Справа № 530/1744/15-к
Номер провадження 1-кп/530/4/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"08" лютого 2016 р. року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинувачуваного адвоката ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Зіньків Полтавської області справу про обвинувачення

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився і проживає АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, не одружений, дітей на утриманні немає, працює мед. братом в Зіньківській ЦРЛ Полтавської області, учасник АТО, раніше не судимий

в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст.122 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням громадянин ОСОБА_6 обвинувачується в тім, що 24.07.2015 року приблизно в 02 години 30 хвилин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу парку «Вічної Слави» в м. Зіньків Полтавської області, з причин неочікувано виниклих неприязних стосунків з гр. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно завдав останньому удар кулаком лівої руки в область обличчя з правої сторони, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кута нижньої щелепи справа, через лунку 8-го зубу на нижній щелепі справа з подальшим його видаленням, закритого перелому тіла нижньої щелепи з ліва, через лунку 4-го зуба на нижній щелепі зліва та струсу головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1135 від 21.08.2015 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я.

Прокурор ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_7 і його представник адвокат ОСОБА_5 підтримали в судовому засіданні пред`явлене обвинувачення і просять призначити міру покарання в вигляді двох років позбавлення волі, обравши міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в залі суду. Прокурором Зіньківського району в інтересах держави в особі департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації в кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до обвинувачуваного ОСОБА_6 , про стягнення грошових коштів в сумі 2 763 гривні витрачених державою на лікування громадянина ОСОБА_7 .

Під час судового розгляду справи було встановлено обставини передбачені ст. 36 КК України «Необхідна оборона», Розділ VІІІ Карного Кодексу України, які виключають в діях обвинувачуваного ОСОБА_6 їх суспільну небезпечність і протиправність, що підтверджується наступним.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинувачуваного ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінує мого йому злочину передбаченого ч.1ст.122 КК України не визнав в повному обсязі, не визнав і заявлений в кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 і суду показав.

24.07.2015 року приблизно в 02 години 30 хвилин він дійсно разам з товаришем ОСОБА_8 знаходились в районі парку «Вічної Слави» по вул. Первомайській в м. Зіньків, повертались після відпочинку в центрі м. Зіньків додому. Під час відпочинку в кафе він вжив 0,5 літра пива, інших спиртних напоїв не вживав, тому добре пам`ятає обставини сварки з потерпілим. Вони з товаришем йшли взявши один одного під руку по проїзній частині вулиці. З парку виїхав скутер, на якому сиділо два невідомих на той час чоловіка, і поїхав по тротуару зі сторони парку. Вони з товаришем даних громадян не чіпали. Коли скутер з громадянами по тротуару від`їхав від них на відстань приблизно 20 метрів,зупинився, громадяни, їх було двоє, залишили скутер в місці зупинки і направились до них. Один ішов з переду, інший за ним. При наближенні до них, громадянин, що йшов попереду,почав щось говорити, підтягувати рукава на куртці, таким жестом, як перед бійкою, витягнув з кармана якусь річ і віддав товаришеві. По поведінці вказаного громадянина, його діях він зрозумів, що зараз буде бійка. Він відсторонив від себе товариша і коли невідомий громадянин, на даний час він знає, що це був ОСОБА_7 , наблизивсь до нього, ладонню руки з розставленими пальцями, шляхом удару в область щелепи в районі обличчя ОСОБА_7 , відштовхнув його від себе. ОСОБА_7 поточившись зробив декілька кроків назад, взявся руками за обличчя в районі щелепи і нагнувся. Він запитав ОСОБА_7 досить, на що ОСОБА_7 відповів досить і сів на бардюру. Більше в відношенні ОСОБА_7 він ніякого насилля не застосовував. До його товариша він ніяких дій фізичного впливу не застосовував, так як з його сторони не було агресії відносно нього. Потім він взяв товариша ОСОБА_8 під руку і вони пішли додому. Сліпуха з товаришем залишились . Через деякий час його визвали до слідчого в міліцію, від слідчого йому стало відомо, що в ОСОБА_7 зламана челюсть, він знаходиться на лікуванні в обласній лікарні, слідчий пояснив, що якщо він примириться з ОСОБА_7 , то не буде притягнутий до кримінальної відповідальності. Він вирішив зустрітись з ОСОБА_7 , щоб поговорити з ним, вияснити стан здоров`я і владнати спір. В лікарні м. Полтава він зустрівся з ОСОБА_7 , переговорили, ОСОБА_7 повідомив, що до нього ніяких претензій не має. Про це він по телефону повідомив своїй матері в м. Зіньків, яка поїхала за місцем проживання матері ОСОБА_7 з метою подальшого врегулювання питання. Зі слів матері, мати ОСОБА_7 не заперечувала проти вирішення питання миром, повідомила, що про прийняте рішення передасть по телефону. Через деякий час зателефонувала і повідомила, що заподіяну шкоду сину вона оцінює в 20 000 гривень. Так як таких коштів немає, в подальшому ніхто не займавсь врегулюванням спору. В останньому слові під час судового засідання суду повідомив, що він жалкує за тим, що спричинив ОСОБА_7 тілесне ушкодження, не бажав його спричинення, але в обстановці, що склалась вважає свої дії вірними і направленими на самозахист.

Допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_7 підтвердив факт конфлікту з обвинувачуваним ОСОБА_9 і суду показав.

24.07.2015 року приблизно в 02 години 30 хвилин він дійсно разам з товаришем ОСОБА_10 на мопеді виїхав з парку «Вічної Слави» в м. Зіньків Полтавської області на вул.. Первомайську. Знаходились в тверезому стані. Виїхавши з парку він побачив двох чоловіків, що тримаючи один одного під руку йшли по проїзній частині вул.. Першотравнева. Так як було видно, що вони в нетверезому стані, рішив їх об`їхати по пішохідному тротуару, щоб не виникла сварка. Їдучи по тротуару, він почув, що їх просять зупинитись і допомогти. Він зупинив мопед на відстані приблизно 20 метрів від вказаних чоловіків, залишив його там стояти, а сам разом з товаришем пішов до невідомих на той час чоловіків, щоб надати їм допомогу.

На даний час він знає, що одного з них, обвинувачуваного по даній справі, прізвище ОСОБА_9 . Коли він до них наблизився, ОСОБА_10 йшов позаду,то підтяг /завернув/ рукава верхнього одягу в себе на руках, пояснивши свій жест наявністю такої привички. Безпосередньо біля обвинувачуваного ОСОБА_9 з кармана в нього випав гаманець, який належить його товаришу ОСОБА_10 , в його в кармані знаходився тому що він користувався грошима товариша, в зв`язку з відсутністю своїх. Він нагнувся, підняв гаманець і повернувши голову до товариша, віддав йому гаманець. Коли повертавсь обличчям до ОСОБА_11 , останній йому наніс удар кулаком лівої руки в область щелепи з права. Поточивсь назад на декілька кроків, відчув гострий біль в щелепі, взявся за неї руками, зігнувся і сів на бордюру. ОСОБА_9 запитав його - досить і почувши ствердну відповідь забрав свого товариша і пішов, він з ОСОБА_10 залишились на місці пригоди. Після нанесення йому удару кулаком руки в щелепу, ОСОБА_9 до нього і його товариша ніякого фізичного насильства не застосовував і погроз про їх застосування не висловлював. По зовнішньому вигляду і поведінці він не може стверджувати, що ОСОБА_9 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, на відміну від його напарника.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дав покази, які частково співпадають з показами потерпілого ОСОБА_7 , але мають суттєві протиріччя. Підтвердив факт, що до пригоди він не був знайомий з обвинувачуваним ОСОБА_9 і його товаришем, факт нанесення одного удару кулаком руки обвинувачуваним ОСОБА_9 в область щелепи потерпілого ОСОБА_7 , відсутність іншого будь якого насильства зі сторони обвинувачуваного до потерпілого і нього особисто, підтвердив, що обвинувачуваний ОСОБА_9 після удару запитував потерпілого ОСОБА_7 , чи досить і що після ствердної відповіді забрав товариша і пішов. Підтвердив факт, що коли ОСОБА_7 наближався до обвинувачуваного ОСОБА_9 , то закачував рукава на руках верхнього одягу. Заперечує, що в потерпілого ОСОБА_7 був його гаманець, який випав з кармана, коли він підійшов до обвинувачуваного, а показав суду, що ОСОБА_7 дійсно підійшовши до ОСОБА_11 витягнув з карману верхнього одягу свій гаманець і передав йому, з якою метою він не знає. Повідомив суду, що через працюючий двигун мопеда не чув, чи їх звали на допомогу Орел і його товариш, рішення про зупинку мопеда і наближення до двох невідомих громадян приймав ОСОБА_7 . Підтвердив, що відстань між ними і невідомими громадянами на час зупинки мопеда була приблизно 20 метрів. Показав, що не може підтвердити, що ОСОБА_9 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, так як характерні для сп`яніння ознаки були відсутні. Підтвердив, що товариш ОСОБА_11 знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка громадянин ОСОБА_8 підтвердив факт конфлікту між ним і ОСОБА_9 з невідомими на той час громадянами, що мав місце 24.07.2015 року приблизно в 2 години 30 хвилин по вул. Першотравневій м. Зіньків Полтавської області біля парку «Вічної слави», що громадяни самі підбігли до них, що ОСОБА_9 відсторонив під час конфлікту його від себе, що поведінка під час конфлікту потерпілого ОСОБА_7 говорила про намір затіяти бійку- крики зі сторони потерпілого в їх адрес, закочування рукавів верхнього одягу на руках. Стверджує, що в той день він з ОСОБА_11 вживали тільки пиво, що нанесення удару чи іншого насильства в відношення ОСОБА_7 він не бачив, бачив як ОСОБА_7 поточився назад взявшись руками за щелепу в районі обличчя і сів на бардюру, чув як Орел запитував ОСОБА_7 чи досить і отримав ствердну відповідь, після чого вони залишили невідомих і пішли додому.

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_12 підтвердила і роз`яснила дані нею в справі експертні висновки, стверджує, що тілесні пошкодження отримані потерпілим ОСОБА_7 утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук стиснуті в кулак, тобто однократна ударна дія травмую чого фактору в ділянку нижньої щелепи справа-наліво. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись в строк та за обставин на які посилається потерпілий ОСОБА_7 .

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_13 в підтвердження вини обвинувачуваного ОСОБА_9 посилається на те, що обвинувачуваний міг уникнути бійки, втікши з місця пригоди, забігти в міліцію, приміщення якої розташоване поруч, що він першим застосував до потерпілого насилля фізичного характеру, не дочекавсь застосування фізичних дій в відношенні себе.

Захисник обвинувачуваного адвокат ОСОБА_4 просить суд в відношенні обвинувачуваного ОСОБА_9 винести виправдувальний вирок, посилається на ч.3ст.27 Конституції України, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року « Про судову практику у справах про необхідну оборону, ст. 36 КК України. Звернув увагу суду на бездоганну характеристику з міста роботи, де обвинувачуваний працює мед. братом, на участь обвинувачуваного АТО В східних областях України, відсутність притягнення обвинувачуваного до адміністративної чи кримінальної відповідальності, що говорить, що він законослухняний громадянин не схильний до насильства.

Клопотання про призначення повторної, комісійної судово-медичної експертиз учасники судового розгляду не заявили.

Заслухавши покази обвинувачуваного, потерпілого, допитаних в суду свідків, експерта, обґрунтування своїх позицій адвокатами обвинувачуваного і потерпілого, прокурором, дослідивши докази надані в судове засідання учасниками судового розгляду, суд встановив наступне і приходить до висновків.

24.07.2015 року приблизно в 02 години 30 хвилин по вул.. Першотравнева, поблизу парку «Вічної Слави» в м. Зіньків Полтавської області, між громадянином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 і громадянином ОСОБА_7 виник конфлікт , в результаті якого ОСОБА_9 умисно, з метою захисту, завдав удар кулаком лівої руки в область обличчя з правої сторони ОСОБА_7 , чим спричинив йому тілесне ушкодження середнього ступені тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я /а.с.26,27/.

В судовому засіданні не знайшла підтвердження обтяжуюча обставина: скоєння злочину ОСОБА_9 в стані алкогольного сп`яніння: не надано підтверджуючих доказів / акт медичного освідування чи інший медичний висновок/, обвинувачуваний ОСОБА_9 заперечує знаходження в стані алкогольного сп`яніння, потерпілий ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_8 також не підтвердили знаходження ОСОБА_11 в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ч.1,2 ст.36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Згідно ч.2ст.27 Конституції України, кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Згідно абз. 1,2 п.2 Постанови №1 Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», згідно з ч. 1 ст. 36 КК ( 2341-14 ) необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди…
Суд не має підстав розцінювати дії обвинувачуваного ОСОБА_9 як такі , що скоєні з перевищенням мір необхідної оборони чи уявної оборони з наступних підстав.
Згідно ч.1ст.37 КК України, уявною обороною визнаються дії, пов`язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання.
Згідно ч.3ст.36 КК України, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Під час судового розгляду справи, судом було встановлено наявність створення реальної загрози заподіяння шкоди громадянину ОСОБА_9 , що підтверджується показами потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 / нічний час 2 години 30 хвилин, безпричинне зближення потерпілого ОСОБА_7 і його товариша з обвинувачуваним і його товаришем, закочування потерпілим рукавів одягу під час зближення з обвинувачуваним, передача потерпілим особистих речей товаришу під час зближення з ОСОБА_9 , запитанням ОСОБА_9 до потерпілого: « досить»/.
Суд не вбачає наявність в діях ОСОБА_9 перевищення меж необхідної оборони, в судовому засіданні встановлено, що він наніс потерпілому один удар кулаком руки в область обличчя і після того, як потерпілий ОСОБА_7 поточившись назад відійшов від нього, переставши представляти небезпеку для обвинувачуваного ОСОБА_9 , більше ніяких дій фізичного чи психологічного впливу в відношенні нього і його товариша не приймав, що підтверджується показами потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи. Крім того діями обвинувачуваного в справі ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 було заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, для настання кримінальної відповідальності при перевищенні меж необхідної оборони, потрібне настання тяжких наслідків.
Суд критично оцінює позицію представника потерпілого адвоката ОСОБА_13 і його посилання на те, що обвинувачуваний міг уникнути бійки, втікши з місця пригоди, забігти в міліцію, приміщення якої розташоване поруч, що він першим застосував до потерпілого насилля фізичного характеру, не дочекавсь застосування фізичних дій в відношенні себе, так як дана позиція вступає в протиріччя з ч.2ст.27 Конституції України, ч.ч.1,2 ст.36 КК України, правовою позицією викладеною в абз. 1,2 п.2 Постанови №1 Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону».

Суд при постановленні вироку частково критично оцінює покази дані в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_7 і його товаришем ОСОБА_10 , враховує протиріччя і нестабільність показів даних потерпілим ОСОБА_7 і його товаришем ОСОБА_10 в ході досудового розслідування і в судовому засіданні, що знаходить своє відображення в наступному.

В протоколі допиту під час досудового розслідування стверджували, що ОСОБА_9 з товаришем кричали їм і просили /вимагали/ зупинитись /а.с.к/пр.18,38/, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 стверджує, що він зупинив мопед на вимогу ОСОБА_9 і його товариша і пішов до них з наміром надати їм допомогу, ОСОБА_14 стверджує, що за гулом двигуна мопеда він взагалі нічого не чув. На досудовому слідстві, під час допиту, вони не дали свідчень про дії потерпілого ОСОБА_7 перед конфліктом з обвинувачуваним / закочування потерпілим рукавів одягу під час зближення з обвинувачуваним, передача потерпілим особистих речей товаришу під час зближення з ОСОБА_9 , запитання ОСОБА_9 до потерпілого: « досить»/. Покази дані потерпілим ОСОБА_7 під час судового розгляду справи також вступають в протиріччя. В показах він стверджує, що поїхав мопедом по тротуару, щоб обминути обвинувачуваного ОСОБА_9 і його товариша з метою уникнути бійки, потім говорить, що поставив мопед і пішов до них з метою надання допомоги.
Суд вважає зміну показів даних обвинувачуваним ОСОБА_9 на досудовому слідстві під час дачі пояснення, де він визнавав факт нанесення удару кулаком в область обличчя потерпілого /а.с.к/пр. 36/, на нанесення удару ладонню руки в область обличчя в судовому засіданні, як спосіб захисту від обвинувачення, який не впливає на кваліфікацію його дій.

Таким чином суд прийшов до висновку, що в діях обвинувачуваного ОСОБА_9 формально маються ознаки злочину передбаченого ч.1ст.122 КК України, але під час судового розгляду справи встановлено обставини передбачені ст. 36 КК України «Необхідна оборона», що виключають злочинність діяння. За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинувачуваний ОСОБА_9 підлягає виправданню, а кримінальне провадження закриттю.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_11 не обирати.

Цивільний позов заявлений прокурором Зіньківського району в інтересах держави в особі департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації в кримінальному провадженні до ОСОБА_6 , про стягнення грошових коштів в сумі 2 763 гривні витрачених державою на лікування громадянина ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 36 КК України, ст.ст. 373,374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину передбаченого ч.1ст.122 КК України визнати невинуватим.

Кримінальне провадження № 0000437, по обвинуваченню ОСОБА_6 в скоєнні злочину передбаченого ч.1ст.122 КК України закрити.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов заявлений прокурором Зіньківського району в інтересах держави в особі департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації в кримінальному провадженні до ОСОБА_6 , про стягнення грошових коштів в сумі 2 763 гривні витрачених державою на лікування громадянина ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Написано власноручно.

Вирок може бути оскаржений Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів.

СуддяОСОБА_1