печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури м. Києва, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :
02.04.2015 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною скаргою в порядку ст.303 КПК України не бездіяльність уповноважених осіб прокуратури м. Києва, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про можливе вчинення адміністрацією Київського СІЗО № 13 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ст.ст. 365, 367 КК України.

Зважаючи на те, що станом на день звернення до суду, вимоги ч. 4 ст. 214 КПК України, якими на прокурора покладено обов`язок прийняти та зареєструвати заяву чи повідомлення про злочин, уповноваженими особами прокуратури м. Києва не виконані, відомості по його заяві про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, просить зобов`язати уповноважених осіб прокуратури м. Києва внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, посилаючись на викладені в ній доводи, просив скаргу задовольнити.

Представник прокуратури м. Києва у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлявся слідчим суддею у відповідності до ст. 135 КПК України. Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України неявка прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

05.08.2015, 11.08.2015 заступник начальника відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 подав через канцелярію суду письмові заперечення на скаргу ОСОБА_3 та доповнення до них.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку учасників судового провадження, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 подав на адресу прокуратури м. Києва заяву про можливе вчинення адміністрацією Київського СІЗО № 13 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ст.ст. 365, 367 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином, реєстрації в ЄРДР підлягають лише ті заяви чи повідомленні, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Листом за підписом заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 від 16.03.2015 р. № 15/1-19665-14 ОСОБА_3 повідомлено, що підстави для внесення відомостей за поданим ним зверненням до ЄРДР відсутні, оскільки останнє не містить достатніх даних, які б свідчили про наявність в діях співробітників міліції ознак вчинення кримінального правопорушення, які охоплюються поняттям злочину, визначеним ст. 11 КК України.

Виходячи зі змісту ст.214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленні, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Аналізуючи зміст заяви ОСОБА_3 , що надійшла на адресу прокуратури м. Києва, про вчинення на думку заявника адміністрацією Київського СІЗО № 13 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ст.ст. 365, 367 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, що вона містить загальні відомості та суб`єктивну оцінку дій адміністрації Київського СІЗО № 13 і не містить викладу обставин про вчинення злочинів, в ній наводяться виключно міркування та припущення щодо протиправності дій адміністрації Київського СІЗО № 13.

Тому, незважаючи на те, що подана ОСОБА_3 до прокуратури м. Києва заява названа як «заява про злочин», остання за своїм змістом та суттю, всупереч п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України не є повідомленням про злочин, оскільки не містить обставин про вчинене кримінальне правопорушення та об`єктивних даних, що свідчать про ознаки злочину.

Основним завданням суду при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Судом при розгляді даної скарги не встановлено порушення прокуратурою м. Києва будь-яких прав ОСОБА_6 і за таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури м. Києва, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1