Провадження №1-кп/748/7/15
Єдиний унікальний № 748/3160/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2015 року м. Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брусилів Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсіонера МВС, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 122 КК України,
Сторони кримінального провадження:
прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник обвинуваченого ОСОБА_9
потерпіла ОСОБА_10 ,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 15 липня 2014 року у денний час, знаходячись в господарстві АДРЕСА_2 та області на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно наніс один удар кулаком в область голови ОСОБА_10 . У подальшому ОСОБА_5 схопив ОСОБА_10 за волосся та штовхнув, від чого вона впала та вдарилась спиною об поріг. В результаті вказаних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді садна лівої поперекової ділянки, синця та забиття м`яких тканин обличчя, які згідно висновку експерта від 21 липня 2014 року № 673 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім того органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у спричиненні потерпілій ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за таких обставин.
20 липня 2014 року близько 14 годин 30 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись в господарстві АДРЕСА_2 та області на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин схопив ОСОБА_10 правою рукою за волосся та умисно наніс їй один удар ногою в область лівої нижньої кінцівки. У подальшому ОСОБА_5 , діючи з єдиним умислом, знаходячись в господарстві АДРЕСА_3 , умисно наніс один удар долонею лівої руки в область голови ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_5 взяв ОСОБА_10 правою рукою за волосся, а іншою за ліву руку та, тиснучи, викрутив руку назовні. В результаті вказаних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому голівки лівої променевої кістки без зміщення, синців та забиття м`яких тканин обличчя, лівої нижньої кінцівки, дефекту волосяного покрову волосистої частини голови, які згідно висновку експерта № 673 від 21 липня 2014 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та показав суду, що потерпіла є його молодшою сестрою. Після смерті матері між ними виникали суперечки з приводу розпорядження спадковим майном. 15 липня 2014 року в ході чергового конфлікту він відштовхнув потерпілу, від чого вона сіла на поріг. Після цього він поїхав до м. Чернігова. Спричинення їй тілесних ушкоджень у цей день заперечував. 20 липня 2014 року за одну півтори хвилини потерпіла та її чоловік на городі спричинили йому удари в область голови, ніг, тулуба. У дворі ОСОБА_11 потерпіла кинула йому в обличчя землею, він лівою рукою ударив потерпілу по щоці. Вона накинулась на обвинуваченого з кулаками, захищаючись, він правою рукою тримав потерпілу за волосся, а лівою рукою за ліву руку, руку не крутив.
Потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що 15 липня 2014 року обвинувачений кинувся до її сина, вона його захищала, обвинувачений ударив потерпілу кулаком правої руки у скроню, вона відлетіла назад та ударилась об паркан правою рукою. Обвинувачений схопив її за волосся та штовхнув. Вона упала та вдарилась спиною об поріг. 20 липня 2014 року обвинувачений знову кинувся на її дитину, вибігли на город, вона схватила обвинуваченого за руку, щоб зупинити. Обвинувачений ударив її по голові рукою, схопив однією рукою за волосся, а іншою рукою за руку, почав тиснути до землі, вона впала на коліно, обвинувачений наніс їй удар в область коліна. У двір ОСОБА_11 обвинувачений забіг з її сумкою, з силою ударив рукою потерпілу по голові в область вуха, вона упала на коліна, коли піднялась обвинувачений схватив її за волосся та за руку, правою рукою вивернув її ліву руку назовні, вона впала. Коли вивернув руку, запекло у лікті, з`явилось відчуття ніби щось порвалось. Через деякий час рука не піднімалась, пальці посиніли, затекли. Самостійно не могла причесати волосся допомагала ОСОБА_11 . Стверджувала, що при проведенні відтворення обставин та події злочину стала на місце обвинуваченого, тоді не думала якою рукою він викручував їй руку, лівою чи правою.
Не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_5 у спричиненні потерпілій ОСОБА_10 лекого тілесного ушкодження, його вина у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України підтверджується наступними дослідженими судом доказами, які узгоджуються між собою.
У ході слідчого експерименту від 06 вересня 2014 року за участю потерпілої ОСОБА_10 вона зазначала, що обвинувачений ОСОБА_5 15 липня 2014 року наніс їй один удар у голову з лівої сторони в область скроні, після чого вона відскочила та ударилась рукою об паркан, після чого він її штовхнув і вона ударилась спиною об поріг ( а.с. 39-44)
Покази потерпілої у цій частині узгоджуються з показами свідка ОСОБА_12 який зазначив, що 15 липня 2014 року у потерпілої з обвинуваченим стався конфлікт, ОСОБА_5 ударив її в область голови, потерпіла спиною упала на поріг.
Покази свідка ОСОБА_12 у цій частині відповідають даним протоколу проведення слідчого експерименту від 06 вересня 2014 року за його участю, в ході якого ОСОБА_12 показав, що ОСОБА_5 15 липня 2014 року у ході сварки наніс один удар кулаком у голову ОСОБА_10 , схопив за волосся та штовхнув її від чого вона впала спиною на поріг. (а.с. 45-48).
Свідок ОСОБА_13 допитаний у присутності соціального педагога Чернігівського ліцею № 22 м. Чернігова ОСОБА_14 , дав аналогічні покази, що 15 липня 2014 року обвинувачений у дворі ударив кулаком правої руки потерпілу у ліву скроню, вона впала на поріг та вдарилась спиною. Сусідка ОСОБА_15 вийшла з їх двору, як тільки обвинувачений зайшов у двір.
Свідок ОСОБА_15 підтвердила у судовому засіданні, що коли вона виходила з двору обвинувачена та потерпілий почали « скубтись».
Свідок ОСОБА_16 зазначив, що між потерпілою та обвинуваченим були непорозуміння з приводу розпорядження майном.
Не зважаючи на те, що потерпіла та свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є близькими родичами між собою, суд вважає їх покази достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою, локалізація тілесних ушкоджень спричинених потерпілій обвинуваченим 15 липня 2014 року за їх показами узгоджується з висновками судово медичних експертиз, проведених по справі.
Так, за висновком судово медичної експертизи № 673 від 21 липня 2014 року у ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження у вигляді: садна лівої поперекової ділянки, синців та забиття м`яких тканин обличчя, котрі по давності утворення відповідають даті 15 липня 2014 року, виникли від дії тупих предметів та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Не виключена можливість, що тілесні ушкодження могли утворитись за обставин, на які вона вказала. ( а.с. 36-38).
Аналогічні висновки у цій частині викладені в повторній комісійній судово медичній експертизі № 140/15 від 15 жовтня 2015 року, відповідно до яких у «Висновку експерта» № 673 від 21 липня 2014 року при огляді ОСОБА_10 судово - медичним експертом були виявлені такі ушкодження: «...у лівій лобно-скроневій ділянці голови синець жовтувато - синюшного кольору 6,5x4,5см., в лобно-тім`яній ділянці волосяної частини голови дефект волосяного покрову з дрібно крапковими внутрішньо шкіряними крововиливами в ділянці 3,5x4см., у лівій поперековій ділянці садно смугастої форми під коричневатою кіркою вище рівня інтактної шкіри в поперечному напрямку 5x0,5см..." З огляду на характер синця на голові та садна в поперековій ділянці, ці ушкодження за давністю утворення не можуть відповідати події, що сталася 20 липня 2014 року. Не виключено, що вони виникли під час події 15 липня 2014 року, про яку йдеться в постанові. Більш конкретно визначити давність утворення ушкоджень не можливо. Ушкодження у вигляді синців та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень. ( а.с. 226-235).
Обвинувачений ОСОБА_5 хоча і заперечував спричинення тілесних ушкоджень потерпілій 15 липня 2014 року, проте показав, що у цей день між ними дійсно відбувся конфлікт, у ході якого він відштовхнув потерпілу, від чого вона сіла на поріг.
Суд оцінивши докази в їх сукупності приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у заподіянні потерпілій ОСОБА_10 умисного легкого тілесного ушкодження і його дії у цій частині вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.
Разом з тим, суд, оцінивши докази в їх сукупності з точки зору достатності та обґрунтованості, дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_5 в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій, що кваліфікується органом досудового слідства за ч. 1 ст. 122 КК України не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.
Покази потерпілої у тій частині, що 20 липня 2014 року обвинувачений лівою рукою ударив потерпілу по щоці, а потім лівою рукою тримав за руку потерпілу, а правою рукою за волосся, підтвердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , лише заперечила, що обвинувачений при цьому крутив руку потерпілій.
Ці покази свідка ОСОБА_17 в цілому узгоджуються з її показами, даними в ході проведення слідчого експерименту від 18 вересня 2014 року, згідно яких обвинувачений ОСОБА_5 20 липня 2014 року наніс удар долонею лівої руки по голові в область правої щоки ОСОБА_10 , від чого вона упала. Після цього ОСОБА_5 схопив ОСОБА_10 однією рукою за волосся, а іншою за ліву руку та почав тиснути. На статисті свідок показує як ОСОБА_5 лівою рукою тримав за руку ОСОБА_10 , правою за волосся. (а.с.49-50).
У ході слідчого експерименту від 06 вересня 2014 року ОСОБА_10 зазначала, що 20 липня 2014 року близько 14 год. 30 хв ОСОБА_5 схопив її за волосся та наніс удар ногою по лівій нозі вище коліна у той час коли вона присіла на коліна, ОСОБА_5 її притиснув, тримаючи за волосся. Далі у господарстві АДРЕСА_3 він наніс їй удар долонею лівої руки в область правого вуха, від чого вона упала на коліна, після чого схопив однією рукою за волосся, а іншою за ліву руку в області кисті, почав тиснути, викрутив руку назовні та притягував до землі. (а.с. 39-44).
Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , на яких потерпіла ОСОБА_10 указує, як на очевидців подій 20 липня 2014 року стверджують, що не бачили, що відбувалось між обвинуваченим та потерпілою. Свідок ОСОБА_20 взагалі заперечував свою присутність 20 липня 2014 року у дворі ОСОБА_11 . Покази зазначених свідків у ході судового розгляду спростовані не були.
За висновком повторної комісійної судово медичної експертизи № 140/15 від 15 жовтня 2015 року відповідно до «Висновку експерта» № 673 від 21 липня 2014 року при огляді ОСОБА_10 судово - медичним експертом були виявлені згідно записів у медичній карті амбулаторного хворого "2223557" при зверненні за медичною допомогою в поліклініку ОСОБА_10 - «Перелом голівки лівого променя б/зміщення...ЗЧМТ (20 липня 2014 року в побуті) Струс головного мозку, помірно виражений цефалгічний, вестибуло-атактичний синдром, астено-невротичний синдром».
При вивченні членами комісії Головного бюро СМЕ рентгенівських знімків верхньої кінцівки (від 20 липня 2014р., 18 серпня 2014 р. та 26 грудня 2014 р) виявлено перелом голівки лівої променевої кістки з невеликим зміщенням уламків. Такого характеру перелом лівої променевої кістки міг утворитися при падінні з опорою на витягнуту ліву руку, можливо під час події, що сталася 20 липня 2014 року та не міг виникнути «...при викручуванні лівої руки потерпілої лівою рукою обвинуваченого назовні...».
Перелом голівки лівої променевої кістки спричинило тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я і за цією ознакою відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. ( а.с. 226-235).
Таким чином комісією експертів встановлено механізм перелому лівої променевої кістки руки потерпілої - шляхом падіння з опорою на витягнуту ліву руку, але категорично не шляхом викручування руки.
Експерт ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснила висновок, проведеної нею судово - медичної експертизи № 673 від 21 липня 2014 року та зазначила, що сам перелом голівки променевої кістки - це, або пряма травма, або падіння на витягнуту руку. Оскільки експерт не встановлює обставин спричинення тілесних ушкоджень, а лише механізм їх спричинення, тому вона і зазначила, що не виключена можливість утворення цього тілесного ушкодження за обставин, зазначених потерпілою.
Потерпіла стверджувала у судовому засіданні, що вона під час інциденту з обвинуваченим 20 липня 2014 року на витягнуту ліву руку ( чи руки) не падала, заперечує також спричинення тілесних ушкоджень безпосередньо в місце перелому. Жоден з допитаних судом свідків, як зазначалось вище, також не вказував про падіння ОСОБА_10 на витягнуту ліву руку.
Покази свідка ОСОБА_22 , надані нею у судовому засіданні, суд не може визнати як доказ, оскільки ця обставина не була відкрита потерпілій ОСОБА_10 , яка як зазначено у п.19 ч.1 ст. 3 КПК України є стороною обвинувачення.
За положеннями частини одинадцятої та дванадцятої ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо ж сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться у них, як докази.
Покази свідка ОСОБА_23 в силу ч.7 ст. 97 КПК України суд вважає недопустими.
Інших доказів стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_5 по цьому епізоду надано не було, а з огляду на викладене, ті докази, які надані суду є недостатніми для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у спричиненні потерпілій середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Відповідно до п.1, 2 частини першої статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Обов`язок доказування згідно ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Згідно положень ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.
За таких обставин, виходячи із вимог ст. 62 Конституції України та 2 та 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, суд приходить до висновку, що цей епізод підлягає виключенню за недоведеністю скоєння ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і ОСОБА_5 підлягає виправданню за недоведеністю органом досудового слідства обвинувачення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини ї її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного у обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. ч.3 ст. 337 КПК України. Так спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 20 липня 2014 року органом досудового слідства не кваліфіковані, тому у цій частині суд не може вийти за межі пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення.
Висновок комісійної судово- медичної експертизи № 239 від 17 грудня 2014 року ( а.с. 135-142) суд не може прийняти як доказ, оскільки в порушення вимог ч.6,7 ст.69 КПК України та п.2.10 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Мінюсту України від 08 січня 1998 року № 53/5, згідно яких експерт невідкладно повинен повідомити суд, що доручив проведення експертизи, про неможливість проведення експертизи без залучення інших експертів чи інших осіб, без погодження суду залучено фахівця для огляду рентгенівського знімку потерпілої.
Висновок комісійної судово- медичної експертизи № 25 від 13 березня 2015 року ( а.с. 187-191) суд не приймає до уваги. Оскільки комісія встановила, що перелом голівки лівої променевої кістки у ОСОБА_10 відбувся внаслідок дії травмуючої сили по вісі кінцівки під час падіння на витягнуту руку, тим самим комісія вийшла за межі встановлених судом обставин.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання. За місцем проживання та роботи обвинувачений характеризується позитивно, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, злочин скоїв уперше, вчинений ним злочин віднесено до категорії легких злочинів, має на утриманні неповнолітню дитину, є пенсіонером, має сталий дохід, тому суд вважає, що покарання ОСОБА_5 можливо призначити у виді штрафу в межах санкції статті ч.1 ст. 125 КК України.
Речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Судових витрат по справі не має.
Керуючись ст.ст. 373,374 К П К України, с у д -
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому за цей злочин покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає 680 грн.
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України та його виправдати.
Підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу відсутні.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Головуюча ОСОБА_1