Єдиний унікальний номер 1-314/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2010

Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:головуючого судді Іщенка І.В., при секретарі Калініченко С.Б., за участю прокурора Моргоч Н.В., адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, учень 9-го класу ЗНЗ №12, мешканець м. Чернівці вул. Чигиринська 8/2, раніше не судимий,-

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянин України, українець, не працюючий, не одружений, раніше не судимий, прож. ІНФОРМАЦІЯ_6,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Так, 10 травня 2010 року біля 02:00 год., ОСОБА_3 будучи в стані алкогольного спяніння, перебуваючи неподалік ринку «Прут», що знаходиться біля мосту через річку Прут, що по вул. Гагаріна в м. Чернівці, з корисливих спонукань, переслідуючи мету на заволодіння чужим майном, вступив у попередню злочинну змову з неповнолітнім ОСОБА_4, який також перебував в стані алкогольного спяніння, підійшли до неповнолітнього ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_6, та умисно, протиправно, погрожуючи застосуванням фізичного насильства останнім, почали обшукувати їх і відкрито викрали гроші у неповнолітнього ОСОБА_5 в сумі 10 гривень.

В подальшому ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_2 з метою доведення своїх злочинних намірів до кінця направлених на незаконне заволодіння чужим майном, знаходячись неподалік ринку «Прут» що по вул. Гагаріна в м. Чернівці, утримуючи у себе в руках мобільний телефон, який неповнолітній ОСОБА_5 під впливом погроз раніше передав ОСОБА_3, для тимчасового користування, протиправно, умисно, з метою відкритого заволодіння чужим майном, швидкою ходою направились в напрямку залізничного вокзалу по вул. Гагаріна та почали умисно віддалятися від останнього з метою заволодіння чужим майном. Розуміючи злочинність дій ОСОБА_3, та неповнолітнього ОСОБА_2, неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 у словесній формі став вимагати від них повернення належного йому майна, однак не реагуючи на вимоги останнього про повернення мобільного телефону, ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_2 з місця злочину зникли та відкрито викрали майно, а саме:

-мобільний телефон марки «Нокія 5300», вартістю 700 гривень;

-флеш-карта до мобільного телефону ємкістю 2 гігабайти, вартістю 100 гривень;

-гроші в сумі 10 гривень.

чим завдали неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 810 гривень.

Будучи допитаними в якості підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свою вину визнали повністю. Вказали, що вони дійсно 10 травня 2010 року вчинили протиправні дії відносно потерпілого ОСОБА_5 і забрали у нього мобільний телефон та гроші. У вчиненому каються, просять суд їх суворо не карати.

Не дивлячись на повне визнання підсудними своєї вин, їх вина повністю доведена матеріалами кримінальної справи.

- показами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5, оголошеними в залі судового засідання, який показав, що він дійсно проживаю за вищевказаною адресою разом зі своєю матірю сестрою, дідусем та бабусею. Так, 09 травня 2010 року він прогулювався разом зі своїм другом ОСОБА_4, який проживає в м. Чернівці по місту та біля 20.00 годин вони вирішили поїхати до нього до дому в м. Городенку, Івано-Франківської області, тому вони пішли пішком до зупинки «Дріж-завод», що знаходиться за мостом через річку Прут. Після чого вони проходили по вул. Гагаріна в м. Чернівці, і доходячи до батальйону патрульної служби їх зустріли двоє хлопців, які запитали в них чи є сигарети, на що вони відповіли, що немає і вони не звертаючи уваги на вказаних хлопців, оскільки побачили по їх поведінці , що вони перебувають в стані алкогольного спяніння, оскільки вони виражалися нецензурними словами, нерівномірно стояли, тому вони пішли далі в напрямку мосту через річку Прут. Вказані хлопці почали їх переслідувати, тобто йшли за ними та просили їх зупинитися біля вулиць, які погано освічувались. Доходячи до нового мосту через річку Прут дані хлопці наздогнали їх та примусили їх піти на старий міст, вони довго відмовлялися, але через те, що вказані хлопці почали погрожувати нам застосуванням фізичного насильства, пішли на старий міст. Пройшовши біля 10 метрів вказані хлопці зустріли невідомих їм людей, з вигляду вони були схожими на «жебраків» чи «бомжів» та вказані хлопці почали безпричинно наносити їм удари по тілу та прогнали їх з моста, що ті й зробили. Тоді вказані хлопці підійшли до них та запитали в чи є в них гроші на, що вони відповіли, що гроші в них є тільки на дорогу. Після чого вказані хлопці почали їх обшукувати, а саме засовували свої руки їм в кишені та витягували все з них. Після чого у нього з кишень витягнули гроші в сумі 11 гривень, його мобільний телефон моделі «Нокія 3500» та колонку до телефону. Після чого один із хлопців, який повище взяв у нього гроші в сумі 10 гривень, а одну гривню повернув йому назад та сказав, щоб ОСОБА_6 йшов з його другом до магазину та купили пиво і він дав гроші в сумі 10 гривень своєму другу. Після чого другий хлопець який залишився біля нього, сказав йому, включити музику, що він і зробив, знявши перед цим захисний код з мобільного телефону та включив музику. Після чого через деякий час ОСОБА_6 з другим хлопцем повернулися назад та принесли дві пляшки пива «Львівське» та пачку сигарет «Прилуки». Після чого вказані хлопці відкрили пиво і почали вживати пиво, і після чого поставили одну пляшку пива на землю та почали заставляти їх, щоб вони пили пиво. Вони спочатку відмовлялися пити пиво, але вказані хлопці почали заставляти їх це робити, погрожувати їм застосуванням фізичного насильства і вони вирішили пити пиво, оскільки боялися отримати тілесні ушкодження від вказаних хлопців. Після чого вони випили пів пляшки пива та поставили назад пляшку на землю, тоді до них підійшло ще двоє хлопців, які вони зрозуміли також з компанії тих хлопців які були з ними та допили пиво, і пішли за міст. Через деякий час у нього розрядилася колонка і він сказав вказаному хлопцю, що вона поломалася, оскільки її слухали на всю гучність, тоді він забрав колонку та один із хлопців який тримав у руках його мобільний телефон сказав йому, щоб він взагалі зняв захисний код з мобільного телефону, але він відповів, що це неможливо та не зняв його. Тоді вказаний хлопець зняв код з сім картки, оскільки він не міг зняти захисний код з мобільного телефону. Після чого вказаний хлопець почав рухатись в напрямку нічного магазину по вул. Гагаріна в м. Чернівці та наказав їм йти разом з ним, на що вони погодились, тоді він сказав щоб він з ним зайшов до нічного магазину та він попросив у продавця ручку і аркуш паперу та заставив мене продиктувати захисний код мобільного телефону, він продиктував код і той записав його на папері. Після чого вони вийшли на вулицю і вказані хлопці почали просити його, щоб він дав покористуватися мобільним телефоном до 17.00 години 10.05.2010 року і він поверне даний мобільний телефон на зупинці «Дріж-завод», ці прохання почалися ще тоді як вони стояли на старому мості, і продовжувалися увесь час і з кожним часом дані прохання переростали у все вищий тон, та переконання їх щоб вони дали мобільний телефон. Але він не погоджувався дати мобільний телефон, оскільки він йому був необхідний для користування. Тоді один із хлопців, який був вищим по зросту і в якого весь час знаходився його мобільний телефон витягнув з його мобільного телефону сім-картку та віддав йому, він намагався забрати з мобільного телефону флеш-картку, ємністю памяті на 2 ГБ, яка знаходилася в мобільному телефоні, але вказаний хлопець не дав йому картку. Після чого на кільці підїхав автомобіль моделі «Форд» темно синього кольору, до якого підбігли вказані хлопці та один із них в якого був його мобільний телефон присів у салон автомобіля, а другий знаходився на вулиці, а вони в цей час стояли біля магазину. Після чого даний хлопець з його мобільним телефоном вийшов з автомобіля та з другим хлопцем пішли в напрямку залізничного вокзалу, швидкою ходою, а він з ОСОБА_4 почали наздоганяти вказаних хлопців та кричати щоб вони зупинилися для того щоб вони повернули його мобільний телефон. Але вказані хлопці на них та на їхні крики не звертали уваги та ще скоріше почали йти після чого почали бігти і зникли у одну із вулиць так, що вони втратили їх з поля зору. Тоді вони з ОСОБА_4 повернулися назад до нічного магазину та викликали працівників міліції для того щоб написати заяву про те, що в нього заволоділи його мобільним телефоном. Тоді вдень біля 17.00 годин він разом з ОСОБА_4 та своєю матірю, яка приїхала за ним, поїхали на «Дріжд завод» та стояли там до 19.00 годин, оскільки думали, що хлопці які забрали у нього мобільний телефон все-таки повернуть мобільний телефон, але даних хлопців там не було.

(а.с.- 54-56; 65-66 )

- показами неповнолітнього свідка ОСОБА_6, який показав, що Так я дійсно проживаю за вище вказаною адресою разом зі своїми батьками та братом. Так, 09 травня 2010 року до мене в гості приїхав мій знайомий ОСОБА_5, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, та з яким я підтримую дружні стосунки. Після чого ми цілий день прогулювалися по місту, а після чого вечором вирішили поїхати до ОСОБА_5 додому в м. Городенку. Тому ми вирішили пройтися пішком до зупинки «Дріжд завод». Біля 21.00 години ми проходили по вул. Гагаріна в м. Чернівці, а саме біля Батальйону Патрульної служби, де ми побачили двох незнайомих хлопців та які крикнули нам, щоб ми підійшли до них і показали на одну із вулиць, яка не освічувалася, однак ми з ОСОБА_5 не звертали уваги на вказаних хлопців та пішли далі по вул. Гагаріна в м. Чернівці. Після чого вказані хлопці нас наздогнали та почали знову нам говорити, щоб ми йшли з ними бо їм потрібно поговорити, ніхто до нас чіплятися не буде, але ми пішли далі. Після чого ми дійшли до роздоріжжя між старим та новим мостом через річку Прут, де ми з ОСОБА_5 хотіли йти на новий міст, але два хлопці які до цього йшли за нами почали тягнути нас на старий міст та запитали в нас чи є у нас гроші на пиво, на що ми відповіли, що грошей у нас на пиво немає є тільки гроші на дорогу, і тоді нас вказані хлопці почали обшукувати, мене обшукував спочатку хлопець який був нижчий зростом, а ОСОБА_5 обшукував хлопець який зростом був вищим. Після чого один із хлопців, який обшукував ОСОБА_5 знайшов в кишені його штанів гроші в сумі 11 гривень, але ми сказали щоб вони нас відпустили і ми даємо їм гроші на пиво. Однак хлопці сказали, що вони йдуть куплять пиво і повернуться назад та ще будуть обшукувати нас та наказали нам, щоб я йшов з одним хлопцем тим, що повище, а другий хлопець залишиться з ОСОБА_5. Після чого я пішов з вказаним хлопцем до нічного магазину по вул. Гагаріна в м. Чернівці, де вказаний хлопець зайшов у приміщення магазину, а я залишився на вулиці і через деякий час повернувся назад, і виніс дві пляшки пива «Львівського» та сигарети та ми знову пішли до ОСОБА_5, який стояв на мості з другим хлопцем. Після того як ми повернулися назад то другий хлопець слухав музику на мобільному телефоні ОСОБА_5, а ОСОБА_5 стояв поряд. Після чого, дані хлопці почали розмовляти з нами та один з хлопців почав розповідати, що він в наші роки вже багато поганого робив і після чого хлопець який був повище сказав ОСОБА_5, що йому потрібно його мобільний телефон, а другий хлопець відвів мене в сторону та почав говорити мені, щоб я йому дав свій мобільний телефон, але я вигадав, що мій мобільний телефон зареєстрований у міліції і в ньому вмонтована веб-камера, і якщо він буде користуватися даним телефоном то працівники міліції одразу ж будуть визначати його місце знаходження, тому вказаний хлопець вирішив не брати у мене мобільний телефон, а повернувся до ОСОБА_5 та разом з другим хлопцем почали вимагати його телефон. Але у ОСОБА_5 на мобільному телефоні був захисний код для розблокування, тому вказані хлопці почали вимагати в нього щоб він сказав код, але той не говорив коду тому вони почали погрожувати йому, що вони побють його. А перед цим коли вказані хлопці йшли за нами то вони зустріли двох людей БПМП, яких безпричинно побили. Та в подальшому, коли ОСОБА_5 не хотів говорити коду то вони сказали, що побють його так як тих «бомжів». Після чого ОСОБА_5 назвав код, але перший раз сказав неправильно, і хлопці знову почали погрожувати фізичною розправою, і після чого ОСОБА_5 сказав код, але він складався з декількох цифр, тому вони пішли в нічний магазин, де записали номер коду. Після чого ми знову почали говорити, що не можемо дати їм мобільний телефон, але вказані хлопці почали просити нас, щоб ми дали мобільний телефон, і що вони повернуть вказаний телефон на слідуючий день біля 17.00 годин на зупинці «Дріжд завод» біля каси, де продаються квитки. Після чого через деякий час вказані хлопці зупинили автомобіль, а саме «Форд сієра», темно синього кольору д.н. НОМЕР_1, в яку вказані хлопці присіли та розмовляли деякий час, а після чого вийшли з вказаного автомобіля та пішли у напрямку батальйону патрульної служби, і ми йшли за ними, але через деякий час вказані хлопці почали бігти і зникли у невідомому напрямку. Тоді ми повернулися назад в нічний магазин та викликали працівників міліції. Дочекавшись працівників міліції ми описали даних осіб які своїми діями заволоділи мобільним телефоном.

- протоколом усної заяви ОСОБА_7 від 10.05.2010 року про те, що 10.05.2010 року, біля 03.00 годин, у її н/л сина ОСОБА_5 двоє невідомих осіб заволоділи мобільним телефоном марки «Нокія 5300».

(а.с. 22)

- протоколом добровільної видачі, від 11.05.2010 року, під час якого у гр.. ОСОБА_3 добровільно видав мобільний телефон «Нокія 3500» який зі слів останнього він взяв на вул.. Гагаріна в м. Чернівці у н/л, щоб послухати музику.

(а.с. 23-27)

- протоколом огляду мобільного телефону «Нокія 3500» та флеш-картою до нього, постановою про визнання їх речовими доказами та розпискою законного представника н/л потерпілого .

(а.с. 42)

- протоколом відтворення обстановки та обставин події з н/л потерпілим ОСОБА_5, від 07.09.2010 року в ході якого останній вказав на місці, як саме було вчинено відносно нього злочин ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а також фото таблицею до даного протоколу.

(том 1, а.с. 43-50)

Таким чином, аналізуючи всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового слідства правильно кваліфікував дії підсудного ОСОБА_2, так як в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що своїми діями, направленими на відкрите викрадення чужого майна, н/л ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ст. 186 ч.2 КК України, - відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), поєднаний з погрозою застосуванням фізичного насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

До обставин помякшуючих його покарання суд відносить вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття, сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування потерпілому збитків.

Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

З врахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особи винного ОСОБА_2, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75,76, 104 КК України.

Таким чином, аналізуючи всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового слідства правильно кваліфікував дії підсудного ОСОБА_3, так як в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що своїми діями, направленими на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 186 ч.2 КК України, - відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), поєднаний з погрозою застосуванням фізичного насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

До обставин помякшуючих його покарання суд відносить вчинення злочину вперше, щире каяття, сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування потерпілому збитків.

Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

З врахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особи винного ОСОБА_3М.М.В., суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75,76 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він на протязі двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов»язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов»язки:

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_3 залишити обрану підписку про не виїзд.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання, якщо він на протязі двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов»язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 такі обов»язки:

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_2 залишити обрану підписку про не виїзд.

Речові докази мобільний телефон «Нокіа-3500» - визнати за ОСОБА_7

Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Першотравневий районний суд м. Чернівці на протязі 15 діб з моменту його проголошення, а засудженому з моменту отримання його копії.

Головуючий суддя ____________________________________Іщенко І.В.