Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_9,
суддів:ОСОБА_10, ОСОБА_11,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_12,
засудженого ОСОБА_5,
його захисника ОСОБА_6,
прокурора ОСОБА_13,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження №0000390 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 16 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 квітня 2015 року, а також за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 та прокурора на зазначену ухвалу апеляційного суду,

у с т а н о в и в:

За вироком місцевого суду, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Мазурівки Чернівецького району Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_2, без постійного місця проживання, раніше судимого:

- за вироком Апеляційного суду Херсонської області від 05 грудня 2001 року за пунктами «а», «і» ст. 93, на підставі ч. 3 ст. 42 КК України 1960 року - до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за вироком Білозерського районного суду Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 цього Кодексу звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України - довічно; за ч. 2 ст. 263 КК України - на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 309 КК України - на строк 1 рік.

Відповідно до ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 71 зазначеного Кодексу за сукупністю вироків шляхом поглинення менш суворого покарання (за вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2013 року) більш суворим у виді довічного позбавлення волі (призначеного за цим вироком) ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалено стягнути із засудженого на користь держави 32 741,47 грн у рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов'язаних із залученням експертів.

Вирішено питання про речові докази.

Так, ОСОБА_5 у серпні 2012 року серед металобрухту в гаражі за місцем проживання ОСОБА_8 на АДРЕСА_3 знайшов кастет, який привласнив і сховав за цією ж адресою. У період із серпня 2012-го по 2013 рік ОСОБА_5 періодично носив кастет при собі з метою власної самооборони і в жовтні 2013 року переніс до місця свого тимчасово проживання - у квартиру АДРЕСА_1, де зберігав без передбаченого законом дозволу. В період з листопада по грудень 2013 року ОСОБА_5 переніс указаний предмет до місця своєї реєстрації по АДРЕСА_2, де сховав під навісом літньої кухні в металевих виробах з метою подальшого зберігання без передбаченого законом дозволу. Однак 19 березня 2014 року під час проведення санкціонованого обшуку помешкання ОСОБА_5 працівники міліції виявили й вилучили кастет, який згідно з висновком експерта є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовленою у саморобний спосіб.

Також ОСОБА_5 у кінці літа 2013 року в посадці неподалік будинку АДРЕСА_3 придбав шляхом знахідки верхівку дикорослої коноплі, яку поклав до кишені свого одягу і переніс до місця проживання ОСОБА_8, де висушив і подрібнив, тобто незаконно виготовив для власних потреб наркотичний засіб, який зберігав за вищевказаною адресою. Восени 2013 року цей наркотичний засіб ОСОБА_5 переніс до місця свого тимчасового проживання, де продовжив зберігати для власних потреб. У період із листопада по грудень 2013 року переніс при собі вищевказаний наркотичний засіб до місця своєї реєстрації по АДРЕСА_2, де сховав на терасі будинку, поклавши на дошку під стелю для подальшого зберігання без мети збуту.

19 березня 2014 року під час проведення санкціонованого обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_5 на АДРЕСА_2 працівники міліції виявили й вилучили пачку з-під сигарет «Мальборо», в якій містилася речовина рослинного походження, що згідно з висновком експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом вагою 10,48 г (у перерахунку на суху речовину).

Крім того, 08 березня 2014 року близько 20.18 год. ОСОБА_5, знаходячись на території подвір'я на АДРЕСА_3, будучи раніше судимим за вчинення умисного вбивства (за вироком Апеляційного суду Херсонської області від 05 грудня 2001 року - за пунктами «а», «і» ст. 93 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років) і маючи умисел на протиправне заподіяння смерті господарю вказаного домоволодіння - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, у ході конфлікту завдав останньому численних ударів ножем в область грудної клітини, шиї, живота - тобто в місця розташуванні життєво важливих органів, а також у передпліччя та верхні кінцівки.

Від отриманих тілесних ушкоджень, зокрема проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини з пошкодженням легень, що ускладнилося гострою крововтратою настала смерть ОСОБА_8

У касаційній скарзі з доповненням засуджений ОСОБА_5, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі винного, порушує питання про скасування судових рішень і про призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вважає, що в суді не було встановлено жодних доказів, окрім зізнавальних покарань самого засудженого, про його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, а умисне вбивство ОСОБА_8 він вчинив при перевищенні меж необхідної оборони у стані сильного душевного хвилювання. Указує на порушення свого права на захист, оскільки призначений захисник не надавав йому належної правової допомоги. Крім того, зазначає, що судові рішення є незаконними, оскільки їх підписали не всі судді, які входили до складу колегії.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Мотивує тим, що всупереч вимогам статей 370, 419 КПК України апеляційний суд належним чином не перевірив доводів, викладених в апеляційній скарзі засудженого, не дав на них вичерпних та переконливих відповідей і не зазначив в ухвалі конкретних підстав, на яких визнав його скаргу необґрунтованою. Зокрема, поза увагою апеляційного суду, на думку захисника, залишилися доводи засудженого щодо його непричетності до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, та про відсутність умислу на вбивство потерпілого, від дій якого він лише оборонявся. Як вважає захисник ОСОБА_6, також було порушено право ОСОБА_5 на захист, оскільки попередній захисник фактично самоусунувся від надання кваліфікованої допомоги, не подав навіть апеляційної скарги на вирок суду першої інстанції.

На думку прокурора, ухвалу апеляційного суду постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, тому він у касаційній скарзі просить скасувати зазначене судове рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що апеляційний суд усупереч вимогам статей 370, 419 КПК України належним чином не мотивував свого рішення, не розглянув повно та всебічно провадження, а саме не дав належних та обґрунтованих відповідей на всі доводи, в апеляційних скаргах обвинуваченого та прокурора, чим порушив їх право як сторін кримінального провадження на його об'єктивний та неупереджений розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на підтримання доводів, викладених у касаційних скаргах, думку прокурора, який вважав, що скарги підлягають частковому задоволенню, судові рішення - скасуванню з підстав порушення вимог ст. 384 КПК України, а провадження - призначенню на новий розгляд у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково на таких підставах.

Згідно зі ст. 63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, який визначено законом і який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи кримінального обвинувачення. Зазначену норму імплементовано в національне законодавство України, вона міститься у ст. 21 КПК України.

Інкримінований ОСОБА_5 злочин, передбачений п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за які встановлено найбільш суворий вид покарання - довічне позбавлення волі.

За ч. 3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.

Так, у ст. 384 КПК України визначено, що прокурор та суд зобов'язані роз'яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. При цьому письмове роз'яснення прокурора додається до обвинувального акта й реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду. Суд також зобов'язаний роз'яснити право на розгляд кримінального провадження судом присяжних під час підготовчого судового засідання і в разі, якщо обвинувачений заявить таке клопотання, призначити кримінальне провадження до розгляду саме таким складом суду.

Відповідно до вимог ст. 7 КПК України кримінальне провадження за формою та змістом має відповідати його загальним засадам, в тому числі такому, як забезпечення права на захист, що належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватися до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку буде дотримано засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор не роз'яснив обвинуваченому ОСОБА_5 можливості та особливостей розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних і не долучив відповідного письмового роз'яснення до обвинувального акта й реєстру матеріалів досудового розслідування.

Суд першої інстанції в ході провадження не тільки не виправив цих недоліків, але й сам припустився порушення вимог ч. 1 та 2 ст. 384 КПК України, оскільки не роз'яснив обвинуваченому його права на розгляд справи судом присяжних та особливостей такого провадження.

Зазначене порушення залишилося поза увагою й апеляційного суду.

Тому ці вирок та ухвала підлягають скасуванню, а провадження - призначенню на новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого суду слід урахувати висновки Верховного Суду України з приводу застосування ст. 384 КПК України, викладені у постанові від 25 червня 2015 року № 5-111кс15, які згідно з положеннями ч. 1 ст. 458 цього Кодексу є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, котрі застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону, та для всіх судів України, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону належить ретельно перевірити докази, надані сторонами, й ухвалити законне, обґрунтоване й справедливе судове рішення.

Усі інші доводи касаційних скарг підлягають перевірці під час вказаного розгляду кримінального провадження.

Таким чином, касаційні скарги сторони захисту та прокурора підлягають задоволенню лише частково.

Крім того, колегія суддів залишає ОСОБА_5 без зміни запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, тяжкості обвинувачення та даних про його особу. Місцевому суду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 331 КПК України, після отримання кримінального провадження вирішити питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись статтями 436,438 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційні скарги засудженого, його захисника та прокурора задовольнити частково.

Вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 16 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9ОСОБА_10ОСОБА_11