Дата документу Справа № 335/7048/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1607/15 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/7048/15-к
Категорія: ст.121 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001937, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановила:
З апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції звернулась прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 /а.п. 45-48/, в якій просить ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2015 року щодо ОСОБА_7 /а.п. 41-43/ скасувати та призначити нове підготовче судове засідання у тому ж суді в іншому складі суду, вважаючи, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України складено з дотриманням усіх вимог, передбачених ст. 291 КПК України.

Свої вимоги апелянт обґрунтувала тим, що суд не мав підстав для повернення обвинувального акту і зазначив, що нормами ст. 291 КПК України не передбачено складання окремої розписки захисником про отримання копії обвинувального акту та додатків до нього, захисник не заперечував про їх отримання, та зазначення в переліку даних про особу обвинуваченого інформації щодо місця його роботи, а також знаходження на утриманні непрацездатної матері, 1938 року народження.

Суд при винесенні ухвали про повернення обвинувального акту, обговорюючи питання про склад злочину, вийшов за межі, передбачені ст. 315 КПК України, та дав оцінку суб`єктивній стороні злочину, тим самим порушив питання достовірності доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, апелянт не погодився з рішенням суду стосовно зміни міри запобіжного заходу та вважає, що під час підготовчого судового засідання суд вийшов за межі питань, які підлягають вирішенню на цій стадії судового процесу, і змінив обвинуваченому запобіжний захід з посиланням на норми ст. 331 КПК України, які регламентують порядок зміни запобіжного заходу в ході судового розгляду.

Згідно із зазначеною ухвалою суду,обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, повернутий прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку.

Цією ж ухвалою стосовно обвинуваченого змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт зі встановленням заборони обвинуваченому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період з 19.00 год. до 07.00 години доби терміном на 60 діб - до 20 вересня 2015 року, а також з покладенням на обвинуваченого обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатись без дозволу суду із населеного пункту, в якому він проживає.

Своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд обґрунтував з посиланням на наступні обставини :

- у порушення п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта не додано розписки захисника обвинуваченого про отримання ним копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування;

- у порушення п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті невірно зазначені анкетні відомості потерпілого, а саме - ім`я ОСОБА_10 замість ОСОБА_11 та місце проживання: АДРЕСА_2 замість АДРЕСА_3 ;

- у порушення п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить інформації щодо місця роботи обвинуваченого, а також того, що на утриманні в останнього є непрацездатна матір - 1938 року народження;

- в обвинувальному акті перелічені попередні судимості обвинуваченого, в той час як в силу ст. 89 КК України він є таким, що не має судимостей;

- у розділі III доданого до обвинувального акту Реєстру матеріалів досудового розслідування зазначено, що 28.04.2015 р. обвинуваченому обрано слідчим суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.06.2015 р.; 16.07.2015 р. строк тримання під вартою було продовжено до 24.07.2015 р., тобто, Реєстр не містить інформації щодо застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у період з 25.06.2015 р. по 16.07.2015 р.;

- обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Зокрема, в обвинувальному акті зазначено правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Разом із тим, за змістом формулювання обвинувачення органом досудового розслідування вказується на те, що тілесне ушкодження потерпілого кваліфікується як «тяжке тілесне ушкодження за ознакою, небезпечного для життя», що не відповідає об`єктивній стороні злочину, зазначеного в ч. 1 ст. 121 КК України; викладені фактичні обставини не відповідають кваліфікації;

- формулювання обвинувачення взагалі не містить мотиву та мети інкримінованого злочину, в той час як у ряді випадків наявність певних мотиву та мети є підставою для кваліфікації такого діяння за іншими статтями КК України, тобто, формулювання обвинуваченого не містить належним чином викладу суб`єктивної сторони інкримінованого діяння.

Рішення про зміну щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд обґрунтував тим, що відсутні достатні підстави вважати, що існують ризики, що обвинувачений зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливатиме на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим шляхом, оскільки обвинувачений в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимостей, має постійне місце роботи та проживання, на його утриманні знаходиться непрацездатна матір, він примирився із потерпілим, що останній підтвердив у підготовчому судовому засіданні.

Також суд зазначив, що запобіжний захід у вигляді гримання під вартою було обрано обвинуваченому строком до 24.07.2015 p., матеріали кримінального провадження надійшли до суду 21.07.2015 p., прокурор із клопотанням про продовження строку тримання під вартою до суду не звертався та у підготовчому судовому засіданні не зазначив відповідних обставин та доказів, які б з огляду на вимоги ст.ст. 177-178 КПК України свідчили про обґрунтованість та доцільність тримання обвинуваченого під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який підтримує апеляційну скаргу та просить її задовольнити, обвинуваченого та його захисника з запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, які вважають рішення суду обґрунтованим та вмотивованим, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Нормами ст.291 КПК України закріплені вимоги до форми та змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, недотримання яких, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, дає суду підстави для прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні про повернення обвинувального акта прокурору, як такого, який не відповідає вимогам КПК України.
Частиною другою ст.291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, а саме, у тому числі з іншими відомостями, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті /частини статті/ закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення /п.5/, а також анкетні відомості потерпілого, які повинні відповідати дійсним фактам.
Відповідно до змісту обвинувального акта, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Виклад фактичних обставин повинен узгоджуватися з фактичними обставинами події, висунутим обвинуваченням та кваліфікацією дій обвинуваченого.
Зміст фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, свідчить про їх викладення занадто стисло, в їх об`ємі відсутні посилання на фактичні обставини події, які впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого, на що звернув увагу захисник обвинуваченого в судовому засіданні апеляційної інстанції і з чим погоджується і колегія суддів. В апеляційній скарзі висновки суду в цій частині не спростовані.
Що стосується анкетних відомостей потерпілого від злочину, то вони, виходячи з встановлених судом даних, не відповідають дійсності, як в частині паспортних даних про особу винного, так і його місця проживання, що в апеляційній скарзі також не спростовано.
Висунуте ОСОБА_7 обвинувачення відповідно до вимог 88 КПК України, виключає внесення в обвинувальний акт відомостей про його попередні судимості, які не мають відношення до кваліфікації дій.
Як свідчать матеріали провадження, обвинувальний акт прокурором був переданий до суду 21.07.2015 року за три дні до закінчення строку тримання обвинуваченого під вартою, тобто з порушенням вимог ст.199 КПК України, у зв`язку з чим, маючи клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, а також суперечливі дані в реєстрі матеріалів досудового розслідування стосовно строку тримання обвинуваченого під вартою (а.п.14), суд зобов`язаний був вирішити це питання, яке, відповідно до норм ч.4 ст.314 КПК України, не може бути предметом оскарження в апеляційному порядку на даній стадії судового провадження.
Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору і зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які не базуються на вимогах КПК України та нормах, в ньому закріплених.
Що стосується інших обставин, зазначених в ухвалі суду, то ці обставини підлягали перевірці судом під час підготовчого судового засідання, але не дають підстав для повернення обвинувального акту прокурору. Не передбачено ст.314 КПК України прийняття судом і такого рішення, як повернення обвинувального акту прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку. Однак, ці обставини не впливають і не спростовують висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.
Також, виходячи з вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає за необхідне в котрий раз звернути увагу і на інші порушення, допущені органом досудового розслідування і прокурором, яким не надав належну правову оцінку суд першої інстанції і залишив ці обставини безпідставно поза своєю увагою.
Обвинувальний акт не має однозначної дати його підписання, в якому зазначені дати 27.04.2015 року та 16.07.2015 року, затверджений і підписаний він прокурором із зазначенням про здійснення цих дій, виходячи з займаної ним посади, що не відповідає вимогам ст. ст. 36, 37 КПК України, нормами яких закріплений особливий правовий статус прокурора по конкретному кримінальному провадженню, а посада, як прокурора, так і слідчого, відповідно до норм ст. 291 КПК України, підлягають лише окремому зазначенню в обвинувальному акті (ч. 2 п. 4 статті).
Зміст реєстру матеріалів досудового розслідування ставить під сумнів наявність у прокурора, який затвердив та підписав обвинувальний акт, а також був присутнім у судовому засіданні і подав апеляційну скаргу на рішення суду, відповідних на те повноважень.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2015 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, повернутий прокурору, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4