АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах захисника ОСОБА_7 , представника Сокирянської ВК № 67 ОСОБА_8 , кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах захисника ОСОБА_7 , на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2015 року про задоволення клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, більш м`яким у виді виправних робіт, -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року, ОСОБА_6 був засуджений за ч.2 ст. 187 КК України і йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 06 грудня 2013 року, вказаний вирок районного суду було змінено і останньому було пом`якшено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, до 4 (чотирьох) років позбавлення волі із конфіскацією майна, крім житла.
24.09.2015 року ОСОБА_6 звернувся до Сокирянського районного суду
Провадження № 11-кп/794/332/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9 Категорія ст. 537 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_1
Чернівецької області із клопотанням про, про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, більш м"яким у виді виправних.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2015 року, в клопотанні засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, більш м"яким у виді виправних робіт - відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що жодними матеріалами особової справи засудженого, а також жодними доказами у судовому засіданні не було підтверджено те, що протягом часу відбування ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, останній своєю поведінкою та відношенням до праці довів, що він став на шлях виправлення.

На вказану ухвалу суду першої інстанції засуджений ОСОБА_6 та діючий в його інтересах захисник ОСОБА_7 , подали апеляційну скаргу, в якій вони просять ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2015 року скасувати та винести нову, якою задовольнити їх клопотання.

При цьому, засуджений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, у зв"язку із істотним порушенням судом вимог кримінально-процесуального кодексу України, а також із-за однобічності та неповноти судового розгляду.

Вважає, що районним судом не було взято до уваги його позитивну характеристику, що він повністю виконує порядок виконання та відбування покарання, сумлінно ставиться до праці, оскільки всю роботу, яку надає адміністрація установи, виконує повністю, свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення визнає повністю, в чому щиро розкаюється, а також є людиною неконфліктною, працьовитою та доброю.

Крім цього, захисник ОСОБА_7 , діючий в інтересах ОСОБА_6 , також вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. При цьому посилається на те, що станом на 01.10.2015 року його підзахисний ОСОБА_6 за весь період перебування у місцях позбавлення волі, ніяких порушень режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав, у скоєному ним правопорушенні розкаюється. Вважає, що факт недопущення засудженим порушень режиму відбування покарання, а також відсутність у нього заохочень, суд невірно розцінив, що останній пристосувався до умов режиму.

Також стверджував і те, що право працювати є не обов`язком, а його бажанням, тому висновок суду, що він не працював не ґрунтується на вимогах закону і відношення його до праці не є підставою, яка б перешкоджала заміні невідбутої частини покарання більш м"яким.

Разом з тим, вважає, що при вирішенні питання на підставі вимог ст. 82 КК України, судом не може братися до уваги характер кримінального правопорушення, за який засуджений відбуває покарання, його відношення до вини під час розгляду судом кримінального провадження та оскарження до апеляційної інстанції, оскільки це право, яке закріплене в нормах кримінально-процесуального закону, а суд у своїй ухвалі посилається на ті обставини, які протирічать закону.

Заслухавши доповідь судді, який доповів зміст оскаржуваної ухвали та доводи апелянтів, викладені в апеляційній скарзі, захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_6 , які підтримали подані апеляції, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні поданих апелянтами апеляційних скарг та залишити ухвалу суду без змін, представника Сокирянської ВК-67 - ОСОБА_8 , перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_6 , звернувся до суду із клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, більш м`яким покаранням у виді виправних робіт на підставі ст. 82 КК України.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, суд першої інстанції, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_6 , вірно прийшов до обґрунтованого висновку про те, що останній за час відбування ним покарання, не довів свого виправлення.
Як вбачається із матеріалів особової справи на ОСОБА_6 , а також матеріалів провадження щодо нього (а. с. 76 характеристика від 26.03.2015 року, а. с. 3-4 характеристика від 23.09.2015 року), останній відбув більше половини строку призначеного йому судом покарання. Однак, за час перебування у СІЗО та у Сокирянській виправній колонії № 67, зарекомендував себе посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав, до оплачуваних робіт з моменту прибуття, тобто з 10.01.2014 року по лютий місяць 2014 року, а також з квітня місяця 2014 року і по липень 2014 року не залучався, у зв`язку з небажанням працювати, з приводу працевлаштування до адміністрації установи не звертався, безвідповідально ставився і до благоустрою установи, участі в програмах диференційованого виховного впливу не приймав.
В березні місяці 2014 року був працевлаштований до оплачуваних робіт (різноробочим у цеху металовиробів). До роботи відносився погано, встановлену норму виробітку не виконував.
Крім того, відповідно до протоколу № 7 /2015 від 26.03.2015 року (а. с 79, особової справи), рішенням комісії Сокирянської виправної колонії № 67 щодо питань застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81, 82 КК України, було прийнято рішення про відмову в переведенні ОСОБА_6 до дільниці соціальної реабілітації (ст. 101 ч. 1,3 КВК України), тобто особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення. І лише згідно результатів атестації, проведеної від 08.07.2015 року (а. с. 81, особової справи), а також опитувального листа по результатах розгляду матеріалів на ОСОБА_6 , комісією Сокирянської виправної колонії № 67 від 17.09.2015 року (а. с. 82 особової справи), було дано оцінку засудженому ОСОБА_6 , що останній стає лише на шлях виправлення.
Доводи апелянтів про те, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою за час відбування покарання довів, що став на шлях виправлення і йому відповідно до ст. 82 КК України може бути замінена невідбута частини покарання у виді позбавлення волі, більш м`яким у виді виправних робіт є безпідставними та спростовуються наданими матеріалами справи, як судової , так і особової.

Крім цього, посилання захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_6 на те, що право працювати є не обов`язком, а його бажанням є слушним. Однак, згідно ч.1 ст. 118 КВК України, засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Також засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.
Згідно ч.3 ст. 118 КВК України, перелік робіт і посад, на яких забороняється використовувати засуджених до позбавлення волі, чітко визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.
Тому посилання захисника ОСОБА_7 на те, що відношення засудженого ОСОБА_6 до праці не є підставою, яка б перешкоджала заміні невідбутої частини покарання більш м"яким є необґрунтованим і такими, що не заслуговують на увагу.

Інші посилання апелянтів є також безпідставними та спростовуються наданими матеріалами як судової, так і особової справи.

Таким чином, порушень норм кримінально-процесуального законодавства при розгляді клопотання, які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни ухвали районного суду, колегією суддів не встановлено, а тому вона є законною.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 407, 419, 537 КПК України колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, більш м`яким у виді виправних робіт залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3