Справа № 10-46 Головуючий у І інстанції
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 28.02.2011
УХВАЛА

Іменем України

« 28 » лютого 2011 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ

апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Орла А.І. суддів - Ященко І.Ю., Костенко І.В.

з участю прокурора - Нечепоренка Р.Л. адвоката - ОСОБА_2 обвинуваченого - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією помічника прокурора м. Біла Церква ОСОБА_4 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2011 року, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, українцю, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженому, непрацюючому, відмовлено,-

встановила:

Органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 13.10.2006 р. близько 22 год., знаходячись в приміщенні торгівельного павільйону «Тріумф», що знаходиться на вул. Леваневського, 83 в м. Біла Церква, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману, яке виразилося у тому, що він попросив у потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон «Самсунг Х-500» вартістю 655 грн., з метою зробити дзвінок і заздалегідь, не маючи наміру його повертати, незаконно заволодів даним телефоном, який належить потерпілому ОСОБА_5, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

22.10.2006 р. СД Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області по даному факту порушена кримінальна справа, за ознаками злочину передбаченого ч.І ст. 190 КК України.

14.12.2006р. порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_3.

15.12.2006р. склад злочину у кримінальній справі, порушеній щодо ОСОБА_3 був перекваліфікований із ч.І ст. 190 КК України на ч.2 ст. 190 КК України.

20.02.2007р. досудове слідство у кримінальній справі було зупинено за п.1 ст. 206 КПК України у зв»язку з розшуком обвинуваченого.

16.02.2011р. досудове слідство у кримінальній справі було поновлено, ОСОБА_3 затриманий в порядку ст. 115 КПК України.

16.02.2011 р. ОСОБА_3 пред»явлено обвинувачення за ч.2 ст.190 КК України.

17.02.2011р. слідчий СВ Білоцерківського ГУ МВС України в Київській області звернувся до суду з поданням про обрання щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу - тримання під вартою, обґрунтовуючи необхідність обрання даного запобіжного заходу тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачена міра

2.

покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, має не зняту та непогашену судимість, схильний до вчинення нових злочинів, ухилявся від слідства та суду, непрацюючий, не має постійного місця проживання, перебуваючи на волі матиме можливість вчиняти нові злочини, перешкоджати встановленню істини по справі та для забезпечення виконання процесуальних рішень.

18.02.2011р. постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в задоволенні подання слідчого відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні подання суд послався на те, що ОСОБА_3, виїжджаючи в 2006р. з м. Біла Церква не знав та не міг знати, що проти нього порушена кримінальна справа, оскільки злочин скоєно 13.10.2006р., кримінальну справу по даному факту порушено 15.12.2006р., а копія постанови йому була вручена 16.02.2011р., що не може бути розцінено як ухилення від слідства; ОСОБА_3 з 2006 р. має постійне місце проживання, вину свою визнав, розкаюється, повернув потерпілому мобільний телефон, відшкодував збитки відразу після скоєння злочину у 2006р., а той факт, що ОСОБА_3 раніше судимий та має непогашену судимість не може слугувати підставою обрання йому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляції пом. прокурора м. Біла Церква просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд посилаючись на те, що постанова є необгрунтованою, оскільки відмовляючи в обранні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, судом не було враховано даних щодо особи обвинуваченого, який неодноразово судимий та схильний до вчинення злочинів, т.я. він вчинив злочин, маючи непогашену судимість, а також те, що він перебував тривалий час в розшуку та ухилявся від слідства та не має постійного місця проживання. Крім того суд, відмовляючи в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, не обрав обвинуваченому іншої міри запобіжного заходу, яка б забезпечила його належну процесуальну поведінку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення адвоката та обвинуваченого ОСОБА_3, перевіривши матеріали судового розгляду, матеріали кримінальної справи № 02-2097 та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Доводи апеляції про незаконність постанови суду є необгрунтованими.

Відповідно до ст. 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу згідно ст. 150 КПК України також враховуються тяжкість злочину в якому обвинувачується особа, дані про особу.

З постанови суду вбачається, що, відмовляючи в задоволенні подання слідчого судом виконані вимоги ст.ст. 148, 150 КПК України.

Так, залишаючи подання без задоволення судом враховано те, що слідством не надано обгрунтувань та доказів про необхідність обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Крім того, відповідно до ст. 155 КПК України взяття під варту як запобіжний захід застосовується в справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 3 роки. У виняткових випадках цей запобіжний захід може

3.

бути застосовано в справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі і на строк не більше трьох років.

Згідно санкції ч.2 ст.190 КК України серед інших видів покарання передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до трьох років.

Враховуючи наведені судом доводи, відсутність достатніх даних вважати, що обвинувачений буде ухилятися від слідства та суду, займатися злочинною діяльністю чи перешкоджати встановленню істини у справі, відсутність виняткових обставин для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано залишив подання без задоволення.

Підстав для скасування постанови суду колегія суддів не вбачає

Керуючись ст. 382 КПК України колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляцію пом. прокурора м. Біла Церква залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2011 року, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 відмовлено - залишити без зміни.

Судді