнього, зокрема про знаходження на його утриманні двох неповнолітніх дітей його цивільної дружини, нічим не підтверджені.
В той же час, обираючи покарання у виді позбавлення волі за незакінчений злочин, суд ніяк не вмотивував своє рішення щодо його розміру, призначивши це покарання на строк два роки, при тому що мінімальний розмір такого покарання, згідно санкції ч. 2 ст. 185 КК України складає один рік, і саме таке покарання в даній ситуації більше відповідає характеру вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та даним про його особу.
За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про необхідність пом`якшення призначеного обвинуваченому за ч. 2ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі, визначивши його в мінімальному розмірі санкції цієї статті для даного виду покарання.
Також колегія суддів, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Печерським районним судом м. Києва від 03.06.2015 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки
Таким чином, апеляційну скарга прокурора в частині призначення покарання ОСОБА_7 та апеляційну скарга ОСОБА_7 необхідно задовольнити частково.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
Апеляційні скарги заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання за ч. ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Згідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2015 року, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

______________ ______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3