Справа № 1-83/2010р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2010 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ГуменноїН.М.

при секретарі Трембач М.М.

з участю прокурора Воронки Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду справу про обвинувачення

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя вул. Залізнична, 6.9, смт. Чинадієво, Мукачівського району, Закарпатської області, громадянина України, українця, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_2, військовозобовяного, не працює, раніше судимого:

02.02.2009року Воловецьким районним судом Закарпатської області за ч.1 ст.263 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуванн покарання з Випробувальним терміном на 1 (один) рік,

03.02.2010року Мукачівським міськрайонним Судом Закарпатської області на підставі ч.1 ст.78 КК України Звільнений від призначеного покарання,

за ч.1 ст.296 КК України,

встановив:

20 грудня 2009 року приблизно о 09 год. ОСОБА_1, будучи на перегоні Лавочне-Опорець, умисно грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, а саме: ОСОБА_1, піднявши з щебеневого насипу поряд з залізничною колією камінь, кинув його в віконнне скло тамбурних дверей вагону № 8 поїзда № 13 сполученням „Харків-Ужгород, спричинивши при цьому матеріальні збитки ДТГО «Львівська залізниця» в розмірі 72 грн. 00 коп.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину у вчиненні злочину визнав та після роз'яснення йому ст.299 КПК України пояснив, що 20.12.2009 року він вирішив поїхати в с. Лавочне для того, щоб придбати ялинку на Різдвяні свята. З цією метою на станції Чинадієво Львівської залізниці о 06 год. 10 хв. сів в електропоїзд сполученням «Мукачево-Львів». Сидячи у вагоні електропоїзда заснув, а коли поїзд зупинився на одній з станцій, прокинувся і з просоння поглянувши в вікно, побачив гірські краєвиди та не розчувши голосу машиніста по гучномовцю, подумав, що це санція Лавочне, на якій йому потрібно виходити. Швидко вибігши з вагону електропоїзда, та опинившись на вулиці зорієнтувався, що це не станція Лавочне, а станція Опорець. Орієнтується в цій місцевості, оскільки в грибний сезон їздить в с. Лавочне збирати гриби. До потрібної йому станції необхідно було проїхати ще дві зупинки. В стані алкогольного сп»яніння він не перебував і алкогольні напої перед тим не вживав. Через те, що вийшов не на тій зупинці дуже розхвилювався, так як зрозумів, що його плани щодо купівлі ялинки зірвались. Доїхати до с. Лавочне з с. Опорець в цей час не було чим, тому вирішив чекати електропоїзд в зворотній напрямок, щоб доїхати назад в селище Чинадієво, де проживає. Приблизно о 09 год. через станцію на якій він знаходився, в напрямку станції Чинадієво слідував пасажирський поїзд, однак цей поїзд на станцій Опорець не зупинявся. Будучи, розлюченим на працівників залізниці, через те, що поїзда не зупиняються на всіх станціях, підняв з щебеневого насипу поряд з залізничною колією камінь та кинув його в віконне скло тамбурних дверей одного з вагонів, які були в складі поїзда. Після того, як почув дзвін розбитого скла, зрозумів, що влучив. Коли кидав камінь у вікно тамбурних дверей поїзда, поряд з ним нікого не було і цього ніхо не бачив. О 11 год. 40 хв. прибув електропоїзд сполученням «Мукачево-Львів», яким він доїхав до станції Чинадієво. Вдома нікому не розповідав про вищеописаний вчинок, однак здогадувався, що розслідуванням даного випадку будуть займатися працівники міліції. В лютому місяці, перебуваючи в м. Мукачево Закарпатської області, зайшов у відділок міліції на залізничному вокзалі та написав явку з повинною. У вчиненому щиро кається.

Суд вважає доведеними факт вчинення ОСОБА_1 грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тобто вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України;

Обираючи підсудному ОСОБА_1 вид і розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, як помякшуючу покарання обставину, відсутність обтяжуючих обставин й вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.296 КК України.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення підсудного без відбування покарання й звільнення його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

засудив :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, й призначити йому покарання - 2 /два/ роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 /один/ рік.

На підставі ч.1 п.п. 2, 3, 4 ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя Н. Гуменна

Оригінал вироку