В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , з боку захисту: обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки Харківської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Верхня Самара Близнюківського району Харківської області, громадянки України, з повною середньою освітою, одруженої, не працюючої, зареєстрованої та такої, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,-
в с т а н о в и в:
В період часу з липня 2014 року по 02 листопада 2015 року громадянка ОСОБА_4 , відомості про яку не включено до обліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, порушуючи вимоги ст. 4 Закону України «Про металобрухт» та ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», за адресою своєї реєстрації неподалік від приміщення будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , маючи вагове обладнання організувала незаконний пункт прийому металобрухту від фізичних осіб. За вказаний період часу громадянка ОСОБА_4 незаконно скуповувала у мешканців с. Верхня Самара Близнюківського району Харківської області металобрухт, який зберігала на території свого домоволодіння з метою подальшого його збуту на пункти прийому металобрухту загальною вагою 1900 кг.
Допитана у судовому засіданні в якості обвинуваченої ОСОБА_4 , вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, розкаялась у скоєному, погодилась із кваліфікацією органом досудового розслідування вчиненого нею діяння, не оспорювала встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи на підставі яких стороною обвинувачення їй пред`явлено обвинувачення. Пояснила про обставини справи як викладено вище у вироку.
Прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, судом відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінального правопорушення, та винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.
Вина обвинуваченої у скоєнні вище зазначеного кримінального правопорушення доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 213 КК України здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, організація незаконних пунктів прийому, схову металобрухту.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України визнається судом обставинами, які пом`якшують її покарання.
Відповідно до ст.67 КК України, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.
Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра Близнюківської ЦРЛ не перебуває, не працює, одружена, за місцем проживання характеризується позитивно.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст.213 КК України.
При цьому, суд враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки діяння, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, згідно яких вона має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність судимостей, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, та дійшов висновку про звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.
На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
На період іспитового строку суд покладає обов`язки на ОСОБА_4 , передбачені ст.76 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Підстав для застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_4 суд не вбачає.
Цивільний позов не пред`являвся. Арешт на майно не накладався.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог п. 1, 5, 7 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченої ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи за цим кримінальним провадженням.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
-зошит з картонною обгорткою відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України зберігати у матеріалах кримінального провадження;
-металобрухт загальною вагою 1900 кг, який був предметом кримінального правопорушення і знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України конфіскувати в дохід держави;
-ваги механічні, маса зважування яких до 500 кг, серійний номер та модель відсутня, які були підшукані як знаряддя кримінального правопорушення і знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України конфіскувати в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 10739 від 16.11.2015 року у розмірі 246 (двісті сорок шість) грн.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 не обирати.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1
17 грудня 2015 року