Справа № 698/873/14-к
Провадження № 1-кп/698/28/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 р.смт. Катеринопіль

Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

педагогів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154 від 03.05.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 10-го класу Катеринопільської ЗОШ № 1, де характеризується позитивно і з повагою ставиться до вчителів, до навчання та роботи ставиться з повною відповідальністю, має добрий стан здоров`я, виховується в повній сім`ї в якій існують хороші відносини між дорослими її членами та неповнолітнім, сім`я матеріально забезпечена, батьки з повною відповідальністю ставляться до його виховання, разом з тим батьки недостатньо приділяють уваги щодо контролю його поведінки поза межами школи та дому, -
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , будучи неповнолітнім, 25 квітня 2015 року, близько 24 години 00 хв., в смт. Катеринопіль Черкаської області, прибув на відпочинок до бару «Колиба», який розташований по вул. Черкаській, де перебував в подальшому разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Перебуваючи в даному приміщенні, на його прохання скористатися послугами мобільного зв`язку, він від неповнолітньої ОСОБА_13 отримав її власний мобільний телефон «Samsung GTE 1200» imei НОМЕР_1 , який потім поклав на стіл за яким перебувала власниця телефону з подругами ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Після чого близько 01 години 00 хв., 26 квітня 2014 року, переконавшись що власниця телефону вийшла із за столу, а вищезазначений телефон залишився лежати на столі, ОСОБА_16 , без отримання повторної згоди власниці на користування телефоном та будучи переконаним що її подруги ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які залишалися за столом, вважають що він отримав згоду на користування мобільним телефоном від ОСОБА_13 , умисно, шляхом вільного доступу, взяв його та поклав до кишені своїх штанів, при цьому повідомивши в подальшому власницю, яка звернулася з вимогою повернути їй телефон, що її телефону у нього немає, тобто таємно для власниці та будучи переконаним що інші присутні особи ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не усвідомлювали факту викрадення, з корисливою метою, викрав:

- мобільний телефон марки «Samsung GTE 1200» imei НОМЕР_1 - 1 шт., вартістю 300 грн. 00 коп.;

- сім-карту мобільного оператора «Київстар» - «Діджус» - 1шт., вартістю 20 гри. 00 коп., які на праві особистої власності належать ОСОБА_4 , після чого збув викрадені речі в невстановленому досудовим слідством місце, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 320 грн. 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 , вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, за вказаних в обвинуваченні обставин, не визнав повністю, та показав суду що дійсно в ніч з 25 квітня 2014 року на 26 квітня 2014 року він перебував в барі «Колиба», який розташований по вул. Черкаській, разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 при цьому алкогольних напоїв він не вживав. Також показав суду, що дійсно того дня він один раз спілкувався з потерпілою ОСОБА_4 , коли підходив до столика за яким вона відпочивала з подругами ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а в подальшому того дня її не бачив і більше не спілкувався. При цьому категорично заперечував той факт що він брав телефон потерпілої посилаючись на те що в нього їх було того вечора два своїх і будь-якої потреби брати телефон у потерпілої у нього не було. Також заперечив факт того що того дня до нього пред`являлись вимоги повернути телефон, а про крадіжку телефону у потерпілої йому стало відомо лише під час того як в нього вдома працівники міліції проводили обшук і при цьому ніякого чужого телефону не знайшли.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 , своєї винуватості, його винуватість підтверджується дослідженими судом доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_4 , в судовому засіданні показала суду що в ніч з 25 квітня 2014 року на 26 квітня 2014 року, вона разом зі своїми подругами ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , перебували в барі «Колиба», що розташований в смт. Катеринопіль, Черкаської області по вул. Черкаській. В той час коли вони з цими подругами перебували за столом, близько 24 години 00 хв., до них прибув ОСОБА_16 , який звернувшись до неї попросив її мобільний телефон для здійснення дзвінка на що вона надала йому власний телефон марки «Samsung GTE 1200» білого кольору, який потім повернув поклавши на стіл. Перебуваючи в барі вона виходила із за столу, а коли повернулася за стіл то виявила відсутність телефону. Звернувшись до подруг ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , щодо його місця знаходження то ОСОБА_15 , повідомила, що його взяв ОСОБА_16 , а також повідомили що вони вважали що брав він його із її згоди. Потерпіла показала, що після того як ОСОБА_15 , підійшла до ОСОБА_16 і попросила щоб він повернув телефон на що той погодився та витягнувши цей телефон з кишені своїх штанів, продемонстрував його в себе в руках, але зазначив що повернене його за умови коли власниця телефону ОСОБА_4 , буде «вміняємою». Отримавши таку відповідь вони ще деякий час перебували в приміщенні бару, а коли прийняли рішення іти додому то вона, враховуючи те що згоди на повторне користування телефоном ОСОБА_16 не давала, тому звернулася до останнього з вимогою повернути телефон на що той відповів що «у мене його нема». Також про відсутність у нього телефону він повідомляв їй при спілкування в мережі «Інтернет» та зазначив що вона нічого тепер не докаже на підтвердження чого хизувався своїми зв`язками у міліції. Повідомила суд про те на даний час телефон їй обвинуваченим не повернуто.
Показаннями свідка ОСОБА_14 , яка показала що 25.04.2014 року вона разом з подругами ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , відпочивали в барі «Колиба», що розташований в смт. Катеринопіль по вул. Черкаська. Під час того як вони сиділи разом за столом та до ним підійшов ОСОБА_6 , який попросив у ОСОБА_4 , її мобільний телефон для здійснення дзвінка. На що ОСОБА_4 , надала йому власний мобільний телефон «Самсунг» білого кольору, який через нетривалий час ОСОБА_6 , повернув та поклав на стіл. Також свідок дала показала, що через деякий час, в період того як ОСОБА_4 , вийшла потанцювати, а за столом залишались вона та ОСОБА_15 , до столу підійшов ОСОБА_6 , і взяв з нього вищезазначений мобільний.

При цьому вона розуміла що бере він його з дозволу власниці. ОСОБА_4 , довідавшись що ОСОБА_6 , без її згоди, взяв мобільний телефон звернулася до ОСОБА_6 , з вимогою про повернення взятого ним без дозволу телефону на що той відповів відмовою, повідомивши про те що в нього його немає.

Показаннями свідка ОСОБА_15 яка показала що 25.04.2014 року вона разом з подругами ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , відпочивали в барі «Колиба», що розташований в смт. Катеринопіль по вул. Черкаська. Під час перебування їх за столом до ним підійшов ОСОБА_6 , який попросив у ОСОБА_4 , її мобільний телефон для здійснення дзвінка на що остання дала йому власний мобільний телефон «Самсунг» білого кольору, який через нетривалий час ОСОБА_6 , повернув та поклав на стіл. Отримавши його ОСОБА_6 , через деякий час приніс цей телефон та поклав на їх стіл, а потім в період того як ОСОБА_4 , вийшла із за столу, а за столом залишались вона та ОСОБА_14 , знову підійшов ОСОБА_6 , і зі столу мовчки взяв вищезазначений мобільний телефон. При цьому вона розуміла що бере він його з дозволу власниці, яка прибувши до столу виявила відсутність телефону звернулася до них про його місцезнаходження. Довідавшись про те що телефон взяв ОСОБА_6 , власниця повідомила що надавала згоду останньому взяти один раз телефон і що повторно до неї той з таким проханням не звертався. Свідок зазначила, що вона як близька подруга ОСОБА_4 , з метою того щоб ОСОБА_6 , повернув тій телефон підійшла до нього з проханням щоб той це зробив. На дане прохання ОСОБА_6 , дістав з кишені своїх штанів телефон та продемонстрував його і в якому вона впізнала мобільний телефон своєї подруги ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_6 , повідомив що повернене власниці телефон як та буде «вміняємою», при цьому що конкретно той мав на увазі вона не зрозуміла та повернулась за стіл до подруг. Коли вони вирішили піди додому до повторно звернулись до ОСОБА_16 , повернути телефон на що той продемонстрував два телефони та повідомивши що вони належать йому, однак вже телефону ОСОБА_4 , який він демонстрував раніше, серед них не було. В подальшому від ОСОБА_4 , їй стало відомо що та по даному факту звернулася в міліцію на що ОСОБА_16 , їй у відповідь, написав в соціальній мережі, що за це та взагалі тепер не побачить свого телефону.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , проте що він 25.04.2014 року він разом з ОСОБА_12 , після 22 год. 00 хв., прибули до бару «Колиба» що розташований в смт. Катеринопіль по вул. Черкаська де відпочивали та вживали алкогольні напої. В районі 24 години, цього дня, до них прибув ОСОБА_6 , та присів до їх столу та відпочивав з разом з ними та перебуваючи за столом ОСОБА_6 , двічі брав у нього телефон для здійснення дзвінка посилаючись на те що на наявних у нього двох телефонах відсутні кошти на рахунках. Також зазначив що перебував в даному закладі ОСОБА_6 , близько одної години.

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_12 , щодо часу та місця прибуття ОСОБА_6 , до бару «Колиба» та який показав, що останній після прибуття до цього закладу виклав два свої мобільні телефони, один з яких чорного кольору, на стіл.

Фактичними даними, які містяться у документах на мобільний телефон марки «Samsung GTE 1200» imei НОМЕР_1 , які надані потерпілою, що підтверджують її право власності на нього та довідкою про його вартість.

(а.п. 28, 43-44)

Оцінюючи вищенаведені показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , суд приходить до висновку, що дані показання є достовірними, оскільки вони послідовні, докладні, детальні не містять протиріч по суті події злочину та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Підстав не довіряти таким показанням потерпілої та свідків в суду немає.

Суд відкидає як необґрунтовані твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , про те що того вечора він не мав необхідності брати телефон у потерпілої з посиланням на те що він мав два свої телефони об`єктивно спростовуються показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та свідка ОСОБА_11 , який стверджував що того дня в нього також брав телефон ОСОБА_16 , для здійснення дзвінка посилаючись на те що на його двох телефонах відсутні гроші. Крім того наявність у ОСОБА_6 , двох своїх телефонів, не спростовує факту викрадення ним телефону потерпілої що підтверджено показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в присутності яких було викрадено телефон та який в подальшому ОСОБА_6 , демонстрував свідку ОСОБА_15 , зазначаючи вимоги при яких він його поверне власниці при цьому свідок ОСОБА_15 , зазначила на вид та колір телефону який був після викрадення їй продемонстрований ОСОБА_6 , і ці ознаки повністю відповідають телефону який було викрадено у потерпілої того дня.

За таких обставин, суд оцінює вказані вище твердження ОСОБА_6 , як такі, що пов`язані з обраним ним способом захисту і намаганням обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинений злочин та які об`єктивно спростовуються сукупністю інших досліджених по справі доказів.

Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд визнає, що винуватість ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому діянні, яке виразилось у таємному викраденні ним за вказаних у даному вироку обставинах мобільного телефону марки «Samsung GTE 1200» imei НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» - «Діджус» - доведена повністю, дане діяння є злочином і містить склад за який передбачена відповідальність ч.1 ст.185 КК України викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 :

- за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи міру покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, згідно з даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, є учнем Катеринопільської загальноосвітньої школи № 1, а також враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає що злочин він вчинив будучи неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено, а зазначену в обвинувачені обтяжуючу обставину, як перебування його в стані алкогольного сп`яніння суд виключає, оскільки даний факт не знайшов свого підтвердження в ході судового засідання і не підтверджений матеріалами справи.

Враховуючи той факт, що судом вирішувалось обвинувачення по суті і ОСОБА_6 , визнано винним, тому щодо нього, слід постановити обвинувальний вирок з призначенням йому покарання, яке враховуючи відсутність підстав для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, слід призначити в межах санкції ч.1 ст.185 КК України.

Беручи до уваги той факт, що потерпілій викрадене майно не повернуто, а обвинувачений ОСОБА_6 , та його батьки не вжили заходів для відшкодування шкоди потерпілій, при цьому враховуючи що обвинувачений не має самостійного доходу, власних коштів або майна, на яке може бути звернене стягнення, що позбавляє суд призначити найменше покарання, яке передбачене санкцією ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу, а тому суд вважає, що за таких обставин, враховуючи наявну в справі позитивну характеристику з місця навчання ОСОБА_6 , відповідно до даних якої він любить працювати фізично і з задоволенням виконує доручення, що потребує фізичних зусиль при цьому до суспільно корисної праці відноситься старанно і відповідально та враховуючи відсутність даних у справі щодо протипоказань для виконання фізичної роботи останнім, тому суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді громадських робіт, в межах санкції закону із застосуванням положень ст. 100 КК України.

Суд, керуючись ст.ст.50, 65, 103 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.

Судові витрати та речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого в ході досудового слідства та в ході судового розгляду не обирався.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 , 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 - визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст.100 КК України, у виді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Апеляція на вирок може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Катеринопільський районний суд, протягом 30 діб з дня оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою у такий же строк, з часу отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1