Ухвала іменем україни 10 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого судді ОСОБА_10,
суддів:ОСОБА_11, ОСОБА_12
при секретарі ОСОБА_13

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084, за обвинуваченням

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Тернополя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого:

- 13 липня 2009 року Збаразьким судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 357 , ч. 2 ст. 190 КК України на 2 (два) роки обмеження волі;

- 20 лютого 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185, ч 2 ст. 190 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі, звільнено 17 серпня 2012 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_14

В С Т А Н О В И Л А:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій його підзахисного, просить змінити вирок Апеляційного суду Тернопільської області від 08 квітня 2015 року та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Вказує на істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. В обґрунтування скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2014 року в частині призначеного покарання, не у повній мірі врахував ряд обставин, які впливають на пом'якшення покарання, а саме: посткримінальну поведінку ОСОБА_5, яка виразилась в тому, що він не вчинив жодного правопорушення з моменту звільнення його з під варти, перебування під вартою під час кримінального провадження, часткове відшкодування шкоди потерпілим, працевлаштування, а також утримання ним матері похилого віку.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2014 року ОСОБА_5 засуджено:

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 70 КК України остаточно покарання ОСОБА_5 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та покладено на нього обов'язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком вирішено питання щодо судових витрат.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 11 січня 2013 року близько 17.20 год., перебуваючи в ресторані «Діамант» на вул. Грушевського у м. Збаражі, повторно, таємно викрав з куртки, яка висіла в гардеробі, мобільний телефон «Samsung» GT-E 1080і, що належав ОСОБА_7, вартістю 136 грн.

Того ж дня, перебуваючи у вказаному ресторані, ОСОБА_5 здійснив замовлення із переліку, запропонованого в меню, але не розрахувався за нього. Таким чином, зловживаючи довірою персоналу ресторану, він повторно заволодів продуктами харчування та алкогольними напоями на суму 259,90 грн., спричинивши власнику закладу ОСОБА_8 збитки на вказану суму.

23 січня 2013 року ОСОБА_5, перебуваючи в ресторані «Витребеньки» у м. Збаражі, здійснив замовлення із переліку, запропонованого в меню, але не розрахувався за нього. Таким чином, повторно зловживаючи довірою персоналу ресторану, він заволодів продуктами харчування та алкогольними напоями на суму 225,75 грн., спричинивши власнику закладу ОСОБА_9 збитки на вказану суму.

Також, в період часу з 20.30 год. 11 квітня 2013 року по 08.00 год. 12 квітня 2013 року ОСОБА_5, перебуваючи за адресою: м. Тернопіль, вул. Корольова, 1, переконався, що за ним ніхто не спостерігає, і, за допомогою металевої викрутки, умисно відтиснув дерев'яні кріплення на одному з вікон церкви «Святих князів Бориса і Гліба» та витягнув з нього скло, яке, при цьому, тріснуло. Після цього він умисно через вікно проник до приміщення. Там він повторно викрав грошові кошти на суму 1 200 гривень.

Вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 08 квітня 2015 року вирок суду першої інстанції скасовано в частині призначеного ОСОБА_5 покарання.

Призначено ОСОБА_5 покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 70 КК України остаточно покарання ОСОБА_5 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

В решті вирок міськрайонного суду залишений без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, просив вирок суду апеляційної інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України у касаційній скарзі захисником не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, при цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, при призначенні засудженому ОСОБА_5 покарання, апеляційний суд урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорій тяжкого та середньої тяжкості, їх наслідки, а також дані про його особу, який має молодий вік, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість, однак на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальні правопорушення.

Також, апеляційним судом було враховано обставини, що пом'якшують покарання, - щире каяття та сприяння судовому розгляду, повне відшкодування заподіяної шкоди, а також вчинення злочинів внаслідок збігу тяжких особистих обставин.

Обставин, що обтяжують покарання судом апеляційної інстанції встановлено не було.

На підставі наведеного апеляційним судом було правильно встановлено, що призначення ОСОБА_5 основного покарання із застосуванням ст. 75 КК України не є достатнім для його виправлення та не відповідає меті покарання.

З урахуванням сукупності перелічених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення апеляційного суду про призначення ОСОБА_5 покарання належним чином вмотивоване, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обставини, викладені захисником у касаційній скарзі, які, на його думку, не були враховані судом при винесенні вироку, а саме: посткримінальна поведінка ОСОБА_5, яка виразилась в тому, що він не вчинив жодного правопорушення з моменту звільнення його з під варти, перебування під вартою під час кримінального провадження, часткове відшкодування шкоди потерпілим, а також працевлаштування, не відповідають дійсності, так як вони в достатній мірі були враховані судом.

Таким чином, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для пом'якшення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону або неправильного застосування кримінального закону при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанцій, колегією суддів не виявлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги захисника відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду Тернопільської області від 08 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12