У Х В А Л А

іменем україни

21.01.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Ужгород, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001787 від 03.06.2015 р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001787 від 03.06.2015 р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням спеціальних електронних засобів контролю, мотивуючи тим, що правоохоронними органами зібрані всі можливі докази, а тому обвинувачений не зможе змінити, спотворити, сховати або знищите будь-які докази, всі свідки є працівниками міліції, потерпілі відсутні, майнової шкоди не завдано, переховуватися від суду обвинувачений не має наміру. Зауважив, що обираючи запобіжний захід відносно взяття обвинуваченого ОСОБА_6 під варту суд визнав можливість внесення застави, однак через відсутність коштів обвинувачений не зміг внести заставу. Звернув увагу на те, що на утриманні обвинуваченого знаходиться хвора матір - ОСОБА_7 , дружина - ОСОБА_8 та двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , 1998 р.н. і ОСОБА_10 , 2004 р.н. Вказує на те, що стан здоров`я обвинуваченого є не задовільний, що підтверджується ехокардіографічним заключенням та Довідкою №10/744 військово-лікарської комісії від 22.05.2015 р. Зазначив, що обвинувачений має постійне місце проживання, характеризується позитивно. Просив суд врахувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄС№7064/5 від 01.06.2006 яким встановлено, що на початкових стадіях розслідування ризик підозрюваного у здійснення правосуддя міг виправдовувати його тримання під вартою, однак після того, як докази були зібрані, ця підстава своє значення втратила.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника заявлене в його інтересах.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та просив суд продовжити строки тримання обвинуваченому під вартою до двох місяців, оскільки підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді взяття під варту не відпали, а також з метою запобігти спробам ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків, які не допитані в судовому засіданні. Зокрема зазначив, що обвинувачений усвідомлює неминучість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, а тому може ухилятись від суду. Просив врахувати той факт, що обвинувачений скоїв дане кримінальне правопорушення під час іспитового строку.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06.08.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. Як вбачається із змісту ухвали суду, при обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту враховано тяжкість злочину, а також той факт ,що перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може ухилитися від слідства і суду та продовжити злочинну діяльність.

Під час судового розгляду, судом продовжувались обвинуваченому строки тримання під вартою.

Зокрема, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24.11.2015 р. обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 2-ох місяців - до 16 години 40 хвилин 22 січня 2016 року.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Так, запобіжні заходи загалом, в тому числі тримання під вартою як один з їх видів, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам ухилитися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка , іншого підозрюваного, обвинуваченого тощо, знищити , сховати або спотворити будь яку із реченй чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, обвинувачується. Запобіжні заходи застосовуються за наявності обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії викладені вище.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам , передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків , зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу , судом враховано обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину, який відноситься до тяжких злочинів, молодий вік обвинуваченого, позитивні характеристики з місця проживання, що містяться при матеріалах справи. Крім того, у суду відсутні докази та такі не надані стороною обвинувачення, на підтвердження наявності достатніх підстав вважати що обвинувачений ОСОБА_4 буде намагатися ухилитися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню або продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується. Відсутні докази на підтвердження наявного ризику втечі обвинуваченого ОСОБА_4 .
Варто також зазначити, що у рішенні від 10.02.2011 року прийнятому у справі Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин про які йдеться в рішеннях національних судів, рівня переконливості аргументів заявника, викладених в його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Крім того, у п. 80 вказаного рішення зазначається, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.
За таких обставин, оцінивши в сукупності всі обставини в тому числі відповідно до ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, враховуючи, що обвинувачений на даний час утримуються під вартою 5 місяців, з метою забезпечення обвинуваченому адекватного захисту від свавілля, який є важливим елементом «законності» тримання під вартою в розумінні п. 1 ст. 5 Конвенції, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 та необхідність змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, Рішенням Європейського суду з прав людини від 10.02.2011р. справа "Харченко проти України", ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06.08.2015 року на цілодобовий домашній арешт із застосуванням спеціальних електронних засобів контролю задовольнити.

Змінити міру запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням спеціальних електронних засобів контролю, що полягає в забороні обвинуваченому ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово до двох місяців, а саме датою закінчення домашнього арешту є 20 березня 2016 року, та покласти на нього такі обов`язки:

1.прибувати до суду на першу вимогу;

2.не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;

3.повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання даної ухвали доручити начальнику Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Контроль за виконання даної ухвали покласти на прокурора Ужгородської місцевої прокуратури .

Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1