печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В :

21.09.2015 адвокат ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернулися до слідчого судді із скаргою на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення. Зазначену скаргу обґрунтовує тим, що 11.09.2015 ОСОБА_6 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про вчинення суддею Апеляційного суду м.Києва ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, ст. 27, ст. 375 КК України, тобто постановлення останніми завідомо неправосудного рішення. Разом з цим, відомості по заяві ОСОБА_6 не були внесені до ЄРДР, а відтак особи, які подали скаргу вважають, що Генеральною прокуратурою України допущено бездіяльність, а тому просять зобов`язати Генеральну прокуратуру України внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 11.09.2015.

Особа, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_3 , в судовому засідання скаргу підтримав, просив задовольнити.

Представник Генеральної прокуратури України в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду скарги на адресу суду не направляв, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлявся у відповідності до положень ст. 135 КПК України.

Судом з урахуванням вказаного, думки особа, яка подала скаргу, принципу диспозитивності кримінального провадження, положень ст. 306 КПК України визнано можливим розгляд скарги у відсутність представника Генеральної прокуратури України.

Вивчивши матеріали скарги, заслухавши думку особи, яка подала скаргу, приходжу до наступного висновку.

Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади», та частина п`ята статті 124 Конституції України (254к/96-ВР) визначають, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Органи, які вирішують питання про дисциплінарну відповідальність та відповідальність за порушення присяги судді, не наділені законом повноваженнями оцінювати законність судового рішення. Голови судів та інші судді, які обіймають адміністративні посади в судах, органи суддівського самоврядування, кваліфікаційні комісії, Вища рада юстиції, органи та посадові особи законодавчої та виконавчої влади не мають повноважень перевіряти правовий зміст судових рішень.

Крім цього, стаття 92 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що скасування або зміна судового рішення не тягне за собою дисциплінарної відповідальності судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли порушення допущено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків.

Вивчивши, долучену до скарги копію заяви ОСОБА_6 , на яку останній посилається у своїй скарзі, слідчий суддя приходить до висновку, що означена заява є ніщо іншим як поза процесуальним способом оскарження судового рішення та проявом тиску на суд, що є неприпустимим.

При цьому приймаючи таке рішення слідчий суддя застосовує правову позицію, викладену в рішенні ЄСПЛ «Салов проти України», відповідно до якої право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 параграф 1 Конвенції (995_004), передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні ЄСПЛ «Брумареску проти Румунії».

З вказаних мотивів приходжу до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 7, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
В задоволені скарги адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена, набирає законної сили та підлягає безумовному виконанню з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1