Справа № 452/3282/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/25/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, розлученої, згідно ст. 89 КК України не судимої, - за ч.1 ст. 315, ч.2 ст. 307 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

та захисника ОСОБА_10

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року ОСОБА_12 засуджена за ч.2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.1 ст. 315 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_12 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_12 обрано тримання під вартою та взято її під варту з залу суду.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_12 рахується з 22 вересня 2015 року.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_12 визнана винуватою у тому, що вона 04 червня 2014 року приблизно в 09 годині 30 хвилин, знаходячись на території початкової школи № 7, що по вул. Чайковського 20 у м.Самборі Львівської області, прагнучи збудити в іншої особи бажання вжити наркотичний засіб, пропонувала громадянину ОСОБА_13 вжити наркотичний засіб, а саме бупренорфін, та запевнила, що вживання йому сподобається, на що останній погодився. Після чого, ОСОБА_12 передала ОСОБА_13 фрагмент таблетки білого кольору, який містить бупренорфін, яку останній за вказівками ОСОБА_12 розділив на дві частини, одну з яких на клаптику паперу подрібнив на порошок і вжив шляхом вдихання носом, а другу частину фрагменту таблетки ОСОБА_13 заховав у праву кишеню своєї куртки, яку в подальшому добровільно видав 04 червня 2014 року працівникам міліції. Згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 3/545 від 19 червня 2014 року вказана частина таблетки містить бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів обіг яких обмежено, масою 0,0005 грам.

Крім цього, ОСОБА_12 24 липня 2014 року приблизно в 16 годині 45 хвилин поблизу території початкової школи № 7, що по вул. Чайковського 20 у м.Самборі Львівської області, маючи умисел на незаконний збут наркотичних засобів, повторно, незаконно збула ОСОБА_13 фрагмент таблетки білого кольору за ціною 120 грн., який згідно висновку експертизи наркотичних засобів психотропних речовин та їх аналогів № 3/888 від 12 серпня 2014 року містить бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, маса якого становить 0,0019 грам, який ОСОБА_13 добровільно видав 24 липня 2014 року в 17 годині 05 хвилин працівникам Самбірського МВ.

Крім цього, ОСОБА_12 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 13 серпня 2014 року приблизно в 19 годині 30 хвилин у м.Самборі Львівської області на вул. Коперніка поблизу магазину «Метро», маючи умисел на незаконний збут наркотичних засобів, повторно, незаконно збула гр. ОСОБА_13 рідину коричневого кольору у медичному шприці в кількості 2,3 мл за ціною 120 грн., у якій згідно висновку експертизи наркотичних засобів психотропних речовин та їх аналогів № 3/1021 від 02 вересня 2014 року виявлено опій (опій ацетильований), який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 0,1007 грам, яку ОСОБА_13 добровільно видав 13 серпня 2014 року в 20 годині 15 хвилин працівникам Самбірського МВ.

Крім цього, ОСОБА_12 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 09 вересня 2014 року приблизно в 13 годині 35 хвилин у м.Самборі Львівської області на вул. Коперніка поблизу будинку № 18, маючи умисел на незаконний збут наркотичних засобів, повторно, незаконно збула ОСОБА_13 фрагменти таблеток білого кольору в двох згортках фольгованого паперу, за ціною 120 грн., у яких згідно висновку експертизи наркотичних засобів психотропних речовин та їх аналогів № 3/1117 від 16 вересня 2014 року виявлено бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, маса якого 0,0029 грам, які ОСОБА_13 добровільно видав 09 вересня 2014 року в 14 годині 11 хвилин працівникам Самбірського МВ.

Крім цього, 09 вересня 2014 року під час проведення обшуку за місцем проживання громадянки ОСОБА_12 , а саме в квартирі АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено таблетку білого кольору у фрагменті блістера та порошкоподібну речовину білого кольору у згортку фольгованого паперу, які згідно висновку експертизи наркотичних засобів психотропних речовин та їх аналогів № 3/1116 від 19 вересня 2014 року містять бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальною масою бупренорфіну 0,0088 грам, які ОСОБА_12 повторно, незаконно зберігала з метою збуту наркозалежним особам.

На вказаний вирок захисник ОСОБА_14 подала апеляційну скаргу, в якій просить такий змінити, виправдати ОСОБА_12 за ч.1 ст. 315 та ч.2 ст. 307 КК України, обрати за ч.1 ст. 307 КК України покарання, не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що залегендований ОСОБА_13 є близьким сусідом її підзахисної ОСОБА_15 по кличці «Циган» та вона його знає довший час як наркомана зі стажем. У вироку в основу обвинувачення ОСОБА_12 за ч.1 ст. 315 КК України лягли покази лише самого свідка ОСОБА_13 , який показав, що до зустрічі з ОСОБА_12 ніколи наркотиків не вживав. Однак, його показання заперечив свідок ОСОБА_16 , який був очевидцем того, як ОСОБА_12 щось передавала 09 вересня 2014 року близько 13 години 35 хвилин їх сусіду «цигану», який є як і вони наркоманом зі стажем. Винуватість ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 315 КК України, вважає недоведеною, а тому просить виправдати її по цьому епізоду.
Крім того, незрозумілими є мотиви, з яких ОСОБА_13 вирішив співпрацювати з правоохоронними органами, у зв`язку з чим його показання повинні оцінюватися критично. ОСОБА_12 не була затримана після першої оперативної закупки за наявності для того підстав, що свідчить або про грубе порушення працівниками міліції існуючих і обов`язкових для виконання ними нормативно-правових актів, або про сфабрикованість такої дії. ОСОБА_12 категорично заперечувала збут 24 липня та 13 серпня 2014 року наркотичних засобів ОСОБА_13 , пояснювала, що збула наркотик лише один раз 09 вересня 2014 року на прохання ОСОБА_13 , який прикинувся вмираючим без дози. Саме він займався розповсюдженням наркотичних засобів у їхньому районі, в тому числі продавав і їй. Жоден свідок не бачив того моменту, як ОСОБА_13 зустрічався з обвинуваченою 24 липня та 13 серпня 2014 року; ні відеозаписом, ні іншими спеціальними технічними засобами для спостереження не зафіксовано факту передачі наркотичного засобу, незважаючи, що у постановах прокурора зазначено про необхідність її проведення з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження. А тому просить виключити епізоди обвинувачення ОСОБА_12 у незаконному збуті наркотичних засобів 24 липня та 13 серпня 2014 року. Під час проведення обшуку 09 вересня 2014 року за місцем проживання обвинуваченої було вилучено 2 блістери та 4 шприци, сама обвинувачена перебувала у стані наркотичного сп`янніння внаслідок вживання бупренорфіну. Наркотичний засіб, вилучений у неї, міг використовуватися ОСОБА_12 , для власного вживання, а не з метою збуту. У вчиненні незаконного збуту наркотичних засобів 09 вересня 2014 року обвинувачена щиро розкаялась. Суд обрав ОСОБА_12 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, яке вважає занадто суворим, невідповідним особі засудженої, при цьому не взяв до уваги такі пом`якшуючі обставини як те, що обвинувачена повністю змінила своє життя, добровільно відмовилась від подальшого незаконного вживання наркотичних засобів стала пацієнтом підтримувальної терапії, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, має синдром залежності, характеризується виключно з позитивної сторони, згідно ст. 89 КК України вважається не судимою.
Обвинувачена у поданому клопотанні просить винести справедливе рішення та врахувати стан здоров`я. Визнає, що одного разу на прохання її сусіда ОСОБА_13 , якого знає як ОСОБА_17 з кличкою «циган», який є наркоманом з тривалим стажем, купила наркотик «субітекс». Розповсюджувачем наркотиків вона не є, а сама неодноразово купляла наркотики у ОСОБА_13 .

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченої та її захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора про залишення вироку без змін, а апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Винуватість обвинуваченої у скоєнні інкримінованих злочинів, при обставинах, наведених у вироку суду, відповідає фактичним даним кримінального провадження № 0000462 і повністю підтверджується сукупністю перевірених судом першої інстанції доказів.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, всупереч доводам апелянта, розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості і оцінив їх в сукупності, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_12 за ч.1 ст. 315 КК України та ч.2 ст. 307 КК України, призначив покарання за сукупністю злочинів у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст. 315 та ч.2 ст. 307 КК України ґрунтуються на зібраних у справі доказах.
Зокрема, вони підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_16 ; даними, що містяться у висновках судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 3/5445 від 19 червня 2014 року, № 1-/258 та № 3/548 від 18 серпня 2014 року, № 3/888 від 13 серпня 2014 року, № 3 /1117 від 17 вересня 2014 року, № 3/1116 від 19 вересня 2014 року (т.1 а.с.34-38, 45-50, 76-80, 136-140, 159-165), даними, що містяться у висновку експерта № 10/421 від 21 листопада 2014 року судової молекулярно-генетичної експертизи (т.3 а.с.30-37), інших матеріалах провадження.
Усі наведені докази в повній мірі узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, а тому суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку.
Доводи апелянта, що ОСОБА_13 являється наркоманом з тривалим стажем, а тому в діях підзахисної відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст. 315 КК України, є безпідставними, оскільки для наявності його складу злочину не мають значення ступінь сп`яніння і той факт, що особа раніше вживала наркотичні засоби чи психотропні речовини.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, про збут обвинуваченою наркотичних засобів лише 09 вересня 2014 року та заперечення таких 24 липня 2014 року та 13 серпня 2014 року спростовується матеріалами кримінального провадження.

Як видно з матеріалів судового слідства, журналів судового засідання, органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення, а тому наведені захисником в апеляційній скарзі доводи про неповноту, однобічність та необ`єктивність при розслідуванні справи та її розгляді в суді є необґрунтованими.
При призначенні покарання ОСОБА_12 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, наявність обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття у скоєному та стан здоров`я обвинуваченої, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо обвинуваченої ОСОБА_12 виконав вимоги ст. 374 КПК України, яка передбачає обов`язок суду у мотивувальній частині вироку обґрунтувати прийняте ним рішення із наведенням відповідних підстав, вірно застосував норму права вимоги ч.2 ст. 307 та ч. 1 ст. 315 КК України.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, колегія суддів визнає апеляційну скаргу захисника обвинуваченої необґрунтованою й приходить до висновку, що судом вірно кваліфіковано дії обвинуваченої за ч.1 ст. 315 КК України та ч.2 ст. 307 КК України, призначене обвинуваченій покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Підстав для зміни вироку районного суду чи виправдання обвинуваченої ОСОБА_12 , як про це просить апелянт, колегія суддів не вбачає. Аналогічно не вбачається підстав і для перекваліфікації дій ОСОБА_12 з ч.2 на ч.1 ст. 307 КК України та обрання їй покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Самбірського районного суду Львівської області від 22 вересня 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_25 ОСОБА_26