Дата документу Справа № 0822/2579/2012
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 0822/2579/2012 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
№ провадження 10/778/14/15 Доповідач 2 інстанція ОСОБА_2
Категорія ст. 2362 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2015 р. м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
заявника ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляцією адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на постанову Приморського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2015 року, якою задоволено скаргу ОСОБА_7 та скасовано постанову слідчого СВ Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області про порушення кримінальної справи відносно нього за ч.2 ст. 191 КК України від 05 вересня 2012 року.
Як вбачається з постанови суду, 13.11.2012 року заявник ОСОБА_7 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 05.09.2012 року про порушення відносно нього кримінальної справи за ст.191 ч.2 КК України. Свої вимоги мотивував тим, що приводом порушення кримінальної справи стала заява ОСОБА_9 , а підставою - дані, що вказують на наявність в його діях ознак вказаного злочину. Слідчим йому інкриміновано те, що він як арбітражний керуючий-ліквідатор АПФ "Істок", використовуючи службове становище, з корисливих мотивів, діючи в інтересах ОСОБА_10 , розтратив майно АПФ "Істок". Але факти, викладені у постанові від 05.09.2012 року, не відповідають дійсності, кваліфікація його дій як злочину суперечить нормам законодавства, тому постанова є незаконною з наступних підстав.
Постановою господарського суду Запорізької області від 21.09.2011 року АПФ "Істок" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, його призначено ліквідатором як особу, що має ліцензію арбітражного керуючого. Відповідно до ч.2 ст.23 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття такої постанови припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном та повноваження власника майна банкрута. Тому заява ОСОБА_9 не може бути приводом для порушення кримінальної справи, а ОСОБА_9 не може бути потерпілою, так як з моменту визнання АПФ «Істок» банкрутом у ОСОБА_9 відсутні майнові права на АПФ «Істок», вона не має відношення до господарських відносин фірми. Єдиними, хто мав права на майно АПФ «Істок». були кредитори боржника: ФОП ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які мали право реалізувати свої права безпосередньо або через комітет кредиторів, створений в процедурі банкрутства. Усі його дії як арбітражного керуючого законні, проведені згідно з законодавством, погоджені з кредиторами, комітетом кредиторів, а також затверджені рішеннями Господарських судів, у тому числі Вищим господарським судом України. На теперішній день власником та директором АПФ «Істок» є інші фізичні особи, які не мають претензій до нього.
Що стосується майна, яке нібито ним розтрачено на суму 66 854,40 грн., то ці данні грунтуються на припущеннях. До початку ліквідаційної процедури між АПФ «Істок» та ФОП ОСОБА_10 02.01.2012 року було укладено договір про спільну діяльність, який не оскаржений, діяв. Вирощений ОСОБА_10 врожай не належав АПФ «Істок», не знаходився на балансі фірми і не міг бути ним розтраченим майном АПФ «Істок. Що стосується можливості стягнення з ОСОБА_10 5 % від прибутку з урожаю, то дані правовідносини можуть з`ясовуватися тільки в господарському суді. Тому всі майнові спори між АПФ «Істок» та кредиторами вирішені Господарським судом Запорізької області, ухвалою від 06.01.2012 року затверджена мирова угода, якою погашені вимоги третьої та шостої черги ДПІ в Приморському районі та вирішені питання щодо всіх інших майнових претензій кредиторів. У жодного з кредиторів та у АПФ «Істок» немає майнових претензій.
Слідчим загальний врожай розраховано виходячи із середньостатистичних даних, йому інкриміновано розтрату не конкретного майна, а середньостатистичного врожаю, не з`ясувавши, чи дійсно він існував. Ціну та вартість врожаю взято як середньостатистичні, хоча в ліквідаційній процедурі ним виявлено врожай соняшника, який був оцінений сертифікованим експертом та реалізований на відкритих прилюдних торгах. При цьому ринкова вартість насіння соняшника, зовсім інша ніж та, яка зазначається в оскаржуваній постанові.
Також, слідчий інкримінує йому нестягнення з ОСОБА_10 на користь АПФ «Істок» 5 % прибутку згідно з договором про спільну діяльність, але договором про спільну діяльність, передбачено, що ОСОБА_10 в першу чергу з отриманого врожаю компенсує собі всі витрати по вирощенню врожаю, і лише, коли виручка від врожаю перевищуватиме витрати, ОСОБА_10 перераховує АПФ «Істок» 5 % від залишку. Згідно з даними ОСОБА_10 його витрати перевищили отриманий від діяльності прибуток, тому не отримано прибутку для розподілу між АПФ «Істок» та ОСОБА_10 . Ці обставини вказані в постанові суду від 29.10.2012 року, якою скасована постанова слідчого про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_10 .
Таким чином, усі його дії в ліквідаційній процедурі здійснені відповідно до діючого законодавства, в них відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст. 191 КК України, тому на підставі п.6 КПК України порушена кримінальна справа підлягає закриттю. Просив скасувати постанову від 05.09.2012 року про порушення кримінальної справи відносно нього.
Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи прийшов до висновку про задоволення скарги ОСОБА_7 та скасування постанови з тих підстав, що, на думку суду у слідчого не було достатньо підстав вважати в діях ОСОБА_7 наявність ознак злочину, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, які б свідчили про реальність конкретної події злочину, на основі яких після порушення справи встановлюються об`єктивні ознаки скоєного або підготовленого злочину.
В апеляції адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 просить постанову районного суду скасувати, прийняти нову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_7 відмовити, направити кримінальну справу до СВ Приморського ГУМВС України для проведення розслідування.
Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляції, прокурора, який вважав, що постанова незаконна і її необхідно скасувати, заявника ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляції, вивчивши матеріали справи, і доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи суди як першої, так і апеляційної інстанцій, повинні перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови. Суд повинен з`ясувати чи були наявними на час порушення справи передбаченні ч. 1 ст. 94 КПК України приводи; чи мала особа, яка порушила справу, достатньо даних, щоб вказували на наявність ознак злочину (ч. 2 ст. 94 КПК України); чи компетентна особа прийняла рішення про порушення кримінальної справи і чи було додержано нею встановлений для цього порядок (ст. 98 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, кримінальна справа може бути порушена тільки у випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність в діянні ознак злочину.
Судом встановлено, що на підставі усної заяви від 28.05.2012 року ОСОБА_9 , яка була колишнім керівником АПФ «Істок», від ОСОБА_8 , який був засновником фірми, слідчим ОСОБА_12 винесено постанову про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ст. 191 ч.2 КК України, згідно з якою приводом для порушення кримінальної справи є заява ОСОБА_9 , хоча в матеріалах кримінальної справи мається також і заява ОСОБА_8 .
В постанові про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_7 від 05.09.2012 року вказано, що відповідно до ст.25 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня його призначення здійснює наступні повноваження: приймає до свого відання майно боржника, приймає заходи по забезпеченню його збереженості, виконує функції по управлінню майна банкрота, здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута, аналізує його фінансове становище, виконує повноваження керівника, керує ліквідаційною комісією та формує ліквідаційну масу, реалізує майно банкрута для задоволення вимог кредиторів. На порушення даних вимог ОСОБА_7 не прийняв заходи по встановленню фактичного обсягу убраного врожаю ПП ОСОБА_13 з 321,8 га землі та не вніс у ліквідаційну масу банкрута 5% врожаю соняшника, тим самим розтратив майно АПФ «Істок» . Тому підставою для порушення кримінальної справи є наявність в діях ОСОБА_7 ознак складу злочину, передбаченого ст.191 ч.2 КК України, що підтверджується показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , договором про сумісну діяльність від 02.01.2011 року, актом опису та арешту майна від 08.09.2011 року, відповідями статистики у Приморському районі, іншими документами. Вказано, що мається достатньо даних, що свідчать про те, що в діях ОСОБА_7 містяться ознаки складу злочину, передбаченого ст.191 ч.2 КК України (а.с.6-8).
Відповідно до ч.12 ст.236-8 КПК України в судовому засіданні під час розгляду скарги на постанову про порушення кримінальної справи суддя досліджує матеріали, на підставі яких було порушено кримінальну справу, заслуховує пояснення особи, яка подала скаргу, її захисників, законних представників, потерпілого або особи, за заявою якої було порушено кримінальну справу, думку прокурора, пояснення особи, яка винесла вказану постанову.
З постанови вбачається, що між АПФ «Істок» та ПП ОСОБА_10 було укладено договір від 02.01.2011 року про сумісну діяльність, згідно з яким вони об`єднали свою діяльність на обробку земельних ділянок для вирощування врожаю, при цьому визначені долі отриманої сільськогосподарської продукції: 95% за ПП ОСОБА_10 та 5% - за АПФ «Істок». Постановою господарського суду Запорізької області від 21.09.2011 року АПФ «Істок» визнано банкрутом та призначено ліквідатором підприємства ОСОБА_7 .
З наведеного вбачається, що за договором про спільну діяльність з ОСОБА_10 , який укладала ОСОБА_9 , підприємство не було єдиним власником врожаю, і правовідносини, які виникли між ОСОБА_10 та юридичною особою - АФ «Істок», мають ознаки господарчого спору, який вирішувався, у тому числі, згаданою мировою угодою від 06.01.2012 року, укладеною між ними. Крім того, за договором про спільну діяльність підприємство АПФ «Істок» отримує свій відсоток після того, як ПП ОСОБА_10 компенсує свої витрати.
Не встановлені, в матеріалах справи відсутні і не зазначені в оскаржуваній постанові дані про розмір матеріальних витрат, які понесені ПП ОСОБА_13 при зібрані врожаю, не виявлений факт отримання та розмір прибутку за вказаним договором для визначення суми, яку він не вніс у ліквідаційну масу банкрута у вигляді 5 % врожаю соняшника.
Враховуючи, що розмір розтрати визначений в постанові на підставі статистичних даних, не як реальний та дійсний, що ОСОБА_9 та представник ОСОБА_8 - ОСОБА_16 теж не згодні з таким визначенням суми врожаю, не згодні з розміром врожаю, ціною соняшника та вартістю врожаю; що при такому визначені не врахована сортність, клас соняшника, що не вказано, ким. коли убраний врожай; суд обгрунтовано прийшов до висновку, що відсутні достатні підстави вважати, що розмір і вартість врожаю реально складала саме зазначена у постанові сума, що сама ця сума є розтраченою. Крім того, в постанові не встановлений мотив вчинення злочину - користь.
З огляду на вище зазначене, приводи та підстави для порушення вказаної кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.191 КК України відносно ОСОБА_7 відсутні.
Саме врахувавши всі обставини районний суд, законно та обґрунтовано задовольнив скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області про порушення кримінальної справи у відношенні нього від 05 вересня 2012 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України.
Колегія суддів вважає, що підстав для скасування або зміни постанови районного суду по справі не встановлено.
Керуючись ст. ст. 365 366 КПК України, колегія суддів, -
Апеляцію адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2015 року, якою задоволено скаргу ОСОБА_7 та скасовано постанову слідчого СВ Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 05 вересня 2012 року про порушення кримінальної справи у відношенні ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України - залишити без змін.
Судді: