Справа № 755/1560/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000571 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючої, незаміжньої, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , 13 січня 2015 року приблизно о 14 годині 30 хвилин перебуваючи в приміщенні магазину «Конфіскат», що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Попудренка, 9-А, де у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, підійшла до стелажів з взуттям, де, під виглядом покупця, взяла дитячі чоботи, фіолетового кольору, закупівельною вартістю 225 гривень 00 копійок.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 сховала вищевказані чоботи у сумку, яку мала при собі, не маючи наміру розраховуватись за них, та направилась до виходу з магазину. Пройшовши повз касову зону, при цьому не сплативши за вищевказаний товар, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд, але в подальшому, була затримана працівниками поліції.
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю, щиро розкаялася та пояснила, що дійсно 13 січня 2015 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Конфіскат», що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Попудренка, 9-А, вона підійшла до стелажів з взуттям та переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла дитячі чоботи, поклала їх до себе в сумку та вийшла з магазину. Також додала, що щиро кається в скоєному.
Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у таємному викрадення чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка незаміжня, має на утриманні малолітню доньку, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, наявності пом`якшуючої вину обставини, суд вважає за доцільне призначити їй покарання у мінімальних межах визначених санкцією ч.1 ст.185 КК України.
В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати не понесені.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 850 гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Речовий доказ у кримінальному провадженні дитячі чоботи, фіолетового кольору залишити у володінні власника ФОП « ОСОБА_6 ».
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати не понесені.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.
Суддя: