Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
07 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000368 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 6 січня 2015 року за ч. 1 ст. 307 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в два роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

3гідно вироку Здолбунівського районного суду від 12 березня 2015 року ОСОБА_5 9 травня 2014 року близько 12 год., перебуваючи неподалік магазину Світанок, який розташований по вул. Шкільна в м.Здолбунів Рівненської області, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном зловживання довірою ОСОБА_7 , викликавши своєю поведінкою довіру останнього та помилкову впевненість у добросовісності та правдивості своїх дій, під приводом зателефонувати, заволодів його мобільним телефоном марки HTC А320е Desire C вартістю 1519,20 грн., в якому знаходилася сім картка мобільного оператора Київстар вартістю 15 грн., та флеш карта пам`яті Micro SD 4GB вартістю 50 грн., на рахунку якої знаходилися гроші в сумі 8 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1592,20 грн.

Дії обвинуваченого судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України з призначенням покарання 850 грн. штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 06 січня 2015 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 2 роки, постановлено виконувати самостійно.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі із внесеними змінами, прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненому та правильності кваліфікації його дій, покликається на істотні порушення вимог кримінального-процесуального закону, а також неправильне застосування кримінального закону, що потягло призначення обвинуваченому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку з чим просить скасувати вирок суду першої інстанції і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав внесені зміни до апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 апеляційну скаргу не заперечив, просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не знаходить виходячи з наступного.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Винність ОСОБА_8 у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою відповідає правовій кваліфікації скоєного та фактичним обставинам справи, які не досліджувалися за згодою учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 349 КПК України, і не заперечуються ніким з учасників судового розгляду.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, як видно з вироку, дотримуючись вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та розяснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) Про практику призначення судами кримінального покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законом до злочинів невеликої тяжкості, особу ОСОБА_5 , який позитивно характеризується за місцем проживання, повністю відшкодував завдані збитки, ряд обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі - щире каяття та сприяння в розкритті злочину, і обрав йому покарання в межах закону, яке, з врахуванням обставин вчиненого ОСОБА_5 злочину, не можна вважати надто суворим, і яке, на думку колегії суддів, є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Переконливих доводів на користь твердження про невідповідність покарання, призначеного ОСОБА_5 , тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу, прокурором в апеляційній скарзі та в його поясненнях не наведено, і при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи прокурора про відсутність у мотивувальній частині вироку показань обвинуваченого ОСОБА_5 , який, згідно технічного звукозапису судового засідання був допитаний 12.03.2015 року (т. 2 а.с.19), та будь-яких інших доказів, які б підтверджували встановлені судом обставини, є необґрунтованими, оскільки спростовуються технічним носієм інформації на якому містяться підтверджуючі докази, які в силу ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, а тому не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вирок законним і підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу із внесеними змінами прокурора залишити без задоволення, а вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 березня 2015 року відносно ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді :

__________ ___________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3