Справа № 570/4350/15-к
провадження № 1-кп/570/237/2015
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
12 листопада 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про примирення між обвинуваченим і потерпілим від 22 жовтня 2015 року, направлену до суду з обвинувальним актом від 29 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні № 0001325 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
в с т а н о в и в :
До Рівненського районного суду надійшов вказаний обвинувальний акт. Одночасно разом з обвинувальним актом до суду для затвердження прокурором направлена угода про примирення між обвинуваченим і потерпілим від 22 жовтня 2015 року.
Прокурор в судовому засіданні погодилась з неможливістю затвердження угоди.

Відповідно до вимог ст. 471 КПК України в угоді про примирення має бути узгоджене покарання та згода сторін на його призначення.

Відповідно до вимог ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови суперечать вимогам цього Кодексу та закону.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши зміст угоди про примирення, приходить до висновку, що у затвердженні угоди слід відмовити виходячи із наступного.

Згідно поданої до суду прокурором угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим вбачається, що при кваліфікації діянь обвинуваченого допущена помилка, дії кваліфіковані неправильно, а отже і неправильно узгоджена міра та вид покарання в межах, визначених чинним КК України, оскільки в угоді сторони пропонують призначення покарання лише за ч. 2 ст. 185 КК України, не беручи до уваги, що перше діяння підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 185 КК України, а призначення покарання повинно відбуватись за принципом сукупності злочинів.

Дії обвинуваченого кваліфіковані органом досудового слідства не правильно.

За роз`ясненнями, які містяться в п. 20 постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року "Про судову практику у справах про злочини проти власності" у разі вчинення декількох посягань на власність перший злочин за відсутності інших кваліфікуючих ознак належить кваліфікувати за частиною першою відповідної статті, а інші як вчинені повторно за іншими частинами відповідних статей КК.

Отже вчинення ОСОБА_4 крадіжки 700 гривень слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України як крадіжку, вчинену вперше та без обставин, які мають кваліфікуюче значення для кваліфікації за частинами 2 та 3 ст. 185 КК України.

Вчинення підсудним крадіжки 100 доларів США слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжку, вчинену повторно.

Таким чином, угода не містить як належної правової кваліфікації вчинених діянь, так і, відповідно до цієї кваліфікації - конкретного узгодженого сторонами остаточного покарання, призначеного за правилами сукупності злочинів, що має бути призначено після її затвердження як наслідок укладення угоди про примирення і що є обов`язковою умовою угоди між сторонами.

За таких обставин, з огляду на імперативний припис п.1 ч.7 ст.474 КПК України, суд приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для затвердження угоди про примирення від 22 жовтня 2015 року, а відтак суд вимушений у її затвердженні відмовити у зв`язку з тим, що умови угоди суперечать вимогам ст.471 КПК України.

Згідно положень п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України. За положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України у такому разі досудове розслідування продовжується у загальному порядку.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 471, 474 КПК України,

у х в а л и в:
Відмовити у затвердженні угоди про примирення, що укладена між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_4 22 жовтня 2015 року, на підставі п.1, 5 ч.7 ст.474 КПК України та повернути кримінальне провадження щодо останнього прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до вимог ч. 8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Право оскарження даного виду ухвали суду Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачене.
Суддя ОСОБА_1