Славутицький міський суд Київської області
ВИРОК

іменем України

29 квітня 2011 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С.,

при секретарі Прохоровій О.О.,

з участю: прокурора Котяша А.І.,

потерпілого ОСОБА_1,

підсудного ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1, законного представника неповнолітнього підсудного ОСОБА_4, розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, учня ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає постійно за адресою: АДРЕСА_1, не судимого, - у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за наступних обставин.

11 січня 2011 року близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_2, на території загальноосвітньої школи № 1 м. Славутича Київської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, вважаючи, що у неповнолітнього ОСОБА_1, який ішов додому через територію школи, є мобільний телефон, вирішив відкрито ним заволодіти. Реалізуючи цей злочинний умисел, ОСОБА_2, вибравши неосвітлене місце та прикривши голову капюшоном куртки, догнав ОСОБА_1 і з метою змусити його дістати з кишені мобільний телефон, спитав у нього котра година. Не підозрюючи про наявність у ОСОБА_2 злочинного умислу, ОСОБА_1 дістав з сумки належний йому мобільний телефон марки « Soni-Ericsson КЗЗОі» вартістю 455 гривень з SІМ-картою оператора стільникового зв'язку «МТС» вартістю 10 гривень, із залишком коштів на рахунку в сумі 56 гривень, після чого ОСОБА_2 вихопив його з рук ОСОБА_1 і втік, вчинивши таким способом відкрите викрадення майна ОСОБА_1, яке завдало йому матеріальної шкоди на загальну суму 521 гривня.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 винним себе визнав повністю і показав, що 11 січня 2011 року ввечері гуляли на вулиці з ОСОБА_5 і він вирішив відібрати у когось з неповнолітніх мобільний телефон. Про це він сказав ОСОБА_5, однак той відповів, що не буде в цьому брати участі. Біля будинку дитячої творчості вони помітили малого хлопця, у якого він вирішив при нагоді відібрати мобільний телефон. З цією метою він пішов за ним разом з ОСОБА_5, який біля Таллінського кварталу залишився, а він пішов далі за хлопцем. Коли той зайшов на територію школи № 1 у темне місце, він натягнув на голову капюшон, догнав хлопця і спитав котра година. Коли хлопець дістав мобільний телефон, він вихопив його з рук хлопця і втік. Після цього викинув сім-карту, а телефон залишив у своєму користуванні, а через тиждень продав його таксисту за 100 гривень, які витратив на придбання їжі та інші речі.

Крім повного визнання своєї вини підсудним, факт вчинення злочину та винність підсудного у вчиненні інкримінованого злочину підтверджуються показаннями потерпілого, свідка.

Потерпілий ОСОБА_1 суду показав, що 11 січня 2011 року ввечері він повертався додому з занять по акробатиці і помітив, що за ним йдуть двоє хлопців. Коли він звернув на територію школи № 1, то один з цих хлопців підійшов до нього і спитав котра година. Другого хлопця в цей час поблизу не було. Щоб подивитися на годинник дисплею, він дістав із сумки свій мобільний телефон «Soni-Ericsson КЗЗОі », подивився на дисплей і відповів, шо було 18 годин ЗО хвилин. В цей час хлопець несподівано вихопив у нього з рук мобільний телефон і почав тікати. Він кричав, щоб той повернув телефон, однак хлопець, не зупиняючись побіг далі і зник. Прийшовши додому, він розповів про це матері, а вона зателефонувала батьку, який повідомив у міліцію.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що ввечері 11 січня 2011 року до нього додому прийшов його однокласник ОСОБА_2, з яким вони пішли погуляти. ОСОБА_2 запропонував відібрати у якого-небудь малого хлопця мобільний телефон, однак він відповів, що брати участі в цьому не буде. Біля будинку дитячої творчості вони помітили малого хлопця і ОСОБА_2 запропонував прослідкувати за ним. З цією метою вони пішли слідом за хлопцем і коли він звернув на територію школи № 1, ОСОБА_2 сказав, що відбере у цього хлопця мобільний телефон. Він знову йому відповів, що не буде цим займатись і пішов у напрямку будинку № 2 Ризького кварталу, а ОСОБА_2 пішов далі за хлопцем. Приблизно через хвилину він почув як хлопець кричав, щоб йому повернули мобільний телефон. Потім біля будинку № 2 Ризького кварталу вони знову зустрілися з ОСОБА_2 і той показав йому мобільний телефон «Soni-Ericsson КЗЗОі» чорного кольору, який відібрав у хлопця.

Законний представник неповнолітнього підсудного ОСОБА_4 суду показала, що неповнолітнього сина ОСОБА_2 виховує одна. Через зайнятість на роботі вона не може постійно контролювати його поведінку. Знає, що він прогулює уроки в школі, дружить з хлопцями, які схильні до правопорушень. Однак нічого не може зробити, оскільки всі виховні заходи дають позитивний результат лише на короткий час.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_6 суду показала, що неповнолітній ОСОБА_2 перебуває на обліку як дитина, батьки якої ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Виховується в неповній сім'ї, оскільки батько помер. Обстеження умов його життя та виховання показало, що житлово-побутові умови життя нормальні, однак мати ОСОБА_2 обмежена в можливостях постійно контролювати навчання сина в школі та його дозвілля, що і призвело до вчинення злочину. Вважає, що перевиховання неповнолітнього ОСОБА_2 можливе без відбування покарання.

Представник кримінальної міліції у справах дітей ОСОБА_7 суду показав, що неповнолітній ОСОБА_2 був взятий на облік з моменту пред'явлення йому обвинувачення у вчиненні злочину. Мати неповнолітнього притягувалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків у зв'язку з тим, що неповнолітній ОСОБА_2 пропускав уроки в школі без поважних причин. Вважає, що перевиховання неповнолітнього можливе без відбування покарання.

Представник ЗОШ № 4 м. Славутича ОСОБА_8 суду показала, що неповнолітній ОСОБА_2 перебуває на внутрішкільному профілактичному обліку. Учень систематично пропускає уроки без поважних причин, рівень навчальних успіхів значно нижчий його розумових здібностей, мотивація до навчання відсутня. Вплив матері на процес навчання сина обмежений. Заходи вихованого характеру, які застосовуються до нього у школі, позитивного результату практично не дають.

Крім показань потерпілого та свідка ОСОБА_5, винність підсудного у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими письмовими доказами:

-протоколом заяви ОСОБА_1 про притягнення до кримінальної відповідальності невідомої особи, яка 11 січня 2011 року біля школи № 1 відібрала у його неповнолітнього сина ОСОБА_1 мобільний телефон «Soni-Ericsson КЗЗОі » (а.с.З);

-квитанцією про безготівковий перерахунок коштів на суму 649 гривень ЗАТ «Український мобільний зв'язок» (а.с.14);

-сертифікатом на мобільний телефон «Soni-Ericsson КЗЗОі» (а.с. 15);

-актом попереднього дослідження вартості мобільного телефону «Soni-Ericsson КЗЗОі». яка становить 455 гривень (а.с. 18-20);

-висновком про вартість майна - мобільного телефону «Soni-Ericsson КЗЗОі » на суму 455 грн, та сім-карти на суму 10 грн. (а.с.68-75, 77-80).

Оцінивши показання підсудного, потерпілого, свідка, досліджені письмові докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд вважає доведеною повністю вину підсудного у вчиненні інкримінованого злочину.

Дії підсудного органами досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), оскільки у судовому засіданні доведено наявність у діях підсудного необхідних кваліфікуючих ознак цього злочину.

Призначаючи підсудному покарання відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного, обставини, що пом'якшують покарання, умови життя та виховання неповнолітнього підсудного, вплив дорослих, рівень його розвитку та його особистість.

Вчинений підсудним злочин за правилами ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, він не має судимості, характеризується переважно негативно, перебуває на обліку у службі у справах дітей та кримінальній міліції у справах дітей. До адміністративної відповідальності не притягувався. Має нормальний стан здоров'я та рівень загального розвитку, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває. Виховується лише матір'ю, з якою проживає, оскільки батько помер. Має нормальні житлово-побутові умови. Навчається у загальноосвітній школі, де характеризується переважно негативно. Мати неповнолітнього підсудного притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП (невиконання батьками обов'язків щодо виховання дітей).

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудного відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 цього Кодексу, не встановлено.

Призначаючи підсудному покарання у виді позбавлення волі, яке буде справедливим та достатнім для виправлення підсудного та запобігання нових злочинів, суд враховує зазначені ступінь тяжкості злочину, обставини його вчинення, особу винного, обставини, що пом'якшують покарання, умови життя та виховання неповнолітнього, можливості впливу на нього дорослих, рівень розвитку неповнолітнього, який в цілому відповідає його віку, його особистість і приходить до висновку про можливе виправлення підсудного без відбування покарання та застосування до нього ст. 75 і 104 КК України із встановленням іспитового строку та покладенням певних обов'язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст. 323, 324, 327, 332-335, 338, 339 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 і 104 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає такі обов'язки з передбачених ст. 76 цього Кодексу:

-попросити публічно пробачення у потерпілого:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-

виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та

навчання;

-періодично з'являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд з місця проживання.

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд протягом п'ятнадцяти діб з дня проголошення.

Суддя