ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2015 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000201 від 24 липня 2015 року по обвинуваченню, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.364 КК України,

встановив:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000201 від 24 липня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбаченого ч.2 ст.307, ч.1 ст.364 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що обіймаючи посаду молодшого інспектора другої категорії відділу режиму і охорони Закарпатської УВП №9 відділу ДПтСУ в Закарпатській області, будучи працівником правоохоронного органу, службовою особою, до кола обов`язків якого входило виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, 24 липня 2015 року незаконно зберігав з метою передачі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс (марихуану) у місцях позбавлення волі, а саме до Закарпатської УВП №9, при наступних обставинах.

Так, в період липня 2015 року ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в ході виконання своїх службових обов`язків молодшого інспектора другої категорії відділу режиму і охорони Закарпатської УВП №9, яка являється місцем позбавлення волі, будучи службовою особою правоохоронного органу, вступив в позаслужбові стосунки з невстановленим слідством ув`язненим, з яким, ОСОБА_5 досягнув домовленості про передачу шляхом переміщення до установи наркотичного засобу, з використанням свого службового становища.

24 липня 2015 року, згідно попередньо досягнутої із невстановленим слідством ув`язненим домовленості, ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою одержання неправомірної вигоди для себе і третіх осіб, близько 16 години 45 хвилин, поряд із загальноосвітньою школою №9, що за адресою м. Ужгород, площа Шандора Петефі, 11, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, для подальшого переміщення ним як службовою особою до Закарпатської УВП №9 та збуту шляхом передачі невстановленому слідством ув`язненому два згортки із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, що має ботанічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом (марихуаною), маса якого в перерахунку на суху речовину становила 14,4775 грамів, взамін за що, ОСОБА_5 одержав від зазначеної невстановленої слідством особи грошову винагороду в сумі 300 гривень, яку витратив на власні потреби.

Того ж дня, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи у відповідності до досягнутої із невстановленим слідством ув`язненим домовленості, з метою подальшого збуту наркотичного засобу, шляхом його передачі до установи виконання покарань, взамін за отриману матеріальну винагороду в сумі 300 грн., упродовж десь з 16 години 45 хвилин до 18 години 24 липня 2015 року, незаконно зберігав при собі вказані два згортки із наркотичним засобом канабісом (марихуаною).

24 липня 2015 року, близько 18 години, ОСОБА_5 , діючи у відповідності до попередньої домовленості з невстановленим слідством ув`язненим, маючи на меті подальший збут наркотичного засобу, шляхом його передачі ув`язненому до установи виконання покарань, сховав у спідній білизні своєї одежі одержані від невстановленої слідством особи два згортки із наркотичним засобом канабісом (марихуаною) та заступаючи на службу у Закарпатській УВП №9, під час проходження контрольно-пропускного пункту установи, приховуючи від контролю, проніс на режимну територію Закарпатської УВП №9 зазначені два згортки із наркотичним засобом, маса якого в перерахунку на суху речовину становила 14,4775 грамів.

Після проходження ОСОБА_5 контрольно-пропускного пункту Закарпатської УВП №9, під час перебування останнього на режимній території установи, ОСОБА_5 було зупинено старшим оперуповноваженим оперативної групи установи ОСОБА_6 і оперуповноваженим оперативної групи ОСОБА_7 , та у відповідності до Правил внутрішнього розпорядку було проведено поверхневий огляд ОСОБА_5 , в ході якого останній заперечив наявність в нього заборонених речей і предметів.

Після цього, оскільки співробітниками оперативної групи Закарпатської УВП №9 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ще 23 липня 2015 року було отримано оперативну інформацію про можливу причетність ОСОБА_5 до незаконного переміщення на територію установи наркотичних речовин, останньому було запропоновано попрямувати до службового кабінету співробітників оперативної групи, де, ОСОБА_5 зрозумівши те, що співробітники оперативної групи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 викрили його незаконні дії, надав сховані у його спідній білизні два згортки з наркотичним засобом канабісом (марихуаною), маса якого в перерахунку на суху речовину становила 14,4775 грамів.

Відповідно до висновку експерта №18/411 від 25 липня 2015 року, у виявлених в ОСОБА_5 24 липня 2015 року двох згортках містилися подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору, що мають ботанічні ознаки рослини коноплі, містять тетрагідроканабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом (марихуаною), маса якого в перерахунку на суху речовину становить 14,4775 грамів.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано, за ч.2 ст.307 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів з метою збуту та передачі у місця позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.

Крім того, ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що працюючи на посаді молодшого інспектора другої категорії відділу режиму і охорони Закарпатської УВП №9 відділу ДПтСУ в Закарпатській області, будучи службовою особою правоохоронного органу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в ході виконання своїх службових обов`язків молодшого інспектора другої категорії відділу режиму і охорони Закарпатської УВП №9, яка являється місцем позбавлення волі, в період липня 2015 року, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, зловживаючи службовим становищем, діючи з корисливих мотивів та в інтересах третіх осіб, вступив в позаслужбові стосунки з невстановленим слідством ув`язненим, з яким, ОСОБА_5 досягнув домовленості про передачу шляхом переміщення до установи наркотичного засобу, з використанням свого службового становища.

24 липня 2015 року, згідно попередньо досягнутої із невстановленим слідством ув`язненим домовленості, ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи як службова особа правоохоронного органу, переслідуючи мету одержання неправомірної вигоди, близько 16 години 45 хвилин, поряд із загальноосвітньою школою №9, що за адресою м. Ужгород, площа Шандора Петефі, 11, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, для подальшого переміщення ним як службовою особою до Закарпатської УВП №9 та збуту шляхом передачі до установи виконання покарань, два згортки із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, що має ботанічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом (марихуаною), маса якого в перерахунку на суху речовину становила 14,4775 грамів, взамін за що, ОСОБА_5 одержав від зазначеної невстановленої слідством особи грошову винагороду в сумі 300 гривень, яку витратив на власні потреби.

Того ж дня, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи у відповідності до досягнутої із невстановленим слідством ув`язненим домовленості, з метою подальшого збуту наркотичного засобу, шляхом його передачі до установи виконання покарань, взамін за отриману матеріальну винагороду в сумі 300 грн., упродовж десь з 16 години 45 хвилин до 18 години 24 липня 2015 року, незаконно зберігав при собі вказані два згортки із наркотичним засобом канабісом (марихуаною).

24 липня 2015 року, близько 18 години, ОСОБА_5 , діючи у відповідності до попередньої домовленості з невстановленим ув`язненим, маючи на меті подальшу передачу до установи виконання покарань наркотичного засобу, шляхом зловживання службовим становищем, з корисливих мотивів та в інтересах третіх осіб, сховав у спідній білизні своєї одежі одержані від невстановленої слідством особи два згортки із наркотичним засобом канабісом (марихуаною) та заступаючи на службу у Закарпатській УВП №9, під час проходження контрольно-пропускного пункту установи, приховуючи від контролю та використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, ОСОБА_5 проніс на режимну територію Закарпатської УВП №9 зазначені два згортки із наркотичним засобом, маса якого в перерахунку на суху речовину становила 14,4775 грамів.

Органами досудового розслідування вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковано, за ч.1 ст.364 КК України, за кваліфікуючими ознаками зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для самої себе та третіх осіб використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним та громадським інтересам.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та ч.1 ст.364 КК України, винним себе не визнав та заперечував незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів з метою збуту та передачі у місця позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, особливо небезпечних наркотичих засобів, стверджував, що дійсно придбав у невідомого йому особи наркотичні засоби, визнає той факт, що проніс наркотичну речовину на територію установи, однак з мотивів власного споживання, а не з метою збуту, оскільки має важку ситуацію в сім`ї з батьком, з жодним із ув`язнених ніколи не домовлявся про продож чи передачу наркотичних засобів. Під час огляду 24 липня 2015 року сказав, що він проносив згортки ув`язненому ОСОБА_8 , вважаючи, що зможе таким чаином уникнути відповідальності.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , працюючий на посаді старшого оперативного уповноваженого оперативної групи Закарпатської УВП №9, пояснив, що в його підпорядкуванні перебуває двоє оперуповноважених оперативної групи ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . В ході виконання своїх службових обов`язків було отримано оперативну інформацію про те, що молодший інспектор відділу режиму і охорони УВП ОСОБА_5 може бути причетним до проносу на територію установи заборонених речей, предметів. Кому саме такої інформацією не володів. Крім того пояснив, що оперативно розшукова справа не заводилась. Так, 24 липня 2015 року ОСОБА_5 мав приступити до виконання своїх обов`язків о 18 год. 30 хв. До Закарпатської УВП №9 ОСОБА_5 прибув десь о 17 год. 50 хв. Зайшовши в будівлю Закарпатської УВП №9, ОСОБА_5 на КПП здав свій мобільний телефон, пред`явив службове посвідчення, а також назвав номер своєї перепустки.

Коли ОСОБА_5 перетнув КПП, знаходився на режимній території, поряд з КПП, ним, в присутності оперуповноваженого ОГ УПВ №9 ОСОБА_7 , було проведено згідно встановленого порядку поверхневий огляд ОСОБА_5 , в ході якого заборонених речей і предметів виявлено не було. Після цього, оперуповноваженим ОСОБА_7 , в його присутності, було запропоновано ОСОБА_5 пройти спільно з ними до службового приміщення оперативної групи.

В службовому приміщенні оперативної групи, він та ОСОБА_7 повідомили ОСОБА_5 , що є інформація про те, що він має при собі заборонені речі, предмети і що маємо намір провести більш детальний його огляд. На це, ОСОБА_5 усвідомлюючи безвихідність ситуації, піднявшись зі стільця, витягнув із своєї натільної білизни поліетиленові згортки.

Після цього, про дану подію було інформовано старшого прокурора з питань нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи, було інформовано Ужгородський МВ УМВС. На місце події прибув слідчий прокуратури, який провів огляд місця події, в ході чого було вилучено наявні у ОСОБА_5 пакети з речовиною рослинного походження. Пізніше з`ясувалося, що наявна у ОСОБА_5 речовина рослинного походження була канабісом, вагою десь 14 г.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , працюючий оперуповноваженим оперативної групи Закарпатської УВП №9, пояснив, що керівником оперативної групи є старший оперативний уповноважений ОСОБА_6 , крім нього та ОСОБА_6 , співробітником ОГ Закарпатської УВП №9 також являється оперуповноважений ОСОБА_7 .

23 липня 2015 року ним та іншими співробітниками оперативної групи УВП було отримано оперативну інформацію про те, що молодший інспектор відділу режиму і охорони ОСОБА_5 може бути причетним до проносу на територію установи заборонених речей, предметів. Джерело отримання вказаної інформації розголосити не може. 24 липня 2014 року ОСОБА_5 мав приступити до виконання своїх обов`язків о 18 год. 30 хв. Свідок пояснив, що теж повинен був бути поряд з КПП, однак, отримав інше службове завдання.

Як вже пізніше дізнався, при прибутті ОСОБА_5 на роботу до УВП, старшим оперуповноваженим ОСОБА_6 в присутності оперуповноваженого ОСОБА_7 було проведено поверхневий огляд ОСОБА_5 , в ході чого заборонених предметів і речей виявлено не було. Особисто до службового приміщення оперативної групи прибув уже коли там знаходився ОСОБА_5 . Зайшовши до службового приміщення оперативної групи, побачив, що на сейфі, на білому аркуші паперу знаходяться два поліетиленові згортки. В присутності свідка, ОСОБА_5 пояснив, що виявлені в нього згортки він проносив ув`язненому ОСОБА_8 .

Після цього, про дану подію старшим оперуповноваженим ОГ УВП ОСОБА_6 було інформовано зонального прокурора. Далі, на місце події прибув слідчий прокуратури, який з участю експерта провів огляд місця події, в ході чого було вилучено наявні у ОСОБА_5 пакети з речовиною рослинного походження. При проведенні огляду місця події, за вказівкою слідчого прокуратури про зазначену подію було інформовано Ужгородський МВ УМВС і на місце прибула слідчо-оперативна група. Наступного дня з`ясувалося, що у виявлених у ОСОБА_5 поліетиленових згортках містилася наркотична речовина рослинного походження - канабіс, вагою десь 14 г.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , працюючий на посаді виконуючого обов`язки начальника Закарпатської УВП №9, пояснив, що за основною посадою він є заступник начальника Закарпатської УВП №9 із соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими.

ОСОБА_5 з липня 2012 року обіймає посаду молодшого інспектора другої категорії відділу режиму і охорони Закарпатської УВП №9. За посадою ОСОБА_5 являється працівником правоохоронного органу. У Закарпатській УВП №9 діє спеціальний контрольно-пропускний режим, спрямований на перешкоджанню втечі, вільному пересуванню засуджених і ув`язнених, а також перешкоджанню потрапляння в розпорядження вказаного контингенту заборонених речей і предметів. Із особовим складом, в тому числі ОСОБА_5 систематично проводилися інструктажі, заняття, де в тому числі роз`яснювався обов`язок співробітників перешкоджати потраплянню на територію установи та до ув`язнених заборонених предметів, речей.

24 липня 2015 року він від старшого оперуповноваженого ОСОБА_6 , близько 18 години, дізнався, що ними було викрито молодшого інспектора відділу режиму і охорони ОСОБА_5 в тому, що він на режимну територію установи, шляхом приховування у предметах одежі, проніс два поліетиленові згортки із речовиною рослинного походження, зеленого кольору, візуально схожу на наркотичну речовину.

На момент інформування його про даний факт, ОСОБА_5 уже знаходився в службовому приміщенні співробітників оперативної групи, де він після його викриття у вчиненому, надав вказані згортки працівникам оперативної групи. Станом на цей час ОСОБА_5 давав пояснення, у вчинених протиправних діях зізнався.

Свідок пояснив, що йому стало відомо про даний факт, однак для чого ОСОБА_5 проніс два поліетиленові згортки із речовиною рослинного походження, зеленого кольору, візуально схожу на наркотичну речовину йому не казав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , працюючий, старшим інспектором із озброєння відділу режиму і охорони Закарпатської УВП №9, пояснив, що у відповідності до добового наказу чергування по Закарпатській УВП №9 він був призначеним відповідальним по установі з 24 на 25 липня 2015 року. В його обов`язки як відповідального входило ведення контролю за станом виконання обов`язків молодшими інспекторами, контроль за несенням ними служби, інформування керівництва про надзвичайні події, що трапилися в межах установи.

24 липня 2015 року, близько 18 години, він дізнався, що після перетину молодшим інспектором ОСОБА_12 контрольно-пропускного пункту установи, у нього, співробітниками оперативної групи було виявлено два згортки із речовиною рослинного походження, зеленого кольору, схожу на наркотичну. Більше по суті нічого не може повідомити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 працюючий, старшим по корпусному відділенню, молодшим інспектором першої категорії відділу режиму і охорони Закарпатської УВП №9 , пояснив, що протягом липня 2015 року, молодший інспектор відділу режиму і охорони ОСОБА_5 , під час несення служби, був в його безпосередньому підпорядкування.

Під час несення служби ОСОБА_5 зарекомендував себе досить з непоганої сторони, серйозних порушень службової дисципліни не допускав. ОСОБА_5 часто скаржився стосовно наявності в нього особистих неприємностей, пов`язаних із хворобою батька. У вільний від служби час, ОСОБА_5 працював на різних підсобних роботах.

Згідно показів свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що 24 липня 2015 року, близько 18 години, він дізнався, що після перетину молодшим інспектором ОСОБА_12 контрольно-пропускного пункту установи, у нього, співробітниками оперативної групи було виявлено два згортки із речовиною рослинного походження, зеленого кольору, схожу на наркотичну. Крім того, пояснив, що молодші інспектори мають змогу спілкуватись з ув`язненими. Більше по суті нічого не може повідомити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 працюючий, оперуповноваженим оперативної групи Закарпатської УВП №9 пояснив, що керівником оперативної групи є старший оперуповноважений ОСОБА_6 .

Крім нього та ОСОБА_6 , співробітником ОГ Закарпатської УВП №9 також являється оперуповноважений ОСОБА_9 . 23 липня 2015 року ним та іншими співробітниками оперативної групи УВП було отримано оперативну інформацію про те, що молодший інспектор відділу режиму і охорони ОСОБА_5 може бути причетним до проносу на територію установи заборонених речей, предметів. Джерело отримання вказаної інформації розголосити не може.

Так, 24 липня 2015 року ОСОБА_5 мав приступити до виконання своїх обов`язків о 18 год. 30 хв. До Закарпатської УВП №9 ОСОБА_5 прибув десь о 17 год. 50 хв. Зайшовши в будівлю Закарпатської УВП №9, ОСОБА_5 на КПП здав свій мобільний телефон, пред`явив службове посвідчення, а також назвав номер своєї перепустки.

Коли ОСОБА_5 перетнув КПП, знаходився на режимній території, поряд з КПП, старшим оперуповноважений ОГ ОСОБА_6 , в його присутності, було проведено згідно встановленого порядку поверхневий огляд ОСОБА_5 , в ході якого заборонених речей і предметів виявлено не було. Після цього, було запропоновано ОСОБА_5 пройти спільно з ними до службового приміщення оперативної групи.

В службовому приміщенні оперативної групи, він та ОСОБА_6 поставили ОСОБА_5 до відому, що в них є оперативна інформація про те, що він має при собі заборонені речі, предмети і що маємо намір провести більш детальний його огляд.

На це, ОСОБА_5 усвідомлюючи безвихідність ситуації, піднявшись зі стільця, витягнув із своєї натільної білизни поліетиленові згортки.

Після цього, про дану подію було інформовано старшого прокурора з питань нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи, було інформовано Ужгородський МВ УМВС. На місце події прибув слідчий прокуратури, який провів огляд місця події, в ході чого було вилучено наявні у ОСОБА_5 пакети з речовиною рослинного походження. Пізніше з`ясувалося, що наявна у ОСОБА_5 речовина рослинного походження була канабісом, вагою десь 14 г. В присутності свідка, ОСОБА_5 в усній формі пояснив, що виявлені в нього згортки він проносив ув`язненому ОСОБА_8 .

Після цього, про дану подію старшим оперуповноваженим ОГ УВП ОСОБА_6 було інформовано зонального прокурора. Далі, на місце події прибув слідчий прокуратури, який з участю експерта провів огляд місця події, в ході чого було вилучено наявні у ОСОБА_5 пакети з речовиною рослинного походження.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 працююча, молодшим інспектором другої категорії відділу режиму і охорони Закарпатської УВП №9 , пояснила, що впродовж липня 2015 року, як молодший інспектор відділу режиму і охорони була задіяна до виконання обов`язків на контрольно-пропускному пункті при вході до Закарпатської УВП №9.

Згідно встановленого порядку, всі особи, в тому числі і співробітники, які заходять на територію установи, повинні пред`явити документ, який посвідчує їх особу, здати мобільні телефони. В подальшому, у осіб, які заходять на територію установи, в тому числі у співробітників, з`ясовує наявність або відсутність заборонених предметів і речей. В разі наявності заборонених речей і предметів, вона вживає заходів щодо перешкоджанню їх потраплянню на територію установи.

24 липня 2015 року була задіяна по виконанню обов`язків на контрольно-пропускному пункті Закарпатської УВП №9. Близько 17 год. 50 хв. до КПП установи підійшов співробітник молодший інспектор ОСОБА_5 , який прибув, щоб заступити на службу. ОСОБА_5 пред`явив своє службове посвідчення та здав мобільний телефон. На її запитання до ОСОБА_5 , чи має він при собі заборонені речі або предмети, від останнього отримала відповідь, що він таких речей і предметів не має. Після цього, пропустила ОСОБА_5 на територію Закарпатської УВП №9. Пізніше дізналася, що співробітниками оперативної групи було викрито ОСОБА_5 в тому, що він шляхом приховування від контролю, проніс на територію установи два згортки з речовиною рослинного походження, схожу на наркотичну.

У відповідності до наказу виконувача обов`язки начальника Закарпатської установи виконання покарань №9 відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області від 11 липня 2012 року №140 о/с, ОСОБА_5 призначено на посаду молодшого інспектора другої категорії відділу режиму і охорони зазначеної установи.

На займаній посаді ОСОБА_5 було присвоєно спеціальне звання сержанта внутрішньої служби.

Згідно функціональних обов`язків, на посаді молодшого інспектора другої категорії відділу режиму і охорони Закарпатської УВП №9 відділу ДПтСУ в Закарпатській області, ОСОБА_5 був зобов`язаним: вживати необхідні заходи по попередженню втечі ув`язнених з камер, що ним охороняються, запобігати вчиненню інших злочинів; стежити за виконанням ув`язненими встановленого порядку і режиму їх утримання, а також доповідати про всі виявлені порушення; здійснювати нагляд і спостереження за поведінкою осіб, які утримуються в камерах; забезпечувати встановлений режим утримання в установі ув`язнених тощо.

На вказаній вище посаді, ОСОБА_5 заборонялося вступати в позаслужбові стосунки з ув`язненими.

Відповідно до пунктів 6, 10, 12, 14 ст.18 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року, ОСОБА_5 як службова особа Закарпатської УВП №9 був зобов`язаним: забезпечувати правопорядок, додержання вимог режиму, Правил внутрішнього розпорядку в установі виконання покарань і на прилеглій до неї території та вимагати від засуджених і осіб, узятих під варту, інших осіб, виконання ними установлених обов`язків; запобігати вчиненню злочинів та дисциплінарних проступків в установі виконання покарань; виявляти, припиняти, розкривати злочини, вчинені в установі виконання покарань; виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню злочинів і порушень режиму в установі виконання покарань, вживати в межах своїх повноважень заходів до їх усунення.

Згідно з ч.4 ст.107 Кримінально-виконавчого кодексу України від 11 липня 2003 року, засудженим забороняється придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання.

Наркотичні засоби, відповідно до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29 грудня 2014 № 2186/5, входять до переліку предметів, виробів і речовин, зберігання і вживання яких заборонено.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», до правоохоронних органів, крім інших, відносяться органи і установи виконання покарань.

Відповідно до висновку експерта №18/411 від 25 липня 2015 року, у виявлених в ОСОБА_5 24 липня 2015 року двох згортках містилися подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору, що мають ботанічні ознаки рослини коноплі, містять тетрагідроканабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом (марихуаною), маса якого в перерахунку на суху речовину становить 14,4775 грамів.

Як вбачається із обвинувального акту, пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 307 КК України.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що органами досудового слідства невірно кваліфіковані дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.307 КК України та вважає за необхідне перекваліфікувати його дії на ч.1 ст.309 КК України з наступних підстав.

Суд вважає недоведеним той факт, що обвинувачений незаконно придбав та зберігав наркотичні засоби та передавав у місця позбавлення волі, за попередньою змовою групою осіб саме з метою збуту, оскільки вказане спростовується поясненнями обвинуваченого та свідків допитаних в судовому засіданні.

Факультативною ознакою суб`єктивної сторони даного складу злочину є мета, яка впливає на кваліфікацію злочину (чи був умисел на збут, чи було просто зберігання), у зв`язку з чим, в разі відсутності в справі переконливих даних про те, що особа займалася збутом наркотичних засобів іншим особам, суд вправі перекваліфікувати дії обвинуваченого за ч.1 ст.309 КК України, так як органами досудового розслідування та в судовому засіданні жодного факту збуту або вступу в позаслужбові стосунки з невстановленим слідством ув`язненим, з яким би, ОСОБА_5 досягнув домовленості про передачу шляхом переміщення до установи наркотичного засобу встановлено не було, а тому сама по собі кількість наркотичного засобу, який було вилучено, - не може вказувати на мету збуту.

Допитані в судовому засіданні свідки, не підтверджують достовірно факту збуту безпосередньо обвинуваченим ОСОБА_5 , наркотичного засобу іншим особам або увязненим, або, що ОСОБА_5 вступив в позаслужбові стосунки з невстановленим слідством ув`язненим, з яким би, ОСОБА_5 досягнув домовленості про передачу шляхом переміщення до установи наркотичного засобу, не навели жодного факту про те, що їм відомі факти того, що ОСОБА_5 , збував наркотичні засоби будь-кому з інших осіб, або ув`язненим, тобто, відсутня обов`язкова ознака суб`єктивної сторони даного складу злочину - мета, яка впливає на кваліфікацію злочину-умисел на збут та власне збут наркотичного засобу іншим особам.

Положеннями ч.3 ст.17 КПК України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Таким чином, не встановлено об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених відповідно до ч.2 ст.307 КК України, що його вчинення інкриміноване ОСОБА_5 . Таким чином, обвинувачення ґрунтується на припущеннях.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Разом з тим, згідно із ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

На переконання суду органи досудового слідства належним чином не дотримались цих вимог закону й не надали суду переконливих доказів незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів та передачі кому-небудь у місця позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб з метою збуту, відтак, належних та допустимих доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 , як зазначено в обвинувальному акті, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України в ході судового розгляду обвинувачення у цій його частині свого підтвердження не знайшло.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на вищенаведене, дії обвинуваченого потрібно кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, розміри вилученого канабісу є невиликим та становить 14,4775 грамів, про що зазначено в «Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», яка затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 року №188, а умисел на збут та передачі кому-небудь у місця позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб з метою збуту наркотичного засобу стороною обвинувачення в ході розгляду справи не доведено. Тим більш дана кваліфікація (ч.1 ст. 309 КК України) покращує становище обвинуваченого.

При призначенні покарання, суд, згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, в силу ст.12 КК України - даний злочин є середньої тяжкості.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року зі змінами від 06.11.2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З урахуванням всіх обставин у провадженні, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України у вигляді арешту, оскільки злочин є середньої тяжкості, підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, так як прийшов до твердого переконання, що його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Речові докази в кримінальному провадженні: наркотичні засоби, необхідно знищити після вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати у кримінально провадженні за проведення експертизи, потрібно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, за кваліфікуючими ознаками зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для самої себе та третіх осіб використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним та громадським інтересам.

Аналізуючи дослідженні докази суд приходить до таких висновків.

Так, відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст.91, 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Згідно ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Згідно ст. 279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Судом були досліджені всі надані прокурором докази на підтвердження інкримінованого ОСОБА_5 обвинувачення, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

З огляду на положення ч.3 ст.3 КК України злочинність діяння - це віднесення певного суспільно небезпечного діяння до злочинів, яке здійснюється законодавцем шляхом описання ознак такого діяння в законі про кримінальну відповідальність.

Відповідальність за статтею 364 КК України настає у випадку зловживання владою або службовим становищем, за наявності трьох спеціальних ознак в їх сукупності: 1) використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби; 2) вчинення такого діяння з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної чи юридичної особи; 3) заподіяння такими діями істотної шкоди чи тяжких наслідків охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

Після внесення змін до ст.364 КК України згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» від 21 лютого 2014 року №746-VII, які набрали чинності 28 лютого 2014 року, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби є злочином лише якщо воно вчинене з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до примітки ст.364-1 КК України під неправомірною вигодою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Отже, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби в інтересах, відмінних від інтересів одержання неправомірної вигоди, за загальним правилом, відтепер не є кримінально-караним діянням.

ОСОБА_5 інкримінується скоєння цього кримінального правопорушення у вигляді зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для самої себе та третіх осіб використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним та громадським інтересам.

Проте, в обвинуваченні не зазначено, яка саме неправомірна вигода та для якої саме третьої особи передбачалась.

Крім того, в диспозиції ст.364 КК України , яка набула чинності 28.02.2014 року , зловживання владою або службовим становищем в інтересах третіх осіб відсутнє. Законом визначено необхідність встановлення мети одержання будь-якої неправомірної вигоди особою для самої себе чи іншої фізичної чи юридичної особи.

В судовому засіданні на підставі досліджених всіх обставин, допиту свідків, об`єктивних доказів того, що ОСОБА_5 , будучи службовою особою правоохоронного органу, в ході виконання своїх службових обов`язків молодшого інспектора другої категорії відділу режиму і охорони Закарпатської УВП №9, яка являється місцем позбавлення волі, в період липня 2015 року, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, зловживаючи службовим становищем, діючи з корисливих мотивів та в інтересах третіх осіб, вступив в позаслужбові стосунки з невстановленим слідством ув`язненим, з яким, ОСОБА_5 досягнув домовленості про передачу шляхом переміщення до установи наркотичного засобу, з використанням свого службового становища, не встановлено, а також не встановлено, що ОСОБА_5 діяв з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи в інтересах третіх осіб.

Відповідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Суд не може вийти за межі предявленого обвинувачення. Ознаки зловживання владою, визначені у диспозиції ст. 364 КК України відрізняються від диспозиції даної статті, викладеної у обвинувальному акті. Самостійно сформулювати нове обвинувачення суд не має правових підстав.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання сторони обвинувачення як на доказ пояснення ОСОБА_5 від 24.07.2015 року, згідно якого він під час досудового розслідування визнавав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на захист від обвинувачення та на правову допомогу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі „Гриненко проти України" (№ 33627/06) від 15.11.2012 року зазначається, що використання визнавальних показів, отриманих у відсутності адвоката (в тому числі у відсутності адвоката, вибраного за власним бажанням) для обґрунтування засудження, порушує право на захист.

У ч. 2 ст. 3 Конституції України головним обов"язком держави проголошено утвердження та забезпечення прав і свобод людини, а отже, правоохоронні органи та суд при встановленні істини під час розслідування і розгляду кримінальної справи зобов"язані дотримуватись гарантій прав і свобод людини і громадянина, закріплених в основному Законі України, інших законах, прийнятих на виконання приписів Конституції України. Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так рішення Європейського суду з прав людини у справі „Боротюк проти України" (остаточне рішення від 16.03.2011 року, заява №33379/04) у пункті 79 якого зазначено: „79. Суд підкреслює, що, хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист захисником, офіційно призначеним в разі такої необхідності, не є абсолютним, воно становить одну з основоположних ознак справедливого судового розгляду (див. згадане рішення у справі «Пуатрімоль проти Франції», п. 34). Як правило, підозрюваному має бути надано можливість скористатися послугами захисника з моменту першого допиту міліцією, якщо в світлі обставин конкретної справи немає переконливих підстав для обмеження цього права. Право на захист буде, в принципі, непоправно порушено, якщо при засудженні особи судом використовуватимуться визнавальні показання, отримані під час допиту за відсутності доступу до захисника (див. рішення від 27 листопада 2008 р. у справі «Сальдуз проти Туреччини» (Salduz v. Turkey) [ВП], заява № 36391/02, п. 55).

Аналогічні доводи викладено також у п. 49 рішення Європейського суду з прав людини за результатом розгляду справи „Леонід Лазаренко проти України" (остаточне рішення від 28.01.2011 року, заява № 22313/04). У п. 50 даного рішення також зазначено: 50. Суд завжди вважав доступ до захисника на ранніх стадіях провадження процесуальною гарантією права не свідчити проти себе та основоположною гарантією від поганого поводження зазначаючи про особливу вразливість обвинуваченого на ранніх стадіях провадження, коли він стикається зі стресом самої ситуації і все складнішими нормами кримінального і кримінально-процесуального законодавства. Будь-які вийнятки щодо реалізації цього права повинні бути чітко обумовлені, а їх застосування суворо обмежене в часі.

Як зазначив у своєму рішенні по справі Чопенко проти України (Chopenko v. Ukraine, №17735/06, рішення від 15 січня 2015 року) Європейський суд з прав людини,- право на захист як таке буде непоправно порушено, якщо визнавальні покази, отримані від особи під час допиту правоохоронними органами за відсутності захисника, використовуватимуться з метою її засудження.

У рішенні в справі «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року Європейський суд з прав людини зосередив увагу на тому, що «як правило, вже на початку поліцейських допитів обвинуваченому має надаватися можливість користуватися допомогою захисника. Право захисту буде в принципі непоправно порушено, якщо при засудженні його судом використовуватимуться викривальні показання, отримані під час допиту без присутності захисника».

Вищезазначені принципи права на захист і права не свідчити проти себе відповідають загальновизнаним міжнародним стандартам прав людини, які є основними складовими концепції справедливого судового розгляду та раціональна суть яких пов"язана, зокрема, із захистом обвинуваченого від свавільного тиску з боку правоохоронних органів.

Частиною 3 ст. 17 КПК України передбачено, що підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

При цьому, жодним з поданих суду стороною обвинувачення доказів, не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_5 зловживаючи службовим становищем, тобто умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для самого себе та інших осіб використовував, будучи службовою особою службове становище всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним та громадським інтересам за обставин пред`явлених обвинуваченням.

Таким чином, суд вважає, що дослідженими доказами не встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив дії, які б давали підстави твердити про наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 ч.1 КК України.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду суду не надано, тому на підставі викладеного, суд вважає, що в ході судового розгляду не доведено вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку " вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Враховуючи, що судом не був досліджений жоден доказ, який доводить вину обвинуваченого поза розумним сумнівом, в межах пред`явленого обвинувачення, суд усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_5 тлумачить на його користь, та вважає необхідним обвинуваченого виправдати в зв`язку з недоведеністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2015 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк застосованого запобіжного заходу - тримання під вартою до 11 листопада 2015 року.

Вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, керуючись ст.ст. 177 , 178, 181, 194 КПК України , враховуючи, що обвинувачений має постійне місце проживання, має батька інваліда другої групи, наявність родинних зв`язків по місцю проживання, майновий стан - непрацює, перебування його під вартою з 24 липня 2015 року по даний час, позитивні характеристики, суд приходить до висновку змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 337, 370, 373, 374, 375 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого за ст. 309 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на два місяці.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 ч.1 КК України та виправдати за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_5 на корсить держави судові витрати по справі в розмірі 306,90 грн. за проведення НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області судово-хімічної експертизи наркотичних засобів.

Речові докази: суху подрібнену речовину рослинного походження, зеленого кольору загальною вагою 14,4775 г. (марихуана) знищити, мобільний телефон «Самсунг» та дві сім картки повернути ОСОБА_5 .

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1