справа № 691/1308/15-к
провадження № 1-кп/691/34/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2016 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городище, Черкаської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , згідно рішення Городищенського районного суду Черкаської області № 691/101/15-ц від 23.02.2015 року, зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 450 гривень 00 копійок на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 19.01.2015 року.

Проте, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність цього рішення, маючи тимчасові джерела доходів за рахунок тимчасових підробітків, діючи з прямим умислом, від сплати аліментів злісно ухилився, іншої матеріальної чи фінансової допомоги на утримання дітей не надавав, життям та розвитком дітей не цікавився, добровільно рішення суду не виконував, на неодноразові попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів не реагував, мір для свого офіційного працевлаштування не вживав, свої трудові доходи від ДВС приховував, внаслідок чого, за період з 19.01.2015 року по 01.10.2015 року, за ним склалась заборгованість по сплаті аліментів на суму 9000 гривень.

Таким чином, своєю бездіяльністю, перешкоджаючи нормальному розвиткові та забезпеченню дитини, не виконував своїх батьківських обов`язків, покладених законодавством на батьків.

Тобто, обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, кваліфікуючими ознаками якого являється злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєні вказаного кримінального правопорушення, в якому йому було повідомлено про підозру, визнав повністю та дав детальні пояснення щодо його обвинувачення, які повністю узгоджуються з обставинами скоєння злочину, наведеними у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд, за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мало місце. Тобто, ОСОБА_5 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тому суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення (злочину), який законодавцем віднесений до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують вину ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують вину ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд, враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, бере до уваги те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, вину у скоєному визнав, його характеристику, дійшов до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та прийняв рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування не обирались.

Керуючись ч. 4 ст. 29, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369 371, 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Заходи забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування не обирались.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1