Справа № 165/2966/14-к Провадження № 11-кп/773/336/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 08 червня 2015 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рівне, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, працюючий, раніше не судимий,
засуджений за ч. 2 ст. 305 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна, належного йому на праві приватної власності, та психотропних речовин, що були предметом контрабанди;
за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з конфіскацією майна, належного йому на праві приватної власності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна, що належить йому на праві приватної власності, та психотропних речовин, що були предметом контрабанди.
Запобіжний захід у виді застави до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Строк відбування покарання за даним вироком встановлено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 11 до 13 серпня 2014 року.
Стягнуто з обвинуваченого в дохід держави 3848 (три тисячі вісімсот сорок вісім) гривень 55 коп. судових витрат.
Вироком вирішено долю речових доказів.
Переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, апеляційний суд,
В С Т А Н О В И В :
Згідно вироку суду ОСОБА_7 за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділено в окреме провадження, вчинив злочини у сфері обігу психотропних речовин за таких обставин.

10 серпня 2014 року при в`їзді автомобілем в Україну ОСОБА_7 за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділено в окреме провадження, отримавши від неї два пакунки порошкоподібної речовини і достовірно знаючи про вміст у ній амфетаміну, приховав їх у конструктивній порожнині повітряного фільтру моторного відсіку автомобіля марки «Хюндай Гетс», р.н. НОМЕР_1 , незаконно зберігав та перевозив з метою збуту у зоні пункту пропуску «Ягодин» Ягодинської митниці психотропну речовину, обіг якої обмежено, масою 10,6867 г., що становить великі розміри, та о 10 год 50 хв того ж дня, слідуючи через пункт пропуску «Ягодин» Ягодинської митниці, вчинив контрабанду вищезазначеної психотропної речовини, перемістивши її через митний кордон України.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій оскаржує судове рішення з мотивів неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Просить рішення суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів та ухвалити свій вирок, яким призначити останньому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та конфіскацією майна.

У поданій апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений та його захисник вказують, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Просять перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 305 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України та з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України. Вважають призначене покарання надто суворим, тому просять застосувати до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, а вилучені у ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 3450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) польських злотів повернути дружині останнього.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану ними апеляцію в повному обсязі та заперечили апеляційну скаргу прокурора, міркування прокурора, який підтримав свою апеляцію та заперечив іншу, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні незаконного зберігання та перевезення психотропної речовини з метою збуту у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб і контрабанди психотропної речовини у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб ґрунтуються на об`єктивно досліджених, всебічно та повно перевірених судом доказах, яким суд дав належну оцінку.
Посилання обвинуваченого та його захисника в своїй апеляції на те, що дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 305 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

Однією з форм об`єктивної сторони контрабанди психотропних речовин є їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

У відповідності до ст. 10 МК України межі митної території України є митним кордоном України, який збігається з державним кордоном України за винятком меж території спеціальних митних зон. Формою переміщення психотропних речовин через митний кордон України з приховуванням від митного кордону є приховування цих речовин у спеціально виготовлених сховищах (тайниках).

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 , чого він і сам не заперечує, приховав два пакунки порошкоподібної речовини у конструктивній порожнині повітряного фільтру моторного відсіку автомобіля «Хюндай Гетс», р.н. НОМЕР_1 , які були виявлені інспекторами Ягодинської митниці в ході проведення митного контролю, та згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України у Волинській області від 10.08.2014 року № 433/433 містили у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін масою 10,6867 г., що становить великі розміри.

Апеляційний суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого, спрямовані на контрабанду психотропної речовини амфетаміну у великих розмірах, є закінченим злочином з моменту фактичного незаконного переміщення даної психотропної речовини через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Що стосується тверджень обвинуваченого та його захисника про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України, апеляційний суд вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і спростовуються сукупністю наявних доказів.
До об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 307 КК України, належить незаконне зберігання та перевезення психотропних речовин. Суб`єктивною стороною даного злочину є прямий умисел на вчинення таких дій.

Доводи апелянтів про те, що в обвинуваченого був відсутній прямий умисел на збут психотропної речовини, є непереконливими.
Про умисел на збут психотропної речовини може свідчити відповідна домовленість з особою, яка придбала ці речовини, їх великий або особливо великий розмір.
Матеріалами провадження стверджується, що 8 серпня 2014 року ОСОБА_9 вступив у попередню змову з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділено в окреме провадження, з метою контрабанди в Україну психотропної речовини амфетаміну у великих розмірах та її подальшого збуту.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає правильною кваліфікацію умисних дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України.

Щодо вирішення вироком суду долі речових доказів, а саме грошових коштів у розмірі 3450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) польських злотів, апеляційний суд погоджується з обґрунтуваннями суду першої інстанції про вирішення на підставі ч. 12 ст. 100 КПК України спору про належність речей, які підлягають поверненню, у порядку цивільного судочинства.

Посилання, наведені в апеляції прокурора про те, що суд невірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_9 таких пом`якшуючих обставин, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, на переконання апеляційного суду, також не знаходить свого підтвердження.
Обвинувачений в судовому засіданні суду першої інстанції визнав себе винним у вчинені інкримінованих йому злочинів за обставин, викладених в обвинувальному акті, та щиро розкаявся у вчиненому. Ці обставини не викликають сумнівів у своїй об`єктивності та належності і у суду апеляційної інстанції.

В поданих апеляціях прокурор, обвинувачений та його захисник ставлять питання про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, з якими апеляційний суд погодитися не може.

В силу вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд врахував тяжкість вчинених ним злочинів, що відносяться до категорії тяжких, роль останнього у вчиненні злочину, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, особу ОСОБА_7 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, посередньо характеризується за місцем проживання, працює за строковим договором.

Апеляційний суд приходить до висновку, що наявність вищевказаних пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, стали підставою для обрання обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією закону, за яким він визнаний винним, із застосуванням ст. 69 КК України.

Покарання, призначене ОСОБА_7 у виді п`яти років позбавлення волі, є необхідним і достатнім для виправлення першого та попередження вчинення ним нових злочинів і таким, що не можна визнати надмірно м`яким, а також невиправдано суворим, як про це зазначено в апеляціях.

Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляційних скарг з наведених у них мотивів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 08 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді