АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3046/15-к Номер провадження 11-кп/786/620/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченогоОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 18 червня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дальногорськ Приморського краю РФ, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий:

20 серпня 2008 року Охтирським районним судом Сумської області за ч.2 ст.15 та ч.2 ст.185 КК України на 3 місяці арешту;

13 травня 2009 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

24 травня 2013 року Ленінським районним судом м. Харків за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 9 місяців позбавлення волі; звільнений 7 травня 2014 року по відбуттю строку покарання;

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 29 квітня 2015 року близько 23 год.30 хв., перебуваючи в м. Полтава біля будинку №28 по вул. П. Юрченка, наздогнав потерпілу ОСОБА_9 та наніс їй кілька ударів руками по різних частинах тіла та пластиковою пляшкою по спині, після чого відкрито, повторно, заволодів належним їй мобільним телефоном вартістю 693 грн. 17 коп.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

За змістом апеляційної скарги обвинувачений водночас просить і пом`якшити призначене покарання з застосуванням ст.69 та ст.75 КК України, і стверджує про відсутність його вини у вчиненні злочину.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України є правильними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про його невинуватість суперечать вимогам кримінального процесуального закону з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Згідно з ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд у відповідності з цією нормою закону, в судовому засіданні з`ясував у ОСОБА_8 в присутності захисника, чи правильно він розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження, переконався у добровільності його позиції та роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. На що обвинувачений дав свою згоду.
Ці роз`яснення суду і пояснення ОСОБА_10 відображені у засобах фіксування кримінального провадження. Крім того, в матеріалах провадження міститься власноруч написана обвинуваченим заява з даного приводу (а.с.30-32).
Тому, ОСОБА_8 не може бути оскаржене в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення обставин, щодо яких судом було визнано недоцільним досліджувати докази, як того вимагають приписи ч.2 ст.394 КПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Як убачається із матеріалів провадження, ОСОБА_8 в суді першої інстанції повністю визнав свою вину та щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину. З огляду на такі пом`якшуючі покарання обставини, суд обґрунтовано призначив йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.186 КК України. Разом з тим, таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.

Враховуючи особу обвинуваченого, який має ряд непогашених судимостей за вчинення умисних злочинів проти власності, невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив грабіж, не працює, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання з застосуванням ст.69 та ст.75 КК України.
Отже, апеляційна скарга ОСОБА_8 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Київського районного суду м. Полтава від 18 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4