Справа № 591/7582/15-к
Провадження № 1-кп/591/432/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження №0000134 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крутий Берег Лубенського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого 03.09.2015 Вироком Зарічного районного суду м. Суми за ч.4 ст.407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та призначено покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту з відбуванням на гауптвахті, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_4 4 лютого 2015 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ). 08.03.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 переведений для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), де призначений на посаду телефоніста - лінійного наглядача телефонного відділення батареї управління, а згодом наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) №24 від 31.05.2015 року призначено на посаду оператора 1 обслуги 1 реактивного артилерійського взводу 12 реактивної артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону.

Під час проходження військової служби ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

Однак, 18 вересня 2015 року ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби - розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 . Факт відсутності ОСОБА_4 на службі встановлено командуванням частини під час перевірки наявності особового складу на ранковому шикуванні цього ж дня о 08.00 год. Під час незаконної відсутності у військовій частині ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а виїхав до місця проживання матері - ОСОБА_5 - АДРЕСА_4 . 20.09.2015 року ОСОБА_4 виїхав до своєї бабусі за адресою: АДРЕСА_1 , де перебував до 26.09.2015 року включно, проводив час на власний розсуд, займаючись справами не пов`язаними з проходженням військової служби.

27.09.2015 року ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність своїх дій, добровільно з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 191 від 28.09.2015 останній відданий як такий, що прибув до військової частини (місця служби) та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Отже, обвинувачений ОСОБА_4 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 в період з 18 вересня 2015 року по 26 вересня 2015 року включно, протягом 9 діб в умовах особливого періоду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду, що дійсно у лютому 2015 року направлений до проходження військової служби за контрактом до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , де призначений на посаду майстра 5 обслуги 2 реактивного артилерійського взводу 10 реактивної артилерійської батареї 4 реактивного артилерійського дивізіону.
В середині вересня він покинув місце розташування військової частини з метою догляду за хворим вітчимом та допомоги матері похилого віку. Також зазначив про наявність конфлікту з керівництвом військової частини, що перешкодило отримати дозвіл на виїзд до місця проживання.

Наприкінці вересня він добровільно повернувся до військової частини, усвідомивши протиправність своїх.
Обвинувачений винним себе визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненному, просив суворо його не карати.

Дослідження інших доказів у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються, за згодою всіх учасників судового провадження та на підставі ухвали суду визнано недоцільним, положення ч.3 ст.349 КПК України та передбачені законом наслідки учасникам судового провадження роз`яснено.

Таким чином, суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у в порушенні вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисному ухиленні від проходження військової служби за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу командування протягом 9 діб, в період з 18 вересня 2015 року по 26 вересня 2015 року включно, тобто протягом 9 діб, самовільно залишив місце служби розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 , чим вчинив самовільне залишення місця служби в умовах особливого періодуза ч.4 ст.407 КК України - самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду.
Докази вчинення злочину в стані неосудності або обмеженої осудності суду не надано, тому обвинувачений підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на суворому покаранні, з урахуванням пом`якшуючих обставин та відомостей про особу, просив визнати обвинуваченого винуватим та призначити покарання у виді арешту із застосуванням ст.69 КК України.

Шкоди вчиненням злочину не завдано, потерпілі відсутні.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: є молодою людиною, за місцем проживання посередньо характеризується, проходить військову службу за контрактом, під наглядом у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, перебував у зоні АТО протягом двох місяців, має утриманця непрацездатну матір, бабусю похилого віку, злочин вчинено повторно.

Суд критично оцінює надану командуванням військової частини характеристику, оскільки відомості про зловживання спиртними напоями не підтверджено судовими рішеннями про притягнення до адміністративної відповідальності. Заслуговують також на увагу, з огляду на перенесений психологічний розлад, пояснення обвинуваченого з приводу негативного відношення керівництва військової частини до його особи, наявність особистого конфлікту.

Суд визнає пом`якшуючими обставинами визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння у розкритті злочину. Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення злочину повторно.

Суд вважає, що пом`якшуючі обставини, дані про особу, значно знижують тяжкість вчиненого злочину.

Обвинувачений добровільно припинив ухилення від проходження військової служби, приступив до виконання посадових обов`язків, негативних характеристик не має, строк ухилення від служби є не тривалим.

Тому, призначення до відбування найсуворішої міри покарання не відповідатиме визначеній ч.2 ст.50 КК України меті притягнення до кримінальної відповідальності.

Суд також враховує об`єктивні фактори, які стали причиною порушення військового обов`язку, тяжка хвороба близької людини (вітчима), необхідність допомоги матері.

Отже, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, покарання слід призначити із застосуванням ст.69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України, у виді арешту, з урахування повторного вчинення злочину - на строк вище мінімального, відбування якого проходити на гауптвахті (ч.2 ст.60 КК України).

Запобіжні заходи відносно обвинуваченого в рамках кримінального провадження не застосовувались, за відсутності клопотань прокурора у суду відсутні підстави для застосування обвинуваченому запобіжного заходу.

Речові докази, процесуальні витрати по справі відсутні, шкоди незавдано.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, на підставі ч.1 ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк два місяці.

На підставі ч.2 ст.60 КК України, відбувати арешт на гауптвахті.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати.

Вирок суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення - з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1