Справа № 296/3096/15-к
У Х В А Л А
Іменем України

03 листопада 2015 року Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Житомира, освіта середня, не працюючої, не заміжньої, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

25.03.2015 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України .

Обвинуваченій ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 19 листопада 2015 року.

Захисник обвинуваченої заявила клопотання про обрання обвинуваченій більш м`який вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, зазначивши що обвинувачена хворіє ВІЛ-інфекцію, в умовах тримання під вартою в СІЗО у обвинуваченої погіршився стан здоров`я, яка зверталася до медичної установи СІЗО для медичної допомоги, однак відповідне медичне лікування не проводиться. Також зазначила, що в умовах медичної частини слідчого ізолятора немає змоги провести обвинуваченій повне медичне обстеження з застосуванням спеціального обладнання. Вважає, що захворювання обвинуваченої та необхідність отримання лікування унеможливлюють утримання обвинуваченої в умовах СІЗО, а тому просить задовольнити клопотання із застосування щодо ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала зазначене клопотання з підстав та обґрунтувань наведених її захисником та пояснила, що вона хворіє на ВІЛ-інфекцію, в умовах тримання під вартою в СІЗО у неї погіршився стан здоров`я, на неодноразові її звернення в умовах медичної частини слідчого ізолятора немає змоги провести їй повне медичне лікування та обстеження з застосуванням спеціального обладнання.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти клопотання захисника та заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки, на переконання прокурора, підстави для застосування до останньої виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, а отже наявні визначені ст. 177 КПК України ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої та клопотання захисника про зміну обвинуваченій міри запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.3 ст.331 КПК України - до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положенням статті 178 КПК України закріплено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, серед яких тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, не працює, раніше судима, вчинила нові злочини під час іспитового строку, матеріали справи не вказують на наявність захворювань у обвинуваченої, які б унеможливлювали її перебування під вартою, оскільки відповідно до листа від 07.05.2015 року №5/8/11-2882 начальника Житомирської УВП №8 та №5/8/11-3666 від 16.06.2015 р. стан здоров`я обвинуваченої задовільний, тому будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Суд також враховує, що на даний час судовий розгляд справи не розпочинався, не допитані свідки, на яких обвинувачена може вплинути, не дослідженні в судовому засіданні письмові докази та не допитана обвинувачена ОСОБА_6 у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про те, що зміна запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, не буде відповідати меті застосування запобіжних заходів.

Щодо посилань сторони захисту на погіршення стану здоров`я обвинуваченої ОСОБА_6 через неналежне надання медичної допомоги під час її перебування в СІЗО, то суд вважає, що наявність у обвинуваченої хвороби (діагноз: В23.2. четверта стадія. Лейкопенія), сама по собі не може бути обставинами, що усували б ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та слугувати підставою для зміни обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас суд звертає увагу, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про переднє ув`язнення» медичне обслуговування та лікувально-профілактична робота в місцях попереднього ув`язнення проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про переднє ув`язнення» адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана забезпечити медичним обслуговуванням осіб взятих під варту.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ст. 177 КПК України, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою строком до двох місяців.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що досліджені докази щодо зазначеного клопотання не в повній мірі підтверджують доводи обвинуваченої та її захисника щодо необхідності зміни запобіжного заходу.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, а відтак існує реальна необхідність у продовженні такого строку, а отже клопотання прокурора є обґрунтованим та обвинуваченій ОСОБА_6 слід продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

Враховуючи те, що в умовах медичної частини слідчого ізолятора м. Житомира не має змоги провести обвинуваченій ОСОБА_6 повне медичне обстеження із застосуванням спеціального обладнання, суд вважає, що обвинуваченій необхідно провести медичне обстеження в умовах закладу охорони здоров`я м. Житомира.

Згідно ст. 11 «Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» N 239/5/104 від 10.02.2012, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, п. 2.3. Медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 315, 350 КПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під варти на домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, строком на 60 днів, а саме до 01 січня 2016 року (включно).

Зобов`язати Начальника СІЗО УВП № 8 м. Житомира забезпечити проведення медичного обстеження обвинуваченої ОСОБА_6 , в умовах закладу охорони здоров`я м. Житомира, з метою встановлення діагнозу та призначення в разі необхідності відповідного лікування.

За результатами проведення такого обстеження надати висновок про можливість утримання обвинуваченої ОСОБА_6 , з урахуванням стану її здоров`я та проведення лікування та надання медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження та СІЗО Житомирської УВП №8.

Ухвала суду є остаточною, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

.