У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_7,
суддів ОСОБА_8 і ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні у місті Києві 21 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 6 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову від 24 квітня 2014 року заступника начальника СВ Попільнянського РВУ МВС України в Житомирській області ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_4 про її неправомірні дії з приміщенням кафе «Літнє» в смт Попільня.

Апеляційний суд Житомирської області ухвалою від 18 серпня 2015 року зазначену ухвалу слідчого судді залишив без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

ОСОБА_4 оскаржив вказане рішення суду апеляційної інстанції у касаційному порядку.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 9 вересня 2015 року, посилаючись на частину 4 статті 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на тій підставі, що ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

У заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України ОСОБА_4 посилається на те, що оскаржуване ним рішення суду апеляційної інстанції є таким, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому суду касаційної інстанції належало застосувати норму пункту 2 частини 1 статті 424 КПК і розглянути його касаційну скаргу на це рішення у загальному порядку, а не застосовувати положення частини 4 статті 424 КПК і відмовляти у відкритті касаційного провадження. При цьому ОСОБА_4 вказує на неоднакове застосування судом норм кримінального процесуального закону, а саме пункту 2 частини 1 статті 424 КПК, та на підставі пункту 2 частини 1 статті 445 КПК просить Верховний Суд України скасувати зазначену ухвалу касаційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

На підтвердження неоднаковості застосування судом касаційної інстанції норми процесуального права, що зумовило ухвалення різних за містом судових рішень, ОСОБА_4 долучив до заяви взяту з Реєстру судових рішень копію ухали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2015 року щодо ОСОБА 4.

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження відсутні.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Стаття 445 КПК встановлює вичерпний перелік підстав такого перегляду, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 446 КПК Верховний Суд України здійснює перегляд судових рішень з підстав, передбачених статтею 445 КПК, після їх перегляду в касаційному порядку.

Як видно зі змісту оскаржуваної ОСОБА_4 ухвали касаційного суду від 9 вересня 2015 року, йому було відмовлено у відкритті касаційного провадження, оскільки згідно з вимогами частини 2 статті 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК, а такий випадок визначено у частині 4 статті 424 КПК, за положеннями якої ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають. У звязку з цим визнано, що подана касаційна скарга ОСОБА_4 не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Тобто оскаржувані заявником судові рішення у касаційному порядку не переглядались.

Також із долученого ОСОБА_4 до заяви судового рішення - копії ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2015 року, яке надано заявником для порівняння і підтвердження неоднакового застосування касаційним судом норм права, вбачається, що у цій справі суд касаційної інстанції відмовив у відкритті касаційного провадження, оскільки встановив, що оскаржувані рішення, які не стосувалися дій і рішень слідчого судді, не є такими, що перешкоджають провадженню у справі, а тому була застосована норма частини 2 статті 424 КПК.

Тобто наведене заявником судове рішення не є підтвердженням неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Інших судових рішень заявником не надано.

Тому подану ОСОБА_4 заяву не можна визнати обгрунтованою і такою, що підлягає допуску до розгляду Верховним Судом України.

З огляду на викладене, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України не вбачає підстав для допуску справи за заявою ОСОБА_4 до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 444, 445, 446, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити ОСОБА_4 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9