АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: №11-кп/790/1961/15 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: №644/8787/15-к
Категорія: питання виконання вироку
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
засудженого - ОСОБА_8 ,
представника ВК - ОСОБА_9 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2015 року, у відповідності з якою у задоволенні заяви щодо умовно-дострокового звільнення
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, розлученого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, засудженого вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 січня 2011 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі,
Приймаючи таке рішення за заявою ОСОБА_8 , суд зазначив, що засуджений не довів свого виправлення під час відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки цивільний позов ним в повному обсязі не погашено, хоча він мав таку можливість, а лише наявність за весь період відбування покарання трьох заохочень не вказують на виправлення останнього, як підставу застосування умовно-дострокового звільнення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати вищевказану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його заяву та звільнити умовно-достроково від покарання, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки суд не взяв до уваги, що він тричі заохочувався, доган не має, приймає участь в культурних заходах, оволодів двома професіями, а можливість відшкодовувати завдану шкоди за цивільними позовами у нього виникла лише з лютого 2015 року після переводу на ділянку соціальної реабілітації, де він почав офіційно працювати.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вищевказану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву засудженого, посилаючись на те, що суд першої інстанції належним чином не проаналізував дані щодо особи засудженого, який має виключно позитивні характеристики, працює, приймає активну участь у культурному житті колонії, освоїв дві професії, сплачує кошти за виконавчими листами, що дозволяє дійти висновку, що своїм відношенням до праці та поведінкою він довів своє виправлення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого і його захисника, які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та матеріали особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Положення ч. 2 ст. 81 КК України передбачають, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З висновку, що міститься у поданні начальника Харківської виправної колонії №43 та голови спостережної комісії в Орджонікідзевському районі м. Харкова від 02 липня 2015 року, яке наявне в матеріалах особової справи засудженого, вбачається, що останньому може бути замінена невідбута частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі як особі, яка стала на шлях виправлення.
Про передчасність направлення до суду матеріалів для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 свідчить і витяг з протоколу №24 засідання комісії від 02 липня 2015 року Харківської виправної колонії (№43) з розгляду питань про умовно-дострокове звільнення засуджених на підставі ст. 81 КК України.
При цьому, як вбачається з наявного в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_8 витягу з протоколу №24 від 02 липня 2015 року спільного засідання спостережної комісії та адміністрації Харківської виправної колонії (№43) з розгляду питань про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на підставі ст. 82 КК України та характеристики на засудженого від 02 липня 2015 року, останній лише став на шлях виправлення, а тому є підстави для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, а не для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Окрім того, факт переведення засудженого ОСОБА_8 на дільницю соціальної реабілітації свідчить про те, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці (має позитивні характеристики, працює, приймає активну участь у культурному житті колонії, освоїв дві професії, сплачує кошти за виконавчими листами) став на шлях виправлення.
Таким чином, підстав зробити висновок про те, що засуджений ОСОБА_8 на час розгляду його клопотання про умовно-дострокове звільнення в порядку ст. 81 КК України довів своє виправлення, колегія суддів не вбачає.
Відсутні такі підстави і на час розгляду клопотання в суді апеляційної інстанції.
Згідно з рекомендаціями, викладеними в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, повинні приділяти особливу увагу не тільки пояснення засудженого, а і представників органу, який відає виконанням покарання та спостережної комісії.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, надавши належну оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності, поясненням засудженого і представника колонії, який заперечував проти задоволення клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення, як це рекомендовано вищенаведеною Постановою Пленуму ВСУ, дійшов правильного висновку про відмову у застосуванні до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а доводи апеляційних скарг засудженого і його захисника правильності цього висновку не спростовують.
Беручи до уваги викладене та керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги засудженого та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2015 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий -

Судді: