Справа № 1-107/10
Провадження № 1-107/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2010 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мікула В. Є.,

при секретарі Петришин М.Є.

з участю прокурора Кузь Т.О.

заслухавши кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючий, раніше не судимий

Ст. 185 ч. 1 КК України

В С Т А Н О В И В :

22 вересня 2009 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, житель ІНФОРМАЦІЯ_5, знаходячись на дачному кооперативі «Поліграфіст», що знаходиться в с. В.Грибовичі, Жовківського р-ну, Львівської області, таємно шляхом вільного доступу заволодів жіночою сумочкою, належною громадянці ОСОБА_2, жительці м. Львів, після чого скрився з місця злочину. У викраденій сумочці, зі слів потерпілої знаходились: мобільний телефон марки «САМСУНГ Х-210», чорного кольору з номером ІМЕІ 64537 із сім-карткою оператора «Київ-стар» та номером 7, вартістю 450 гривень, гроші в сумі 128 (сто двадцять вісім) гривень, дві пари ключів від квартири, записник, пенсійне посвідчення і посвідчення дитини війни, видане на ім»я ОСОБА_2 та інші особисті речі, чим спричинив останній матеріальні збитки на суму близько 578 (п»ятсот сімдесят вісім) гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_1 винним себе визнав повністю та показав, що 22.09.2009 року, близько 15.00 години він знаходився в с. В.Грибовичі на дачному кооперативі «Поліграфіст», на дачі свого двоюрідного брата ОСОБА_3 і рвав собі яблука. На дачі брата він зірвав декілька яблук, закурив сигарету та вже хотів іти додому. На дачі він знаходився приблизно 30 хвилин. По дорозі з дачі брата, він побачив людей, але вони були дальше від дороги та на іншому участку. На участку, де були люди, неподалік від дороги, приблизно за два метри, він побачив жіночу сумочку чорного кольору, яка лежала на землі дачного участку. Дану сумочку він взяв з метою, щоб використати майно, яке знаходиться в ній для власних потреб. Йдучи додому із викраденою ним сумочкою, ОСОБА_1 зупинився поблизу яру, який знаходиться неподалік від дачного кооперативу «Поліграфіст» в напрямку с. В.Грибовичі, відкрив бокову кишеню даної сумочки, витягнув з неї мобільний телефон марки «САМСУНГ», гроші в сумі близько 70 (сімдесят) гривень, дверні ключі, записник, пенсійне посвідчення і посвідчення дитини війни. Мобільний телефон і гроші в сумі близько 70 гривень, які знаходилися в сумочці він взяв, щоб використати для власних потреб, а ключі, документи та записник викинув там же в яру разом із сумочкою. Після того він пішов додому. З викраденого телефона він витягнув сім-картку, яка знаходилася в телефоні та вставив свю сім-картку із номером 8067-862-12-844 та, переконавшись що даний телефон знаходиться в робочому стані, він почав ним користуватися. На початку жовтня до батьків, а саме до його сестри приїхав син ОСОБА_4, який приходиться ОСОБА_1 племінником, щоб взяти продукти. ОСОБА_1 попросив свого племінника ОСОБА_4, щоб він продав викрадений ним 22.09.2009 року телефон марки «САМСУНГ Х-210», при цьому про походження даного телефона своєму племіннику він нічого не говорив. Останній погодився і, переконавшись, що мобільний телефон в робочому стані забрав його із собою. Через деякий час ОСОБА_4 знову приїхав до своїх батьків і сказав ОСОБА_1, що він продав його мобільний телефон і дав йому за нього гроші в сумі 200 (двісті) гривень, які ОСОБА_1 в подальшому витратив на власні потреби.

Допитана в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_2 показала, що 22.09.2009 року близько 15 години 00 хвилин вона на маршрутному таксі приїхала в с. В.Грибовичі, Жовківського р-ну, Львівської області на свою земельну ділянку дачного кооперативу «Поліграфіст», щоб нарвати собі яблук. З собою вона мала свою жіночу сумочку чорного кольору, в якій знаходилися наступні речі: мобільний телефон марки «САМСУНГ Х-210», чорного кольору, гроші в сумі 128 (сто двадцять вісім) гривень, дві пари ключів від квартири, записник, пенсійне посвідчення і посвідчення дитини війни, видане на ім»я ОСОБА_2 та інші особисті речі,

Прибувши на свою земельну ділянку вона поклала свою жіночу сумочку біля плодового дерева яблуня, приблизно за два метра від дороги, а сама почала рвати яблука. Під час того як вона рвала яблука, візуального контакту із своєю сумочкою вона не мала, тобто не бачила її. Через 10 хвилин вона побачила, що від її дачі в сторону с. В.Грибовичі біжить невідомий чоловік і обернулась в сторону, де вона залишила свою сумочку, але її вже там не було. Хто б міг вчинити дану крадіжку вона не знає, оскільки вона не бачила хто і коли викрадав її сумочку, коли вона зрозуміла, що її сумочка вже відсутня, на дачі вже на той час нікого не було. Викрадені речі потерпіла оцінює в 578 гривень, оскільки вартість телефону, який знаходився в сумочці 450 (чотириста п»ятдесят гривень), а також в сумочці знаходилися гроші в сумі 128 гривень.

Допитаний на досудовому слідстві в якості свідка ОСОБА_4 показав що 29 чи 30 вересня 2009 року, точної дати пригадати він не може, він із м. Львів поїхав до батьків, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_6, для того щоб взяти собі продукти харчування. Приїхавши, він зустрівся із своїм дядьком ОСОБА_1. Під час розмови його дядько запитав у нього чи не міг би він продати мобільний телефон марки «Самсунг Х-210» чорного кольору, який був у користуванні. Також дядько повідомив йому, що даний телефон він знайшов. ОСОБА_4 погодився і взяв з собою даний мобільний телефон, при цьому ніяких документів і зарядного пристрою ОСОБА_1 йому не давав, так як пояснював, що даний телефон він знайшов. За мобільний телефон ОСОБА_4 ніяких грошей ОСОБА_1 відразу не давав. 01 чи 02 жовтня даний телефон ОСОБА_4 віддав своєму знайомому ОСОБА_5 для того, щоб він його продав. За декілька днів після того ОСОБА_5 при зустрічі сказав ОСОБА_4, що мобільний телефон він залишить собі для власного користування і дав ОСОБА_4 за нього гроші в сумі 200 (двісті) гривень.

А.с. № 14-15

Допитаний на досудовому слідстві в якості свідка ОСОБА_5 показав що на початку жовтня 2009 року йому його знайомий ОСОБА_4 дав мобільний телефон бувшого користування марки «Самсунг Х-210» чорного кольору та попросив, щоб він його продав. Даний мобільний телефон він дав йому без відповідних документів та аксесуарів до нього. В мобільний телефон, який йому дав ОСОБА_4 він вставив свій стартовий пакет з номером 8097-180-41-00 та став ним користуватися. Покористувавшись даним мобільним телефоном приблизно два тижні, він вирішив залишити його собі для власного користування, оскільки даний телефон був в хорошому стані. В кінці жовтня він зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_4 і в ході розмови сказав йому, що мобільний телефон, який ОСОБА_4 йому дав він залишив собі і дав йому за телефон 200 (двісті) гривень. Про те, що мобільний телефон, який дав йому ОСОБА_4 являється викраденим він не знав. 30.10.2009 року до нього на роботу прийшли працівники Жовківського РВ ГУМВСУ у Львівській області, які повідомили йому, що мобільний телефон марки «Самсунг Х-210», який йому дав ОСОБА_4 являється викраденим та вилучили даний мобільний телефон, скавши при цьому відповідні процесуальні документи. До цього, про те що вище вказаний мобільний телефон являється викраденим він не знав та до цього жодного відношення до цього не має.

А.с. № 50-51

Вина підсуднього доказується :

Протоколами :

Протоколом огляду місця події від 29 вересня 2009 року, та схемою до нього із яких слідує, що місцем події являється земельна ділянка, що належить громадянці ОСОБА_2 і відноситься до дачного кооперативу «Поліграфіст», що знаходиться в с. В.Грибовичі, Жовківського р-ну, Львівської області.

А.с. № 4-5

Аналізуючи усі докази в їх сукупності суд вважає, що вина ОСОБА_1 полягає у тому, що він вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку) і тому суд такі його дії кваліфікує за ст. 185 ч. 1 КК України.

Обираючи вид та міру покарання підсудного, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину та особу винного, який позитивно характеризується, вперше судиться .

Враховуючи вищенаведене, характер скоєного злочину та особи винних, суд вважає за необхідне обрати щодо підсудного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті за якою він судиться.

Враховуючи характер та суспільну небезпеку скоєного злочину і його тяжкість та особу винного, який вперше судиться, щиро розкаявся у вчиненому злочині, а також можливість виправлення підсудного без відбуття покарання , суд вважає за необхідне , звільнити підсудного від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України , суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 185 ч. 1 КК України та засудити до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК Яворського ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 /один/ рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередньою - підписку про невиїзд.

Речові докази : жіночу сумочку та мобільний телефон які знаходяться на зберіганні в ОСОБА_2 залишити в її розпорядженні .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 15 діб з часу проголошення.

Суддя Мікула В. Є.