1-кс/638/432/15
638/2140/15-к
У Х В А Л А
іменем України
про застосування запобіжного заходу - домашнього арешту
м. Харків 19 лютого 2015 року

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

підозрюваного ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльності № 3466, виданого 07.07.2010 року

секретаря ОСОБА_5

розглянув клопотання Прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону юриста 3 класу ОСОБА_2 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000395 від 05.11.2014за підозрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Левенцівка Чутівського району Полтавської області, українця, громадянина України, не одруженого, не судимого, призваного під час мобілізації до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 06 серпня 2014 року відповідно до Указу Президента України від 21.07.2014 №607/2014, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, механік-водій інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В :

18 лютого 2015 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що військовою прокуратурою Харківського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000395 від 05.11.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06 серпня 2014 року старший солдат ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 607/2014 від 21 липня 2014 року, призваний у Збройні Сили України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №160 від 06 серпня 2014 року, старший солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду механіка-водія інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, старший солдат ОСОБА_3 , в порушення вищевказаних норм законодавства України 14 жовтня 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити військову частину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, старший солдат ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою із військовослужбовцем тієї ж військової частини солдатом ОСОБА_6 , умисно, з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 14 жовтня 2014 року, в порушення ст.ст. 11, 16, 127, 128, 130, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та до 25 грудня 2014 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_3 , 14 жовтня 2014 року, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , діючи за попередньою змовою із військовослужбовцем тієї ж військової частини солдатом ОСОБА_6 , умисно, з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, без поважних причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та до 25 грудня 2014 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Своїми діями, старший солдат ОСОБА_3 вчинив дезертирство групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 408 КК України.

25 грудня 2014 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у дезертирстві групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України та, у зв`язку із неможливістю встановити місце знаходження ОСОБА_3 останнього було оголошено у розшук.

18 лютого 2015 року старший солдат ОСОБА_3 , в порядку ст. 208 КПК України, був затриманий уповноваженими особами під час вчинення кримінального правопорушення.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на недоведеність вказаних ризиків, а саме: що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, постійно буде з`являтися до суду та правоохоронних органів та до суду.

У судовому засіданні підозрюваний не оспорював обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених органом досудового розслідування та пояснив суду, що показання дає добровільно, дійсно покинув військову частину, проте не мав умислу ухиляться від військової служби, а лише поїхав додому допомагати матері.

Вислухавши міркування сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає, встановленим існування ризиків, передбачених п.1, п.3,4 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; вчинення іншого кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує наявність двох ризиків, передбачених п.1, п.3,4 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_3 , кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого підозрюється, вважає, що застосування відносно ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 , покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду а також незаконно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином в цьому ж кримінальному провадженні.

Беручи до уваги те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків, а також беручи до уваги, що ОСОБА_3 , скоїв тяжкий злочин, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Клопотання Прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону юриста 3 класу ОСОБА_2 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000395 від 05.11.2014 року - задовольнити.

Обрати стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Левенцівка Чутівського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , старшого солдата, механік-водій інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України, запобіжний захід домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати територію військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000395, прокурора та суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим;
- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням вказаного запобіжного заходу та постановкою ОСОБА_3 на облік покласти на Прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону юриста 3 класу ОСОБА_2 .

Строк дії ухвали до 17 квітня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_3 в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя: