Дата документу Справа № 335/1270/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11сс/778/88/14 Головуючий в 1 інстанції
ЄУ№335/1270/14-к ОСОБА_1
Категорія ст.ст.184, 199 КПК Доповідач ОСОБА_2
ч. 2 ст. 365 КК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріал за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді клопотання слідчим суддею місцевого суду на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2014 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, не одруженому, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.
Обрано ОСОБА_7 запобіжній захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З наданих матеріалів вбачається, що слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 , за погодженням зі старшим прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 , звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що наказом по ГУМВС України в Запорізькій області №203о/с від 30.06.2010 р. ОСОБА_7 призначений на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області.

Наказом по ГУМВС України ь Запорізькій області №87о/с від 16.03.2010 р. ОСОБА_11 призначеним на посаду оперуповноваженого сектору по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області.

Перебуваючи на вказаних посадах ОСОБА_7 та ОСОБА_11 відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу.

Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 займаючи зазначені посади у правоохоронному органі, постійно виконують функції представника влади та у відповідності з ч.1 Примітки до ст.364 КК України є посадовими особами.

11.11.2010 р. близько 13 годин ОСОБА_7 будучи службовою особою, представником влади, оперуповноваженим СУР Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області спільно з ОСОБА_11 , перебуваючи біля будинку №46 по вул. Михайлова у м. Запоріжжя, будучи при виконанні своїх службових обов`язків не пов`язаних з проведенням з ОСОБА_12 перевірочних, слідчих та інших процесуальних дій, достовірно знаючи, що ОСОБА_12 протиправних дій не вчиняв, вступили з останнім у конфлікт, під час якого діючи умисно, у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, які зобов`язують працівників міліції захищати та охороняти права та свободи, честь та гідність громадян, перевищуючи свої службові повноваження, застосували до ОСОБА_12 насильство шляхом нанесення йому чисельних ударів руками та ногами по голові та тулубу.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , перебуваючи біля будинку №46 по вул. Михайлова у м. Запоріжжя, незаконно утримували ОСОБА_12 до прибуття на службовому автомобілі оперуповноваженого СБНОН Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в області ОСОБА_13 .

У подальшому, ОСОБА_13 за проханням ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на службовому автомобілі безпідставно доставив ОСОБА_12 до приміщення Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в області, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно, перевищуючи свої службові повноваження, продовжили застосовувати до ОСОБА_12 фізичне насильство, а саме: наносити численні удари руками та ногами по голові та тулубу.

У результаті зазначених незаконних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_11 ОСОБА_12 відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №80/к від 21.11.2012 р. спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, закритого переламу кісток носу без зміщення уламків, без порушення функції носового дихання, крововилив навколо обох очей та у ділянці носа, субкон`юктивальні крововиливи обох очей, садна на обличчі, крововиливи у ділянці кутків нижньої щелепи справа та зліва, підщелепної ділянки, у ділянці вушних раковин, волосистої частини голови, які кваліфікуються як легкі тілесні, що привели до короткочасного розладу здоров`я, а також крововиливи у ділянці шиї зліва, скол емалі коронкової частини першого зуба верхньої щелепи справа, крововилив у ділянці правого плеча та правого колінного суглоба, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Крім того, унаслідок зазначених протиправних дій стосовно ОСОБА_12 . ОСОБА_7 завдана істотна шкода державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу органів Міністерства внутрішніх справ України.

Досудове розслідування у двох місячний термін завершити не представляється можливим у зв`язку великим обсягом та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування, а також необхідністю проведення інших слідчих дій, у тому числі зазначених в ухвалі апеляційного суду Запорізької області від 23.01.2014 року, спрямованих на встановлення обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Двомісячний строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою спливає 09 лютого 2014 року.

Слідчий посилався на те, що на даний час ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та не змінились.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення ним тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Зокрема, співучасник ОСОБА_7 - ОСОБА_11 з 2011 року перебуває у розшуку.

Крім того, ОСОБА_7 до 30.12.2010 р. перебував на посаді оперуповноваженого СКР Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в області та маючи спеціальні знання в області оперативно-розшукової діяльності має реальну можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків, інших можливих підозрюваних, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від орган досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити нове або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, слідчий просив суд продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до 08 березня 2014 року.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2014 року, було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 . Обрано останньому запобіжній захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Не погоджуючись зі вказаною ухвалою прокурор, який приймав участь при розгляді клопотання слідчим суддею місцевого суду подав на неї апеляційну скаргу. Він вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та продовжити строку тримання під вартою ОСОБА_7 до 08 березня 2014 року.

Заслухавши доповідача, приймаючи до уваги доводи підозрюваного та його захисника, які вважали ухвалу слідчого судді законною, висновок прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.04.2011 р. відносно ОСОБА_7 прокуратурою Ленінського району м. Запоріжжя порушено кримінальну справу №2191101пр.

02.05.2011 р. ОСОБА_7 затримано в порядку ст.115 КПК України (в редакції 1960 року).

04.05.2011 р. ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.365, ч.2 ст.121 КК України.

05.05.2011 р. ОСОБА_7 судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

29.06.2011 р. складено обвинувальний висновок у зазначеній кримінальній справі.

01.07.2011 р. кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 направлено до Ленінського районного суду м. Запоріжжя для розгляду по суті.

22.10.2013 р. вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 за ч.2 ст.125, ч.2 ст.365 КК України засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

23.01.2014 р. ухвалою Апеляційного суду м. Запоріжжя вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2013 скасовано, кримінальну справу направлено прокурору для проведення додаткового розслідування, запобіжний захід залишено - тримання під вартою.

07.02.2014 р. зазначена кримінальна справа надійшла в прокуратуру Запорізької області.

08.02.2014 р. відомості про вчинення ОСОБА_7 правопорушень внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

08.02.2014 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.365 КК України.

Постановою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_14 від 08.02.2013 року визначено новий строк досудового розслідування до 08 березня 2014 року.

Відповідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, стороною обвинувачення не було обґрунтовано та доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки в доданих до клопотання матеріалах дані про такі обставини були відсутні.

Зокрема, необхідно відзначити, що серйозність звинувачень, пред`явлених підозрюваному було висунуто як аргумент на етапі вирішення питання взяття останнього під варту. Після цього, прокурором взагалі не було наведено ніяких підстав для продовження тримання підозрюваному під вартою окрім того, що раніше обраний запобіжний захід був правильним. Проте згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської конвенції з прав людини зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.

Також колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що ані слідчим ані прокурором підчас розгляду вказаного клопотання слідчим суддею не було доведено факту, що з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, зокрема можуть обґрунтовано свідчити про наміри ОСОБА_7 вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того стороною обвинувачення не було наведено обставин які б свідчили, що комплекс слідчих дій, які вчиняються та необхідно вчинити в подальшому, не можливо вчинити без тримання підозрюваного під вартою.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Крім того, відповідно ст. 197 КПК України сукупний строк тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину не може перевищувати 12 місяців, тоді як згідно матеріалів провадження ОСОБА_7 вже близько трьох років знаходиться під вартою.

Доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі фактично ідентичні тим, що були зазначені в клопотанні про продовження строку тримання під вартою. Думка прокурора, що слідчий суддя не взяв до уваги низку обставин, які свідчили про існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, внаслідок чого прийняв незаконне рішення є - безпідставною, оскільки слідчим суддею усі зазначені обставини були враховані і їм була дана відповідна оцінка, яка відрізняється від оцінки цих обставин прокурором.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя враховуючи положення, які зазначені у ст.ст. 197, 199 КПК України, дійшов правильного висновку, що клопотання слідчого про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягало задоволенню, тому ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, постановлена з додержанням процесуального Закону внаслідок чого, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 199, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу який приймав участь при розгляді клопотання слідчим суддею місцевого суду, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2014 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 і застосовано відносно останнього запобіжній захід у цілодобового домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді