Справа № 466/2628/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/743/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2015 року про відмову в застосуванні умовно-дострокового звільнення,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
Вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 16 березня 2009р. ОСОБА_6 засуджено за ст.187 ч.3 КК України до років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового зарахування не відбутого покарання за вироком Нововолинського міського суду від 27 червня 2007 року, визначено остаточне покарання у виді 7 (семи) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі та 510 грн. штрафу з конфіскацією всього майна. За ст.263 ч.1 КК України призначено покарання 2 (два) роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 ККУкраїни до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Нововолинського міського суду 27 червня 2007 року та остаточно визначено покарання у вигляді 8 (вісім) років позбавлення волі та 510 грн. штрафу з конфіскацією всього майна. Зараховано в строк відбування покарання перебування під вартою з 14 червня 2007 року по 27 червня 2007 року.

Початок строку відбуття ОСОБА_6 покарання - 01 лютого 2008 року; кінець строку відбуття покарання 18 січня 2016 року.

Адміністрація Личаківської виправної колонії у Львівській області № 30 та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулись до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання відповідно до вимог ст.81 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2015 року в задоволенні клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії у Львівській області № 30 та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 - відмовлено.

На ухвалу суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та винести нове, яким задоволити подання та звільнити його умовно - достроково від відбування покарання. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що рішення є незаконним, оскільки він став на шлях виправлення й довів це своєю сумлінною поведінкою, зокрема, чотири рази заохочувався за суспільно-корисну працю та ремонтні роботи у відділенні установи, а усі стягнення погашені в установленому порядку. Вимоги адміністрації неухильно виконує, дотримується правил поведінки засуджених. Робить висновки із свого злочинного минулого, та відбув ? строку покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про законність ухвали суду, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що може свідчити, зокрема, дотримання засудженим правил розпорядку дня колонії, відсутність порушень встановленого порядку відбування покарання, виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, заняття суспільно корисною працею. Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобігання вчинення нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б свідчили про доведеність виправлення засудженого, та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів не бере до уваги покликання засудженого на наявність у нього заохочень за сумлінну поведінку, участь його у суспільно-корисній праці як на підставу скасування судового рішення, оскільки викладені в ухвалі висновки про передчасність та безпідставність умовно-дострокового звільнення відповідають фактичним обставинам.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії у Львівській області № 30 та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4