Справа № 278/3234/15-к
В И Р О К
Іменем України
08 лютого 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000866, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця С. Павлівка Світловодського району Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
13 липня 2015 року близько 14 години 20 хвилин ОСОБА_5 , рухаючись за кермом автомобіля ДАФ (д.н.з. НОМЕР_1 ) з напівпричепом «КОГЕЛЬ» (д.н.з. НОМЕР_2 ) в напрямку м. Житомира по правій смузі руху на 153 км + 980 м автодороги сполученням «Київ-Чоп», поблизу с. Садки Житомирського району в порушення п.п. 13.1, 12.3 Правил дорожнього руху України не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, під час виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, і допустив зіткнення з саморобним напівпричепом (д.н.з. НОМЕР_3 ), який буксирував трактор ХТЗ-3510-03 (д.н.з. НОМЕР_4 ) під керуванням ОСОБА_7 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) водій трактора ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: саден на спині, компресійного перелому I поперекового хребця, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому діянні не визнав та показав, що 13 липня 2015 року він, здійснюючи разове замовлення з перевезення сантехніки, виїхав з м. Львова в напрямку м. Києва на технічно справному автомобілі ДАФ. Рухаючись неподалік м. Житомира в правій полосі зі швидкістю близько 77 км/год, він бачив трактор з напівпричепом, який рухався в попутному напрямку в полосі розгону (гальмування). Коли відстань між його транспортним засобом та трактором становила близько 15 метрів, трактор раптово виїхав на смугу руху автомобіля обвинуваченого. Обвинувачений з метою уникнення зіткнення застосував екстрене гальмування та намагався прийняти вліво, однак через мокре дорожнє покриття не зміг уникнути зіткнення, яке відбулось правою частиною його автомобіля в ліву частину причепа трактора. Внаслідок ДТП трактор відкинуло на смугу розгону (гальмування), обвинувачений прийняв вправо та зупинив свій автомобіль.
Цивільні позови прокурора та потерпілого обвинувачений не визнав.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини в інкримінованому діянні, його винуватість у вчиненні зазначеного діяння підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів.
Зокрема, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 13 липня 2015 року він повертався додому на технічно справному тракторі з напівпричепом, в який було завантажено 3 тони відсіву гравію. Рухався у смузі розгону (гальмування) зі швидкістю 25-30 км/год, маневрів не здійснював. Відчув удар, від якого трактор розвернувся, змістився в ліву сторону та перекинувся. Потерпілий самостійно вибрався із кабіни трактора та піднявся. Відразу після ДТП до нього підбіг обвинувачений, спитав, чи той живий, та просив не викликати міліцію, запевнивши, що його фірма відшкодує всі збитки. На місце ДТП було викликано працівників ДАІ та швидку допомогу, потерпілого було госпіталізовано.
Свідок ОСОБА_9 , оператор АЗС «ВОГ», показав, що він 13 липня 2015 року в обідній час перебував на заправці разом з помічником оператора ОСОБА_10 . Свідок бачив, як по дорозі мимо заправки проїхав трактор, який рухався ближче до правого краю проїзної частини зі швидкістю близько 30-40 км/год, при цьому маневрів трактор не здійснював. За цим трактором проїхали два вантажні автомобілі, які також маневрів не здійснювали, після чого почув звук удару. Після цього підійшов до відбійника між смугами руху та бачив, що внаслідок ДТП трактор перекинувся, вантажний автомобіль стояв попереду трактора.
Свідок ОСОБА_11 , помічник оператора АЗС «ВОГ», показав, що 13 липня 2015 року він в обідній час перебував на заправці разом з оператором Бороденком. Свідок бачив, як по дорозі мимо АЗС проїхав трактор, рухаючись ближче до смуги розгону (гальмування) зі швидкістю близько 20 км/год. За трактором рухались два вантажні автомобілі, один по крайній лівій, інший по правій полосі. Автомобіль, що рухався по крайній лівій смузі руху, здійснив обгін іншого вантажного автомобіля, і в цей момент відбулось зіткнення вантажного автомобіля, що рухався в правій смузі руху, та трактора. Свідок чув звук удару, самого зіткнення не бачив, оскільки огляду заважав вантажний автомобіль, який здійснював обгін іншого вантажного автомобіля. Під час руху трактор маневрів не здійснював. Свідок підійшов до місця ДТП та побачив, що від удару трактор перекинувся, водій трактора стояв біля нього, на його голові та спині були сліди крові. Водій вантажівки, яка зіткнулась з трактором, просив водія трактора не викликати міліцію.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 також підтверджується даними:
- протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.07.2015 зі схемою до нього, під час якого зафіксовано місце ДТП 153 км + 980 м автодороги «Київ-Чоп», стан дорожнього покриття вологе, зафіксовано розташування автомобіля ДАФ, трактора та напівпричепа після зіткнення, розміщення деталей трактора та їх уламків, розсип відсіву та слід гальмування автомобіля ДАФ, які виявлено на правій смузі руху (а.п. 8-12);
- фотокарток, наданих потерпілим ОСОБА_7 , на яких зафіксовано розташування транспортних засобів після ДТП, їх пошкоджень, слід гальмування (а.п. 44-50);
- висновку судової експертизи технічного стану автомобіля ДАФ (д.н.з. НОМЕР_1 ) від 7.08.2015 № 60, відповідно до якого на момент огляду та до ДТП гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля знаходились в технічно справному стані. Будь-яких технічних несправностей деталей і систем, які впливають на безпеку руху і могли привести до створення аварійної ситуації й виникнення ДТП, не виявлено (а.п. 33-34);
- висновку судової транспортно-трасологічної експертизи від 7.08.2015 № 61, відповідно до якого первинний контакт досліджуваних транспортних засобів проходив між передньою правою частиною автомобіля ДАФ та задньою лівою частиною саморобного причепа трактора ХТЗ під кутом близько 0±30 при загальному розташуванні транспортних засобів в попутному напрямку. Місце зіткнення автомобіля ДАФ та саморобного причепа трактора ХТЗ розташоване на 153 км автодороги «Київ-Чоп» поблизу с. Садки Житомирського району на правій смузі руху в напрямку м. Києва в безпосередній близькості від місця осипу скла уламків транспортних засобів, та сліду гальмування. В момент первинного контакту повздовжні вісі транспортних засобів розташовувались в положенні близько до паралельного відносно краю проїзної частини (а.п. 36-38);
- висновку судової автотехнічної експертизи від 23.09.2015 № 62, відповідно до якого в дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля ДАФ ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 13.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, водій трактора ХТЗ ОСОБА_7 відповідно до п.п. 11.1, 11.10 Правил дорожнього руху України. У випадку, коли небезпека для руху водія автомобіля ДАФ ОСОБА_5 виникає з моменту наближення до трактора ХТЗ з саморобним причепом на величину безпечної дистанції, водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути зіткнення з саморобним причепом трактора ХТЗ (а.п. 70-73);
- висновку судово-медичної експертизи від 16.10.2015 № 2117, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: саден на спині, компресійного перелому I поперекового хребця, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися в термін та за обставин, що вказані в постанові про призначення експертизи, тобто 13.07.2015 близько 14 години 20 хвилин внаслідок ДТП (а.п. 80-81).
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_5 , в тому числі й підтверджені ним під час слідчого експерименту (а.п. 27-30), та розцінює їх як захисну позицію обвинуваченого з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зокрема, показання обвинуваченого про те, що він не зміг уникнути зіткнення з напівпричепом трактора через те, що трактор раптово за 10-15 метрів від його автомобіля виїхав на його смугу руху, суперечать показанням потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про те, що трактор перед ДТП не здійснював ніяких маневрів. Крім того, показання обвинуваченого суперечать об`єктивним даним висновку судової транспортно-трасологічної експертизи, відповідно до якого первинний контакт досліджуваних транспортних засобів проходив між передньою правою частиною автомобіля ДАФ та задньою лівою частиною саморобного причепа трактора ХТЗ під кутом близько 0±30 при загальному розташуванні транспортних засобів в попутному напрямку та близько до паралельного відносно краю проїзної частини. Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 роз`яснив, що такий кут між транспортними засобами та розташування їх відносно краю проїзної частини свідчить про те, що безпосередньо в момент дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби маневрів не здійснювали. Цьому ж висновку експерта суперечать й показання обвинуваченого про те, що він з метою уникнення зіткнення та об`їзду трактора намагався прийняти вліво. З цієї причини суд не враховує дані висновку судової автотехнічної експертизи від 23.09.2015 № 62, даному експертом за варіантом № 2, який ґрунтується на показаннях обвинуваченого.
Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена, і кваліфікує його діяння за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є необережним злочином проти безпеки руху невеликої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_5 не судимий, розлучений, непрацюючий.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який вини у вчиненому не визнав, не вжив жодних заходів до відшкодування спричиненої потерпілому шкоди, позиції державного обвинувача, потерпілого та його представника, суд приходить до висновку про недостатність більш м`яких покарань, ніж обмеження волі. Враховуючи, що єдине джерело заробітку обвинуваченого пов`язане із наданням послуг з перевезення, суд вважає за можливе не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами. Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.
Потерпілий заявив цивільний позов, в якому просить стягнути з обвинуваченого 37 693 грн. 28 коп. матеріальної шкоди, з яких 32 852,16 грн. становить шкода, завдана пошкодженням трактора й напівпричепа, а також витрат на проведення автотоварознавчої експертизи для визначення розміру цієї шкоди; 4 841,12 грн. становить вартість витрат на лікування потерпілого. Також потерпілий просить стягнути з обвинуваченого 20 000 грн. моральної шкоди, заподіяної злочином.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Позовні вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого 32 852,16 грн. шкоди, завданої пошкодженням його майна (трактора й напівпричепа), а також витрат, пов`язаних з оцінкою цієї вартості, виходять за межі обвинувачення, яке суд вважає доведеним, оскільки завдання матеріальних збитків пошкодженням автотранспортного засобу перебуває поза межами складу злочину, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 286 КК України, а тому підлягають залишенню без розгляду.
Позовні вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого 4 841,12 грн. витрат на лікування потерпілого є обґрунтованими, підтверджується відповідними документами, та підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги стосовно стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, заподіяної злочином, суд вважає ці вимоги також обґрунтованими, та враховуючи характер тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому, їх тривалість, а також керуючись принципами справедливості й розумності, задовольняє їх частково.
Цивільний позов прокурора про стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 суд також визнає обґрунтованим як такий, що підтверджується відповідною довідкою-розрахунком КУ ЦМЛ № 2 від 21.10.2015 № 1695, та задовольняє його в повному обсязі.
Даних про процесуальні витрати матеріали кримінального провадження не містять.
Речові докази підлягають залишенню в розпорядженні законних володільців.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку обвинуваченого під час досудового слідства та судового розгляду, підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирати.
Цивільний позов потерпілого задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 4 841 (чотири тисячі вісімсот сорок одну) гривню 12 коп. матеріальної шкоди та 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної злочином. Решту позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.
Цивільний позов прокурора задовільнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави в особі управління охорони здоров`я міської ради м. Житомира 10 055 (десять тисяч п`ятдесят п`ять) гривень 28 коп. витрат Центральної міської лікарні № 2 на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 .
Після набрання вироком законної сили речові докази: автомобіль ДАФ (д.н.з. НОМЕР_1 ) залишити в розпорядженні законного володільця ОСОБА_5 , трактор ХТЗ (д.н.з. НОМЕР_4 ) з напівпричепом (д.н.з. НОМЕР_3 ) в розпорядженні власника ОСОБА_7 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1