Справа № 183/4460/15
№ 1-кп/183/567/15
В И Р О К
іменем України
30 липня 2015 року Колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограду, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, що має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 410 КК України,-

в с т а н о в и л а:
02 березня 2015 року наказом № 49 (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , та призначено на посаду командира гаубичного самохідно-артилерійського взводу 2 самохідно-артилерійської батареї гаубично-самохідно-артилерійського дивізіону.

Відповідно до наказу № 74 (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 26 березня 2015 року з 24 березня 2015 року військовослужбовці військової частини польова пошта НОМЕР_1 , серед яких були лейтенант ОСОБА_7 та старший лейтенант ОСОБА_8 , вибули з місця постійної дислокації військової частини з АДРЕСА_2 , в район проведення антитерористичної операції до польового табору військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який був розташований поблизу АДРЕСА_3 .

02 квітня 2015 року командир 2 гаубичної самохідно-артилерійського батареї гаубично-самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи старший лейтенант ОСОБА_8 , в зв`язку з вибуттям із польового табору військової частини польова пошта НОМЕР_1 , передав лейтенанту ОСОБА_7 для подальшої передачі на зберігання старшині батареї, штатну зброю солдата ОСОБА_9 автомат АКС-74, свою особисту штатну зброю автомат АКС 74 та пістолет ПМ № НОМЕР_2 з одним спорядженим магазином із 9мм набоями.

2 квітня 2015 року після вказаних подій у розташуванні польового табору військової частини польова пошта НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_7 здав старшині вищезазначеного підрозділу лише два автомати АКС-74.

02 квітня 2015 року лейтенант ОСОБА_7 був направлений з польового табору військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .

03 квітня 2015 року під час прибуття до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_7 повинен був здати отриману від старшого лейтенант ОСОБА_8 зброю та бойові припаси, а саме пістолет НОМЕР_3 з одним спорядженим магазином із 9мм набоями.

Цього ж дня у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на привласнення зброї та боєприпасів, виданих для службового користування старшому лейтенанту ОСОБА_8 , а саме пістолету ПМ № НОМЕР_2 на 8 набоїв калібру 9мм.

03 квітня 2015 року, знаходячись в пункті постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , лейтенант ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на реалізацію зброї та бойових припасів, привласнив пістолет ПМ № НОМЕР_2 з одним спорядженим магазином із 9-мм набоями, не доповів командуванню військової частини про наявну у нього зброю та бойові припаси.

03 квітня 2015 року приблизно о 19.00 годині лейтенант ОСОБА_7 , перебуваючи в м.Дніпропетровську, реалізував невстановленій в ході досудового розслідування особі пістолет ПМ № НОМЕР_2 з одним спорядженим магазином із 9мм набоями.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст. 410 КК України, як привласнення військовослужбовцем зброї та бойових припасів, вчинені в умовах особливого періоду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 410 КК України, визнав повністю та показав, що 02.04.2015 року вибув з зони антитерористичної операції на території Донецької області та 03.04.2015 року прибув в місце постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . 02 квітня 2014 року старший лейтенант ОСОБА_8 дійсно передав йому два автомати АКС та пістолет ПМ № НОМЕР_2 для здачі старшині військової частини. Автомати він здав старшині у розташуванні польового табору військової частини, а пістолет, який був закріплений за ОСОБА_8 , він привіз 03.04.2015 року в смт.Черкаське Новомосковського району, де повинен був його здати на зберігання, однак у нього виник умисел на привласнення зброї та боєприпасів, тому він залишив пістолет з одним спорядженим магазином із 9мм набоями, у себе. Ввечері 03.04.2015 року він зателефонував своєму знайомому таксисту, який допоміг продати пістолет в м.Дніпропетровську невідомій особі. У скоєному обвинувачений кається, запевнив суд про своє бажання виправитися.

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Судом були досліджені матеріали кримінального провадження, а саме:

-повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення;

-відомість про закріплення зброї, а саме пістолету ПМ № НОМЕР_2 за старшим лейтенантом ОСОБА_8 ;

-матеріали, що підтверджують статус військовослужбовця ОСОБА_7 , а саме: копія посвідчення офіцера, витяг з наказу Міністра оборони України № 129 від 28.02.2015 року про присвоєння ОСОБА_7 звання лейтенанта та призначення на посаду командира гаубичного самохідно-артилерійського взводу, витяг з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 02.03.2015 року № 49 про зарахування лейтенанта ОСОБА_7 до писків особового складу частини та призначення його на посаду командира гаубичного самохідно-артилерійського взводу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст. 410 КК України, як привласнення військовослужбовцем зброї та бойових припасів, вчинені в умовах особливого періоду.

При цьому слід звернути увагу, що у відповідності до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 20.01.2015 року, в Україні діє особливий період.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, а у відповідності до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, у відповідності до ст.65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, раніше не був судимий, за місцем служби характеризується позитивно, безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції на території Донецької області, на утриманні має малолітню дитину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, однак обвинувачений вчинив злочин в умовах особливого періоду, тобто в той час, коли необхідно виконувати завдання по збереженню суверенітету і територіальної цілісності України, а тому такі його дії мають підвищену соціальну небезпеку.

Обставинами, що пом`якшують покарання, визнаються щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини з самого початку досудового розслідування, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Характер скоєного злочину та його наслідки, особа винного, його ставлення до скоєного, свідчать про необхідність призначення покарання, співрозмірного скоєному, яким, в даному випадку, може бути реальне позбавлення волі.

З урахуванням вимог ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, реальне позбавлення волі обвинуваченого на певний термін буде достатнім для його виправлення, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.3 ст. 410КК України.

Встановлені обставини, що пом`якшують покарання, особа обвинуваченого, в даному випадку, дозволяють суду застосувати ст.69 КК України, тому колегія суддів дійшла до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті 410 ч.3 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 410 КК України та призначити йому покарання, з застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 23 травня 2015 року.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - тримання під вартою, продовжити до набрання вироку законної сили.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Копію вироку вручити засудженому негайно.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3