Ухвала
іменем україни
16 лютого 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретаріОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2015 року у кримінальному провадженні № 0004337 щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шомполи та мешканця
АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК,
засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153 КК,

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком місцевого суду ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 4 ст. 152 КК на строк 10 років, за ч. 3 ст. 153 КК на строк 12 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК засудженому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Апеляційним судом вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у зґвалтуванні та задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням насильства та з погрозою застосування такого насильства, вчиненого щодо малолітньої за таких обставин.

Так, 29 квітня 2014 року приблизно о 15.30 год. ОСОБА_7 насильно затягнув малолітню ОСОБА_8 зі сходового майданчику до місця свого проживання квартири АДРЕСА_2 . Достовірно знаючи, що ОСОБА_8 є малолітньою, ОСОБА_7 , використовуючи фізичну перевагу, всупереч волі потерпілої задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом. Цього ж дня приблизно о 16.00 год. ОСОБА_7 , діючи повторно, проти волі ОСОБА_8 , застосувавши фізичне насильство, зґвалтував малолітню потерпілу, здійснивши з нею насильницький статевий акт.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що апеляційний суд грубо порушив право засудженого на захист, розглянувши справу за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою. Вказує на невідповідність ухвали вимогам ст. 419 КПК, оскільки апеляційний суд залишив поза увагою доводи апеляційної скарги засудженого про порушення його права на захист.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_9 подала письмові заперечення скарги, де вказала на законність та обґрунтованість судових рішень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав скаргу, захисника, який не заперечив проти касаційних вимог прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

У статті 59, п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України закріплено конституційні права громадян на правову допомогу, на забезпечення цього права та права на захист від обвинувачення при вирішенні справ у судах та інших державних органах. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безкоштовно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

В силу положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція), правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен забезпечити реалізацію конституційного права засудженого на захист. Водночас участь у справі захисника є обов`язковою тоді, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
Статтею 6 Конвенції визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Як констатував Європейський суд з прав людини у справі «Мефта та інші проти Франції» (п. 40 рішення від 26 липня 2002 року), у справі «ФамХоанг проти Франції» (п. 39 рішення від 25 вересня 1992 року) та у справі «Максименко проти України» (п. 32 рішення від 20 грудня 2011 року), гарантії забезпечення права на захист не припиняють своєї дії після закінчення провадження у суді першої інстанції. Забезпечення обвинуваченому у вчиненні злочину юридичної допомоги є однією з гарантій, що здійснюється й у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Згідно з практикою Суду інтереси правосуддя в принципі вимагають забезпечення представництва захисника, коли йдеться про позбавлення свободи.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ч. 4 ст. 152 і ч. 3 ст. 153 КК, які відповідно до ст. 12 цього Кодексу відносяться до категорії особливо тяжких.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 52 КПК участь захисника у даному випадку була обов`язковою на всіх стадіях кримінального провадження з моменту набуття особою статусу підозрюваного.
Проте, зазначена вимога процесуального закону та практики Європейського суд з прав людини судом апеляційної інстанції не була виконана, оскільки розгляд справи за апеляцією ОСОБА_7 проводився за відсутності захисника, що свідчить про порушення його права на захист.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 412 КПК передбачено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою.

Отже, доводи прокурора в скарзі про порушення права засудженого на захист слід визнати прийнятними.

Враховуючи викладене, ухвала апеляційного суду не може залишатися в силі й підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.

Під час нового розгляду кримінального провадження апеляційному суду слід врахувати зазначене, дослідити всі обставини, які мають правове значення, перевірити інші доводи, наведені в касаційній скарзі прокурора, та постановити обґрунтоване і вмотивоване рішення з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись статтями 433436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3