Справа № 367/7053/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1094/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 12.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
«12» жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши в місті Києві апеляційні скарги заступника прокурора Київської області ОСОБА_11 , обвинуваченого та його захисника ОСОБА_12 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 24 липня 2015 року, за яким

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпеня Київської області, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.05.2009 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк 2 роки,

- 23.04.2014 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк 2 роки,

засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 2 роки, за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, за ч. 3 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 6 років, за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 5 років, за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 4 (п`ять) - (так вказано у вироку) років. На підставі ст. 70 КК України призначено ОСОБА_14 покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, у виді позбавлення волі строком 8 років. На підставі ст. 71 КК України призначено ОСОБА_14 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 23.04.2014, у виді позбавлення волі строком 9 років.

Колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком, ОСОБА_14 , будучи раніше судимим за злочини у сфері обігу наркотичних речовин, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та вчинив нові умисні злочини за наступних обставин.

Так, 08.08.2014 близько 11.38 год. ОСОБА_14 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, зайшов до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", який знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Ленінградська, 6-А, звідки таємно викрав велосипед марки "Comanche", вартістю 1500,00 грн. З викраденим майном ОСОБА_14 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду у розмірі 1500,00 грн.

12.09.2014, близько 03.18 год. ОСОБА_14 повторно, маючи намір на заволодіння чужим майном, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належний ОСОБА_16 візок з котушкою, укомплектований шлангом для поливу, вартістю 2000,00 грн. З викраденим майном ОСОБА_17 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_16 матеріальну шкоду у розмірі 2000,00 грн.

Крім того, 29.09.2014, близько 11.00 год. ОСОБА_14 повторно, маючи намір на заволодіння чужим майном, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де шляхом відкриття металевих дверей, проник до приміщення гаражу, звідки викрав належний ОСОБА_18 шуруповерт марки "Makita", вартістю 700,00 грн. та автомобільну рацію, вартістю 200,00 грн., на загальну суму 900,00 грн., та при виході з гаража був затриманий донькою потерпілого ОСОБА_19 . Однак, продовжуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, вирвався від ОСОБА_19 та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду у розмірі 900,00 грн.

Крім того, 05.10.2014, близько 15.00 год. ОСОБА_14 повторно, маючи намір на заволодіння чужим майном, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки відкрито викрав належний ОСОБА_20 велосипед марки "Ардіс", вартістю 500,00 грн. та побачивши, що власник викраденого велосипеду намагається його спинити, сів на вказаний вище велосипед та почав тікати, виконавши при цьому всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було завершено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був наздогнаний та затриманий ОСОБА_20 .

Крім того, 12.10.2014, близько 16.38 год. ОСОБА_14 повторно, маючи намір на заволодіння чужим майном, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав належний ОСОБА_21 велосипед марки "Ардіс", вартістю 1000,00 грн. З викраденим майном ОСОБА_14 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_21 матеріальну шкоду у розмірі 1000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_14 13.10.2014, близько 12.05 год. повторно, маючи намір на заволодіння чужим майном, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав належний ОСОБА_22 шуруповерт марки "Bosch", вартістю 1500,00 грн. З викраденим майном ОСОБА_14 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_22 матеріальну шкоду у розмірі 1500,00 грн.

Не погоджуючись з даним вироком, прокурором, захисником та обвинуваченим подано апеляційні скарги, в яких вони просять:

- прокурор: «вирок змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність. Виключити із резолютивної частини вироку призначене покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі та за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Вважати ОСОБА_23 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України вважати призначеним ОСОБА_14 покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, у виді позбавлення волі строком 8 років. На підставі ст. 71 КК України вважати призначеним ОСОБА_14 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 23.04.2014, у виді позбавлення волі строком 9 років». В обґрунтування цього він вказує, що судом, всупереч вимогам Закону, неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, оскільки за ч. 3 ст. 185 КК України тричі призначено покарання.

- захисник: «вирок частково скасувати і в частині обвинувачення за ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України закрити кримінальне провадження. Змінити вирок в частині в частині зміни правової кваліфікації кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України. Змінити вирок в частині пом`якшення призначеного покарання». В обґрунтування цього він вказує, що «рішення, прийняте в результаті тлумачення непереборних сумнівів на користь підозрюваного, обвинуваченого має таке ж значення і породжує таки ж юридичні наслідки, як коли б воно ґрунтувалося на однозначно доведеній невинуватості цієї особи. З погляду юридичного значення недоведена винуватість рівнозначна доведеній невинуватості». З огляду на наведене, адвокат вважає, що вина його підзахисного за епізодами від 12.09.2014 року з потерпілим ОСОБА_16 , від 12.10.2014 року з потерпілою ОСОБА_21 , 29.09.2014 року з потерпілим ОСОБА_18 та 5.10.2014 року з потерпілим ОСОБА_20 «не доказана, так як вона ґрунтується на доказах, які викликають сумнів і безпосередньо не вказують на вчинення злочину саме підзахисним». Крім того, автор вважає вирок занадто суворим. Мотивуючи це, адвокат наводить зміст ч. 1 ст. 50 КК України, рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року та ч. 1 ст. 408 КПК України.

- обвинувачений: вирок скасувати у зв`язку з неповнотою та однобічністю як досудового, так і судового слідства. Суд, на його думку, проявив упередженість, оскільки застосував при призначенні остаточного покарання часткове складання призначених покарань.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, потерпілого, який вважав вирок справедливим, виступи обвинуваченого та його захисника, яки наполягали на задоволенні їх скарг, звернення ОСОБА_24 до суду в судових дебатах та з останнім словом, апеляційний суд, обговоривши доводи скарг, та вивчивши матеріали кримінального провадження, знаходить вирок законним та обґрунтованим, виходячи при цьому з наступного.

Висновки суду 1-ї інстанції про доведеність вини обвинуваченого ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, яки достатньо викладені у вироку, та їм дана належна оцінка.

Так, в основу вироку покладені покази самого обвинуваченого, який в частково визнав свою вину, та показав яким саме чином він заволодів майном потерпілих. При цьому він в судовому засіданні апеляційного суду заявив, що скоєння крадіжок це його спосіб життя. Крім того, він не визнає вину у вчиненні злочину по вул. Гагаріна, та відмовляється від визнання вини по епізоду по АДРЕСА_1 . ОСОБА_14 заявив, що свідок ОСОБА_19 не намагалась його затримати, він її не бачив, однак не заперечує, що викрав шуруповерт, однак не брав авторацію.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини, у судовому засіданні суду 1-ї інстанції, та під час апеляційного розгляду кримінального провадження в повному обсязі була доведена винність ОСОБА_14 у скоєнні інкримінованих йому злочинних дій, так, як вони описані у мотивувальній частині вироку.

Судом 1-ї інстанції ретельно були допитані потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_22 , яки детально розповіли про викрадення у них ОСОБА_14 речей та майна, та повідомили суд про джерело своєї обізнаності щодо винуватої особи.

Так, потерпілий ОСОБА_18 , як в місцевому, так і в апеляційному суді заявив, що йому відомо зі слів дочки ОСОБА_19 , що вона намагалась затримати обвинуваченого, коли він заліз у гараж, та забрав шуруповерт і автомобільну рацію. Вони викликали працівників міліції, яким дочка розповіла що саме ОСОБА_14 , якого вона добре знала, забрав їх майно, а коли вона схопила його за плече, він вдарив її коробкою з шуруповертом та втік. Наступного дня мати обвинуваченого повернула викрадене, підкинула під двері разом з запискою. Крім того, потерпілий ОСОБА_18 суду пояснив, що ОСОБА_14 він також знає особисто, як людину, яка вживає наркотичні засоби, а для їх придбання скоює крадіжки з прилеглих будинків.

Судом 1-ї інстанції були також заслухані свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , яки дали покази, підтверджуючи доведеність вини ОСОБА_14 , та свідчення який суд ретельно навів у вироку, давши їм в сукупності з іншими доказами належну оцінку.

Перевірено судом і інші докази, отримані процесуальним шляхом під час досудового слідства по даному кримінальному провадженню, а саме протоколи оглядів, пред`явлень для впізнання, слідчих експериментів, та речові докази, яки були вилучені у ОСОБА_14 та впізнані потерпілими.

Належним чином проаналізувавши всі досліджені докази, суд прийшов до вірного висновку про доведеність у повному обсязі вини ОСОБА_14 та кваліфікував їх ч. 1 ст. 185, ч. 3 с. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, допустивши при цьому помилку, навівши юридичну кваліфікацію кожного зі злочинних епізодів, пов`язаних з крадіжками, поєднаними з проникненням у житло, а в подальшому, ще й призначивши декілька разів за ч. 3 ст. 185 КК України покарання.

В цій частині апеляційні скарги слід визнати слушними, та такими, що тягнуть за собою зміну вироку в частині призначеного ОСОБА_14 покарання.

Що ж стосується вимоги адвоката перекваліфікувати дії його підзахисного, пов`язані з відкритим викраденням чужого майна та замахом на грабіж, на ст. 185 КК України, то дана вимога явно суперечить не тільки обставинам справи, але і загальним правилам кримінального права, оскільки дії особи, розпочаті як крадіжка, викриті іншими особами під їх час скоєння, слід кваліфікувати як грабіж (за відсутністю кваліфікуючих ознак інших, більш тяжких, злочинів).

Інші доводи адвоката та обвинуваченого на правильність вироку не впливають, оскільки вони або не ґрунтуються на Законі, або враховані судом 1-ї інстанції.

Призначаючи винному покарання, суд 1-ї інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, в тому числі і дані щодо його судимостей. Крім того, суд обґрунтовано не визнав в якості пом`якшуючої обставини щире каяття, яка в судовому засіданні свого підтвердження не знайшла, оскільки обвинувачений фактично не визнав своєї вини у скоєнні більшості злочинів, які йому інкримінуються. За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_14 характеризується негативно. За цих обставин, врахувавши всі наведені вище фактори, яки впливають на вид та розмір покарання, суд дійшов вірного висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначив йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення саме такого покарання, на переконання суду, буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду 1-ї інстанції, але з урахуванням змін до порядку призначення покарання ОСОБА_14 вважає за необхідне пом`якшити призначене йому остаточне покарання, всупереч вимогам прокурора у скарзі.

Таким чином, керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Київської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги заступника прокурора Київської області ОСОБА_11 , обвинуваченого, та його захисника ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 24 липня 2015 року стосовно ОСОБА_13 змінити в частині призначеного покарання, виклавши резолютивну частину вироку наступним чином:

ОСОБА_13 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185,ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, на підставі яких призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на:

-за ч. 1 ст. 185 КК України 2 (два) роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України 4 (чотири) роки;

-за ч. 3 ст. 186 КК України 6 (шість) років;

-ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_14 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

У відповідності до вимог ст. 71 КК України призначити ОСОБА_14 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання 1 рік - за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 23.04.2014 року, у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

В іншій частині вирок залишити без змін.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ