Справа № 159/2472/15-к Провадження №11-кп/773/369/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.307 ч.ч.1,2 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
перекладача - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку кримінальне провадження за апеляціями захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду від 02 липня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вірмен, громадянин Республіки Вірменія, уродженець м. Гюмри Республіки Вірменія, тимчасово проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, одружений, не працюючий, не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.307 КК України та ч.2 ст.307 КК України і обрано покарання:
- за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому на праві приватної власності.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття - 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією в дохід держави всього майна, що належить обвинуваченому на праві приватної власності.
Початок відбування покарання постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 10.03.2015 року.
Запобіжний захід на час вступу вироку в законну силу залишено попередній утримання під вартою.
У справі вирішено питання щодо речових доказів та стягнення судових витрат у справі.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В :
Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що він, діючи з корисливих мотивів при невстановлених обставинах та у невстановлених досудовим слідством осіб, незаконно придбав та зберігав з метою збуту подрібнену частину таблетки, яка у своєму складі містить наркотичний засіб бупренорфін, а в подальшому цей наркотичний засіб масою 0,0001 гр. 16 червня 2014 року, близько 17 години 30 хвилин, знаходячись неподалік аптеки № 12, що розміщена по вул. Незалежності в м. Ковелі Волинської області незаконно збув під час проведення оперативної закупки легендованій особі ОСОБА_10 за грошову винагороду в сумі 250 грн.
Він же, з корисливих мотивів, повторно, незаконно при невстановлених досудовим слідством обставинах, придбав та зберігав з метою збуту частину таблетки, яка в своєму складі містить наркотичний засіб бупренорфін масою 0,0028 гр., яку в подальшому 10 березня 2015 року, біля 17 години 40 хвилин, знаходячись неподалік супермаркету «Вопак», який розміщений в м. Ковелі Волинської області по вул. Володимирській, 101 незаконно збув при оперативній закупці легендованій особі ОСОБА_10 за грошову винагороду в сумі 300 грн.
Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_9 додатково інкримінувався факт збуту 02 червня 2014 року, близько 16 години ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 за 250 грн. частину таблетки, яка у своєму складі містить наркотичний засіб бупренорфін масою 0,0019 гр.
Даний епізод судом виключено з обвинувачення, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Стороною обвинувачення не надано суду достатніх доказів, які би підтверджували з достовірністю реальність придбання саме у ОСОБА_9 . ОСОБА_11 наркотичного засобу і передача ОСОБА_11 саме цього наркотичного засобу, як наркозалежною особою, працівникам міліції добровільно після придбання його за відповідну суму коштів.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник в поданій апеляції вважає, що судовий розгляд проведено неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, а також права і свободи людини. Зазначає, що епізод від 16.06.2014 року фактично базується виключно на показаннях легендованої особи і така доказова база повністю суперечить практиці Європейського суду з прав людини у справах, пов`язаних з обігом наркотиків. Вказує, що всі свідки, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , свідчили по різному щодо місця огляду покупця та вручення йому коштів, виділеної суми, наявності чи відсутності технічних засобів у закупника, вигляду наркотичної речовини та особи закупника. Крім того, порушено вимоги ч.9 ст.352 КПК України щодо допиту свідка з використанням технічних засобів, оскільки не постановлено вмотивованої ухвали про проведення допиту ОСОБА_10 . Постанови про проведення негласної слідчої дії від 05.06.2014 та 16.06.2014 року, які суд взяв до уваги при прийнятті рішення, є незаконними і необґрунтованими і містять у собі протирічні відомості. Вказує, що протоколи огляду грошей від 16.06.2014 та 10.03.2015, огляду покупця16.06.2014 та 10.03.2015, протоколи про результати контролю за вчиненням злочину від 16.06.2014 та 10.03.2015 складені з грубими порушеннями. В той же час протокол огляду транспортного засобу марки «Деу Ланос», синього кольору від 10.03.2015, який суд бере до уваги, взагалі немає відношення до даної справи, оскільки свідки в судовому засіданні ствердили, що оглядався зовсім інший автомобіль. Також з грубим порушенням норм чинного законодавства винесений протокол огляду місця події від 10.03.2015, зокрема відсутня ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, а дані зазначені в ньому не відповідають фактичним обставинам. Тому такий доказ відповідно до п.1 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати недопустимим. Вважає, що до показань свідків понятих ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 слід віднестись критично, оскільки всі вони вказали, що є громадськими діячами, часто допомагають працівникам міліції, ідеально пам`ятають всі подробиці під час допиту їх слідчими, навіть через великий проміжок часу, а в судовому засіданні все забувають. Стверджує, що відносно її підзахисного справа сфабрикована, оскільки обвинувачення ґрунтується виключно на припущеннях та на недопустимих доказах. У вироку суд не зазначив чому одні покази взяв до уваги частково, опустивши важливі факти, чому взяв одні докази і відкинув інші, не усунув суперечності між показами понятих та іншими доказами. Також не дано одної оцінки клопотанню сторони захисту щодо визнання доказів недопустимими. Суд не врахував, що ОСОБА_9 інкримінується два епізоди збуту від 16.06.2014 та 10.03.2015 одній і тій же особі, чим встановив повторність, що суперечить позиції Вищого спеціалізованого суду України. Просить вирок суду щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий, яким останнього виправдати.

В поданій апеляції обвинувачений ОСОБА_9 вважає вирок суду незаконним. Зазначає, що дане кримінальне провадження відносно нього сфабриковане працівниками міліції, оскільки він відмовився від їхньої пропозиції щодо співробітництва, зокрема проведення контрольних закупок наркотичних засобів. Стверджує, що свідків, наданих працівниками міліції він не знає. Наркотичні засоби, незважаючи на особисте їх вживання ніколи і нікому їх не продавав. Вказув, що обвинувальний вирок щодо нього ґрунтується лише на припущеннях працівників міліції. Просив вирок Ковельського міськрайонного суду скасувати, а кримінальне провадження направити на дорозслідування. В ході апеляційного розгляду підтримав змінені апеляційні вимоги зазначені захисником.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляцій, думку обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , які змінили апеляційні вимоги і просили виправдати ОСОБА_9 за ч.2 ст.307 КК України, а за ч.1 ст.307 КК України визначити мінімальне покарання з застосуванням звільнення його від відбування покарання з випробуванням, прокурора, який подані апеляції заперечив і просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України ґрунтується на об`єктивно досліджених доказах, які всебічно і повно перевірені судом з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, яким суд дав належну оцінку.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника в своїх апеляціях на те, що у справі неповно і однобічно проведено судове слідство та висновки, викладені у вироку в частині визнання його винним за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України не відповідають фактичним обставинам справи, є непереконливими і спростовуються сукупністю наявних доказів.

Вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 незаконного збуту наркотичних засобів ОСОБА_10 16 червня 2014 року та 10 березня 2015 року повністю стверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколами про результати контролю за вчиненням злочину від 16.06.2014 та 10.03.2015, згідно яких у ОСОБА_9 було проведено оперативні закупки наркотичного засобу.

Так, як пояснили в судовому засіданні допитані у якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 16 червня 2014 року та 10 березня 2015 року вони приймали участь у проведенні негласних слідчих дій оперативних закупок у громадянина ОСОБА_9 . Закупник ОСОБА_10 оглядався працівниками міліції в присутності понятих, йому вручалися грошові кошти в сумі 250 гривень купюрами по 100 гривень та 50 гривень, а також в сумі 300 гривень - купюрами 200 та 100 гривень, з яких було знято їх копії з номерами кожної купюри. Дані оперативні закупки були оформлені відповідними процесуальними документами. В результаті проведених закупок ОСОБА_10 приносив і передавав працівникам міліції згорток, в якому знаходилась речовина білого кольору у виді таблетки.

Ці показання підтверджуються дослідженими судом постановами прокурора Ковельської міжрайонної прокуратури ОСОБА_19 про проведення слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 16.06.2014 року та 10.03.2015 року; протоколами про результати контролю за вчиненням злочинів; протоколами огляду грошей; протоколами огляду покупця; протоколом огляду місця події від 10 березня 2015 року, висновками експерта № 318/318 від 24.06.2014 та № 164/164 від 18.03.2015 проведеної експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів. З останніх вбачається, що дійсно 16 червня 2014 року та 10 березня 2015 року свідком ОСОБА_10 в порядку оперативної закупки було придбано наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін.

Оперативні закупівлі у обвинуваченого ОСОБА_9 відбувались з дозволів від 16 червня 2014 року та 10 березня 2015 року прокурора Ковельської міжрайонної прокуратури, аудіо-, відеоконтроль за особою обвинуваченого та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номеру ОСОБА_20 з дозволу Апеляційного суду Волинської області. Зазначені негласні слідчі (розшукові) дії проводились з метою викриття і фіксації фактів збуту наркотичних засобів ОСОБА_9 .

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що підготовка до оперативної закупки, проведення та перевірка її результатів проходили на підставі законно та обґрунтовано прийнятих і виданих необхідних процесуальних документів. Сумнівів щодо їх законності в суду першої інстанції не було. Ці докази не викликають сумнівів у своїй об`єктивності та належності і у суду апеляційної інстанції.

Так, з постанов про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 16.06.2014 року та 10.03.2015 року вбачається, що проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу, а саме таблетки «Субітексу», було доручено громадянину під вигаданим прізвищем, ім`ям та по батькові ОСОБА_10 .

Протоколами огляду грошових коштів підтверджується, що щоразу перед проведенням оперативної закупівлі працівники міліції в присутності понятих оглядали ОСОБА_10 та вручали йому гроші в сумі 250 та 300 гривень.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 10.03.2015 року, в салоні автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено грошові кошти, серія та номери на яких співпали з грошовими коштами, що використовувались при оперативній закупці 10.03.2015 року в ОСОБА_9 , що зафіксовано протоколом огляду грошових коштів від 10 березня 2015 року.

Допитані у якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які приймали участь як поняті під час проведення оперативних закупок у ОСОБА_9 підтвердили, що кожного разу ОСОБА_10 вручались грошові кошти, купюри яких працівниками міліції були відзняті на ксерокопіювальному пристрої. Дані ксерокопії грошових купюр вони посвідчили своїми підписами. Після кожної проведеної закупки ОСОБА_10 приносив і передавав працівникам міліції невеликий згорток, в якому знаходилась речовина білого кольору у виді таблетки. Дані згортки опечатувалися працівниками міліції, при цьому ніяких порушень допущено не було.

У кожному випадку вилучені в результаті контрольованої закупівлі наркотичні засоби, відповідно до протоколів про результат контролю за вчиненням злочину вилучались у закупника при понятих, упаковувались в поліетиленові пакети та скріплювались печаткою №2 Ковельського МВ, де поняті та учасники оперативної закупівлі поставили свої підписи, про що вони пояснили в судовому засіданні. У такому ж виді ці пакети надходили на дослідження у НДЕКЦ при УМВС України у Волинській області. Істотних порушень вимог кримінальних процесуальних норм при вилученні наркотичних засобів при перевірці кримінального провадження апеляційним судом не встановлено.

Свідок ОСОБА_10 підтвердив, що 16 червня 2014 року та 10 березня 2015 року ним, як оперативним закупником, було придбано у ОСОБА_9 наркотичний засіб «субітекс».

В ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції, в вільно даних показаннях ОСОБА_9 визнав, що збув наркотичний засіб закупнику, хоча гроші у нього за це не брав, а у вчинених діях розкаюється. Крім цього, показав, що в період з осені 2014 року до початку 2015 року перебував у Вірменії.

Вищенаведені показання в сукупності з іншими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами повністю підтверджують зазначені факти збуту ОСОБА_9 наркотичних засобів.

Показання вказаних свідків, на думку апеляційного суду є належним доказом винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, які не викликають сумнівів, а тому доводи захисника з цього приводу до уваги не приймаються.

Наведені захисником підстави щодо неможливості залучення вищезазначених свідків в якості понятих, зокрема те, що вони є «громадськими діячами», є надуманими і не можна вважати такими, що свідчать про упередженість цих осіб, а також їх заінтересованість в результатах кримінального провадження.

Зазначені в апеляції захисника суперечності у показаннях свідків, зокрема, працівників міліції щодо оперативних закупок наркотичних засобів не є суттєвими, не ставлять під сумнів законність проведення вказаних слідчих дій та не спростовують висунутого обвинувачення.

Не заслуговують на увагу доводи захисника щодо порушення вимог закону при допиті свідка ОСОБА_10 з використанням технічних засобів, оскільки такий допит здійснювався за ініціативою суду. Крім того, в ході прослуховування технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, встановлено, що заперечень щодо допиту свідка ОСОБА_10 з використанням технічних засобів у сторін кримінального провадження не було. Не знайшло свого підтвердження посилання захисника в апеляції щодо ігнорування судом неодноразово заявленого обвинуваченим клопотання про доставку у зал судового засідання для допиту свідка ОСОБА_10 .

Твердження захисника на відсутність в матеріалах доказів походження грошових коштів, які використовувались при оперативній закупці є безпідставними і до уваги не беруться, оскільки в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_17 дали покази щодо порядку видачі грошових коштів під час проведення оперативних закупок.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, купюри номіналом у 200 та 100 гривень (ЄФ 2066229, ГЦ 5784947), які були виявлені в салоні автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , під переднім ковриком з боку пасажира, на місці, де сидів ОСОБА_9 , повністю співпадають з тими, що попередньо вручались 10 березня 2015 ОСОБА_10 для закупки наркотичного засобу в обвинуваченого. Огляд даного автомобіля проведений у відповідності з нормами кримінального процесуального закону, за участю понятих, істотних порушень при цьому, апеляційний суд не вбачає.

Твердження захисника про неможливість встановити у кого саме залегендована особа придбала наркотичний засіб спростовуються матеріалами кримінального провадження. Зокрема, даними аудіо-відеозапису оперативної закупки стверджується зустріч легендованої особи з обвинуваченим ОСОБА_9 та придбання у нього наркотичного засобу, який відразу був переданий закупником працівникам міліції.

Доводи обвинуваченого про те, що 10.03.2015 року він зустрічався з залегендованою особою ОСОБА_10 з приводу боргових зобов`язань останнього є надуманими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження і тому не заслуговують на увагу. Окрім того, сам обвинувачений в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції визнав, що збув ОСОБА_10 наркотичний засіб.

Висунення обвинуваченим вказаної версії та щодо можливої фальсифікації з боку правоохоронних органів доказів у справі, є способом захисту ОСОБА_9 від пред`явленого обвинувачення.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого, то у відповідності до ч.2 ст.33 КК України при сукупності злочинів кожен з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті. За таких обставин, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України за сукупністю злочинів, ґрунтується на належно перевірених й правильно оцінених доказах, і кваліфікація дій обвинуваченого є вірна.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які могли б перешкодити суду повно й всебічно розглянути кримінальне провадження і постановити законне й обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

З вищенаведених підстав апеляційні скарги ОСОБА_9 та його захисника в цій частині задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. На вказаних обставинах наголошується і в роз`ясненнях до пунктів 1, 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»

Призначене покарання має співвідноситись зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, особою винного та обставинами, що впливають на визначення його виду і розміру, має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засудженого, а також запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Про те, судом першої інстанції ці вимоги, в повній мірі, дотримані не були. Як вбачається з вироку, призначаючи ОСОБА_9 покарання, місцевий суд виходив, насамперед, із ступеню тяжкості вчиненого злочину, невизнання ним вини при вчиненні злочину пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів та відсутність пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин.

Водночас, досліджуючи дані про особу винного, суд встановив, що ОСОБА_9 є не судимою особою, громадянином іноземної держави, тривалий час проживає на території України, де одружився і створив сім`ю, його вік, задовільну характеристику за місцем проживання.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції частково визнав свою провину у скоєнні інкримінованого злочину та розкаявся у вчиненому, що є обставинами, які пом`якшують покарання і які слід врахувати при обранні останньому покарання.

Враховуючи наведені обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахування даних про особу винного, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що злочин вчинявся ОСОБА_9 під контролем працівників міліції і будь яких наслідків не наступило, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити призначене останньому покарання та застосувати ст. 69 КК України.

Разом з тим, до обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів є обставини в сукупності з іншими обставинами, а саме - мізерна кількість збутого наркотичного засобу - 0,0001 гр. та 0,0028 гр., тобто значно менше 1 грама та відсутністю можливості настання будь-яких негативних наслідків від вчинених ОСОБА_9 дій, оскільки всі епізоди збуту наркотичного засобу вчинялись під контролем працівників правоохоронних органів.

Однак судом першої інстанції не в повній мірі враховано, що обвинувачений усвідомив негативні наслідки вчинених ним дій, періодично вживав наркотичні засоби і з врахуванням цього його протиправна поведінка була стимульована правоохоронними органами, де розмір збутого наркотичного засобу є незначним.

Також апеляційний суд враховує дані про стан здоров`я обвинуваченого, які були досліджені, зокрема те, що ОСОБА_9 хворіє і потребує відповідного лікування, з цього приводу неодноразово звертався за отриманням медичної допомоги в установі тримання під вартою, однак яка не може бути йому надана в місцях позбавлення волі.

До уваги беруться і дані про особу обвинуваченого, який у вчиненому щиро кається, частково визнав вину, задовільно характеризується за місцем проживання, тривалий час проживає на території України, зважаючи на його вік і незадовільний стан здоров`я, враховуючи строк перебування під вартою під час розгляду кримінального провадження, дають підстави вважати, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням максимального випробувального терміну і покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таке покарання із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України колегія суддів вважає справедливим, необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_9 . Оскільки покарання призначається із застосуванням положень ст.75 КК України, то додаткове покарання у виді конфіскації майна, на підставі ст. 77 КК України, застосуванню не підлягає.

За таких обставин, апеляційні скарги обвинуваченого і захисника із змінами підлягають до часткового задоволення, а вирок - зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 414 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ковельського міськрайонного суду від 02 липня 2015 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Вирок щодо ОСОБА_9 в частині призначеного йому покарання змінити, пом`якшити ОСОБА_9 покарання:

- за ч.1 ст.307 КК України 4 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України - 4 роки 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна на підставі ст.77 КК України.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (місяців) позбавлення волі, без конфіскації майна на підставі ст.77 КК України.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки :

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з`являтись на реєстрацію до органу кримінально-виконавчої інспекції.

Врешті вирок залишити без зміни.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 скасувати, звільнивши його з під варти в залі суду негайно.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, та може бути оскаржена протягом трьох місяців в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :