Справа № 1-163/11 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/19/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляцію засудженого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України вироком Сколівського районного суду Львівської області від 09 листопада 2011 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а:
вироком Сколівського районного суду Львівської області від 09 листопада 2011 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на 7 років позбавлення волі.

На вирок суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляцію та клопотання про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку суду.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2015 року відмовлено ОСОБА_6 у відновленні строку на апеляційне оскарження вироку Сколівського районного суду Львівської області від 09 листопада 2011 року.

В обгрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції покликався на те, що пропущений строк не є поважним, оскільки засуджений ОСОБА_6 мав захисника-адвоката, котрий був присутній при оголошенні вироку та відповідно до вимог ст.348 КПК України (в редакції 1960 року) мав право подати апеляцію протягом 15 діб з моменту оголошення вироку, а ОСОБА_6 міг скористатись його юридичною допомогою.

Не погоджуючись із постановою районного суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляцію, в якій просить таку скасувати та прийняти нову, якою задовільнити клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку.

На його переконання, оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою, і такою, що підлягає скасуванню, оскільки під час її прийняття судом першої інстанції істотно порушено норми кримінально-процесуального закону.

В обґрунтування необхідності скасування оскаржуваної постанови засуджений ОСОБА_6 покликається на те, що місцевим судом порушено його право на захист і розгляд вказаного клопотання відбувався за його відсутності.

Як вбачається зі змісту апеляції, засуджений покликається на те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги те, що він є юридично необізнаною особою і не мав можливості скористатися юридичною допомогою. На його переконання, той факт, що адвокат наділений правом на подачу апеляційної скарги і він ним не скористався, свідчить про те, що останній належним чином не виконав свого обов`язку щодо захисту інтересів засудженого та не позбавляє його особисто захищати свої інтереси.

Окрім цього, у своїй апеляції засуджений ОСОБА_7 покликається на те, що розгляд клопотання про відновлення строку на оскарження відбувся за його відсутності, відтак він був позбавлений можливості висловити свою думку і заперечити щодо зауважень сторони обвинувачення.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, думку прокурора, який вважає апеляцію безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, обговоривши наведені в апеляції доводи та перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає до задоволення.

Згідно з матеріалами кримінальної справи, 09 листопада 2011 року був ухвалений та проголошений в присутності засудженого та його захисника ОСОБА_8 вирок Сколівського районного суду Львівської області (а.с.144-145), згідно з яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, та обрано покарання у виді семи років позбавлення волі.

Згідно з наявної в матеріалах справи розписки (а.с.149) копію вказаного вироку засуджений ОСОБА_6 отримав 16.11.2011 року.

13 липня 2014 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Сколівського районного суду Львівської області із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку від 09 листопада 2011 року відносно нього. В обгрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження такий покликався на свою юридичну необізнаність та неможливість скористатися юридичною допомогою.

20 серпня 2014 року та 09 серпня 2015 року ОСОБА_6 повторно звернувся з апеляцією та клопотанням про відновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного вище вироку.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України (в редакції 1960 року), апеляція на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Ураховуючи те, що засуджений ОСОБА_6 мав захисника адвоката ОСОБА_8 , вони були присутні у судовому засіданні під час судового розгляду та проголошення вироку, їм було роз`яснено порядок та строки його оскарження, а також те, що ОСОБА_6 вперше звернувся до суду з клопотанням про відновлення строку лише 13 липня 2014 року, тобто із значним пропуском строку на подачу апеляції, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 мав можливість звернутися як до адвоката, так і до суду в межах строку апеляційного оскарження, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не визнав поважними вказані засудженим причини пропуску строку та обґрунтовано відмовив у його поновленні.

Щодо доводів апеляції засудженого про розгляд вказаного клопотання за його відсутності як на підставу скасування оскаржуваної постанови, то такі в силу ч.3 ст. 353 КПК України (в редакції 1960 року) є безпідставними, оскільки про день і час розгляду клопотання своєчасно повідомляються сторони, неявка яких в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.242), Дрогобицькою виправною колонією № 40 для проінформування засудженого ОСОБА_6 завчасно отримано повідомлення про розгляд клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження останнього.

Окрім цього, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що засуджений ОСОБА_7 хотів брати участь у судовому засіданні за допомогою технічних засобів при розгляді вказаного клопотання, відтак доводи апеляції в цій частині не заслуговують на увагу.

Згідно з протоколом судового засідання від 08.11.2011 року (а.с.137), головуючим-суддею підсудному було роз`яснено права згідно зі ст.ст.88, 263 КПК України (в редакції 1960 року), ст.63 Конституції України, зокрема право мати захисника або взяти захист своїх інтересів на себе, на що у засудженого не було жодних зауважень, а в резолютивній частині вироку роз`яснено порядок та строки апеляційного оскарження вироку. З огляду на це доводи апеляції про порушення права на захист є необгрунтованими.

Керуючись ст.365, 366 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів

у х в а л и л а:
Постанову Сколівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2015 року про відмову засудженому ОСОБА_6 у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Сколівського районного суду Львівської області від 09 листопада 2011 року, залишити без змін, апеляцію засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Головуючий:
Судді: