Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/2422/15-к
провадження № 1-кп/632/219/15

18 листопада 2015 р.

Вирок

Іменем України

18 листопада 2015 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайський кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коммунарка Кегичівського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, раніше судимого 08.08.2000 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 461 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік, 10.05.2007 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільненого з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01.03.2009 року замінено іспитовий строк на позбавлення волі строком 3 роки, 01.03.2012 року звільненого по відбуттю строку покарання, 27.05.2013 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільненого з іспитовим строком на 1 рік, ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2014 року звільненого від відбування призначеного покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 будучи раніше судимим за умисне, корисливе правопорушення, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, знову повторно скоїв умисне, корисливе правопорушення при наступних обставинах.
18.09.2015 року, близько 1800 години, у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Усвідомивши, що не зможе самостійно перенести майно, яке вирішив викрасти, запропонував допомогти раніше не знайомому ОСОБА_7 . Останній, будучи попередньо не обізнаним про те, що вказане домоволодіння належить потерпілій ОСОБА_5 , погодився допомогти ОСОБА_6 перенести майно за грошову винагороду. Після чого ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 прийшли на територію зазначеного домоволодіння, де ОСОБА_6 через вікно проник в домоволодіння ОСОБА_5 , де з корисливих мотивів, таємно, повторно через вікно за допомогою ОСОБА_7 викрав холодильник марки «Ока - 3», б/в, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4196 від 25.09.2015 року, становить 1200 гривень, та лом чорного металу вагою 30 кг вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4196 від 25.09.2015 року, становить 75 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1275 гривень. Після чого намагався з викраденим майном покинути територію домоволодіння та не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки при виході з території домоволодіння був затриманий мешканцями с. Сиваш.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому звинуваченні визнав підтвердив вищевикладені обставини, від давання показів відмовився.

У вчиненому злочині щиро кається. Не заперечує проти того, щоб справа слухалася в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину визнав повністю, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає недоцільним досліджувати докази стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду відсутні сумніви у добровільності їх позиції.

Таким чином, оцінюючи в сукупності встановлені обставини, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 на закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло, доведена у повному обсязі і його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України.

Обставиною, пом`якшуючою покарання для обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди спричиненої злочином на загальну суму 5000 гривень.

Даний цивільний позов обвинувачений визнав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження та письмові докази, відповідно до ст. 61 КПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «О судебной практике по делам о возмещении морального (неимущественного) вреда», суд вважає, що данні позовні вимоги підлягають задоволенню.

При вирішенні питання щодо стягнення зОСОБА_6 заподіяної моральної шкоди суд вважає, що потерпіла, маючи похилий вік, у зв`язку з викраденням майна, зазнала моральних страждань. Наведене свідчить про те, що обвинувачений завдав потерпілій моральної шкоди. ОСОБА_5 на довгий час була позбавлена звичайного для себе способу життя, вимушена була докладати додаткових зусиль для участі в досудовому розслідуванні та участі в суді.

При вирішенні питання про стягнення такої шкоди суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визнання даного позову обвинуваченими, що не суперечить закону, матеріальне положення цивільного відповідача та реальну можливість відшкодувати вищевказану моральну шкоду. У зв`язку з викладеним, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд задовольняє вимоги в частині стягнення моральної шкоди у повному обсязі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який кваліфікується як тяжкий злочин, особу винного, який задовільно характеризується за місцем проживання, що останній раніше судимий, а також запобігання нових злочинів, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе при засудженні до покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 обрана у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов задовольнити.

Долю речових доказів вирішити згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі стягнути з винної особи.
Керуючись ст. 370, ст. 371 КПК України суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винним за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти цим органам про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , обрану у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироку законної сили залишити без змін.

Цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи у розмірі 306 гривень 90 копійок.

Речові докази холодильник марки «Ока - 3» та газову плиту марки «Брест», б/в, які знаходяться під розпискою про відповідальне зберігання, залишити потерпілій ОСОБА_5 за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1