Справа № 296/4121/15-к
УХВАЛА
Іменем України
14 квітня 2015 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000045 від 13.03.2015, про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Овруч Житомирської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, інваліда 3 групи, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді лікар-терапевт підліткового кабінету Овруцької ЦРЛ, головою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні СУ УМВС України в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000045, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 , який підозрюється у тому, що 16.03.2015, близько 11 год. 15 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді голови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , висунув вимогу на отримання неправомірної вигоди та отримав її в розмірі 5000 грн., за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто обіцяє неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

16.09.2014 о 11 год. 15 хв. ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у порядку ст. 208 КПК України.

17 березня 2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України.

18 березня 2015 року Корольовським районним судом м. Житомира щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього цілодобового арешту до 14.04.2015 року.

09.04.2015 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_5 до 2-х місяців, обґрунтовуючи його тим, що завершити досудове розслідування кримінального провадження №0000045 до завершення дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 не представляється можливим оскільки є необхідність легалізації матеріалів НСРД, які можуть дати підстав до проведення допиту інших службових осіб та необхідності завершення ряду судових експертиз.

Також вказувалося, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, тим самим матиме можливість незаконно впливати на показання інших членів військово-лікарської комісії, чим обґрунтовували ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та вказали на доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладення на нього ряду обов`язків по забезпеченню виконання вказаної міри запобіжного заходу.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, які подане клопотання підтримали, та уточнили вимоги щодо продовження покладених на підозрюваного додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, підозрюваного, який свою причетність до інкримінованого злочину не заперечував, скористався правом на відмову від надання пояснень, та його захисника, який проти задоволення клопотання не заперечував, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

Так, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується зокрема: протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 16.02.2015, протоколом огляду, позначення та вручення грошових коштів від 16.03.2015, протоколом огляду місця події від 16.03.2015.

Згідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Тобто у розумінні Конституції України та Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, 1950 року домашній арешт є способом обмеження конституційного права особи на свободу, а тому на думку слідчого судді є одним з запобіжних заходів, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Так, слідчий суддя не приймає до уваги посилання слідчого про можливість незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_5 на інших осіб, які в подальшому можуть бути свідками у кримінальному провадженні, оскільки такі свідки до теперішнього часу (протягом місячного строку перебування підозрюваного ОСОБА_5 під домашнім арештом) слідчим не встановлені, можлива наявність таких свідків слідчому судді не доведені, а можливість вчинення підозрюваним незаконного впливу на таких свідків є лише припущеннями самого слідчого.

Вирішуючи питання про доцільність подальшого продовження строку домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_5 , слідчим суддею враховується особа підозрюваного ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання, має роботу, одружений, має 2 повнолітніх та 1 малолітню дитину, що свідчить про міцність його соціальних зав`язків, є інвалідом 3 групи, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, поведінку підозрюваного, який визнає свою причетність до інкримінованого злочину, умови застосування попереднього запобіжного заходу у виді домашнього арешту не порушувалися, слідчий суддя приходить до висновку, що продовження строку домашнього арешту є невиправданим, а міра запобіжного заходу у виді особистого зобов"язання забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Водночас, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов"язання, слідчий суддя вважає за необхідне у відповідності до ч. 6 ст. 194 КПК України продовжити покладені на підозрюваного додаткові обов"язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 179, 186, 193-194 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000045 від 13.03.2015 року про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобового щодо підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання.

Обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, покладені на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 18 березня 2015 року продовжити до двох місяців, тобто до 15.05.2015 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дні її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1