Апеляційний суд Житомирської області
18 травня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: Мельничук Н.М.,
суддів: Андрушкевича С.З., Заліщука М.С.
з участю прокурора: Філя С.В.,
захисника: ОСОБА_1,
засудженого: ОСОБА_2,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 на вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 23 березня 2010 року.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не судимого,
засуджено за ст. 291 КК України на 2 ( два ) роки обмеження волі.
Зараховано строк попереднього увязнення у виді обмеження волі з 10.12.2007 року по 04.09.2008 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 5.565 грн. та моральну шкоду в сумі 50.000 грн.
Запобіжний захід до набрання вироком чинності залишено попередній підписку про невиїзд.
Згідно вироку, 29 березня 2007 року о 21 годині 15 хвилин, ОСОБА_2, в порушення п.п. 6.3, 6.7, 19.1 Правил дорожнього руху України, керуючи в темну пору доби велосипедом з не увімкненим ліхтарем, на 185 км автодороги з двостороннім рухом Київ-Чоп та рухаючись зі сторони м. Новоград-Волинського в напрямку м. Житомира по краю правої смуги руху, перевозив на задньому багажнику пасажира ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Під час руху, засуджений, в порушення п.11.14 ПДР України поблизу с. Молодіжне Червоноармійського району перетнув проїжджу частину автодороги з двостороннім рухом з права наліво та продовжив рухатись в напрямку м. Житомира по краю лівої смуги. В цей час, в попутному напрямку зі швидкістю 90 км/год. і ближнім світлом фар рухався автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, який не маючи змоги своєчасно виявити на проїзній частині дороги перешкоду, при виконанні маневру обгону попутного пасажирського мікроавтобуса, здійснив наїзд на велосипед ОСОБА_2, який в цей час змінив прямолінійний рух та виїхав на небезпечній відстані від автомобіля. В результаті наїзду пасажир ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, розрушення головного мозку, кісток мозкового і лицьового черепа, повного розриву хребта між 6 і 7 шийними хребцями з пошкодженням спинного мозку, перелому ребер зліва по передньо-пахвинній лінії з 1 по 8, по середньо-лопатковій лінії з 2 по 6, перелому ключиці справа, синця в області правого ока, садна в лобній і виличній областях справа, садна по всьому тілу, садна в скроневій області зліва, забійної рани в тімяній області, від яких померла на місці пригоди.
В апеляції захисник засудженого ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати як незаконний та необґрунтований. Не погоджується з кваліфікацією дій засудженого та висновком суду про доведеність його вини. Вважає, що між діями ОСОБА_2, які поставлені судом йому у вину, та смертю ОСОБА_4 відсутній причинний звязок. Зазначає, що за обставин, коли обидва учасники дорожнього руху порушили правила, суд мав ретельно обґрунтувати причинний звязок між діями обох учасників водія автомобіля та велосипедиста, і наслідками, які настали. Вказує, що судом не виконані вказівки Верховного суду України про оцінку дій водія автомобіля „Шкода ОСОБА_5, який перевищив швидкість автомобіля за даних умов дорожнього руху. Судом не взяті до уваги показання свідка ОСОБА_6 про те, що на дівчину, яка лежала на лівій смузі руху, здійснив наїзд також інший автомобіль, який протягнув її під колесами ще метрів 20 і не зупиняючись з місця пригоди зник. Суд не зясував, яка необхідність була у водія ОСОБА_5 виїжджати всупереч вимогам ПДР на ліву смугу руху, яка була зайнята іншим транспортним засобом, та яка була дійсна швидкість його автомобіля. Безпідставно не взяті судом до уваги дані протоколів огляду місць події з яких слідує, що всі речові докази, розташування яких дає можливість визначити місце вчинення наїзду, виявлені саме на розподільчій смузі і жодного на лівій смузі руху. За таких обставин дії ОСОБА_2 відповідають вимогам п.11.14 ПДР, де зазначено, що дозволяється рух велосипедистам по узбіччю, якщо це не створить перешкод пішоходам. Вважає, що вказані обставини давали суду підстави зробити висновок про те, що наїзд на велосипедиста відбувся поза межами проїжджої частини. Також зазначає, що суд не повинен був брати до уваги висновок в судовому засіданні експерта ОСОБА_7, про винуватість ОСОБА_2, так як він зроблений на підставі вихідних даних отриманих при відтворенні обставин події, яке було проведено з порушеннями вимог чинного законодавства. За таких обставин вважає, що суд повинен був задовольнити його клопотання про виклик та допит в якості свідків понятих зазначених в протоколі відтворення. За результатами апеляційного розгляду справи просить порушену щодо ОСОБА_2 кримінальну справу закрити відповідно до ст. 6 п. 2 КПК України, за відсутністю в його діях складу злочину.
Від прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції надійшли заперечення на подану апеляцію, в яких він вважає вирок суду обгрунтованим і законним, а тому просить апеляцію захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок щодо засудженого ОСОБА_2 без зміни, наводячи відповідні доводи на обгрунтування своєї позиції.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2, які підтримали подану апеляцію, міркування прокурора, який вважає апеляцію безпідставною а вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені в апеляції доводи, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.
Апеляційні доводи захисника засудженого про те, що досудове слідство і судовий розгляд у справі проведені необєктивно, неповно і з порушенням вимог процесуального законодавства, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на сумнівних доказах та припущеннях, є безпідставними.
Як встановлено перевіркою матеріалів кримінальної справи, досудове слідство і судовий розгляд у ній проведені з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на всебічне, повне і обєктивне дослідження обставин справи.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у порушенні ним чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило загибель ОСОБА_4 та кваліфікацію його дій за ст. 291 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням усіх обставин справи, що мали були бути взяті до уваги при зясуванні дійсних обставин події.
Дані висновки ґрунтуються на зібраних у справі і детально досліджених у судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозвязку. Зокрема, вони ґрунтуються на показаннях самого засудженого ОСОБА_2 котрий в стадії досудового слідства і в суді першої інстанції, при першому судовому розгляді справи, не заперечував своєї винуватості у порушенні ним правил дорожнього руху в наслідок чого загинула ОСОБА_4 та правильності кваліфікації його злочинних дій за ст. 291 КК України. При цьому, ОСОБА_2, детально розповідав про обставини вчинення ним цього злочину. Конкретизуючи обставини події вказував на те, що рухався з пасажиром на велосипеді по лівій смузі ближче до її краю. Знав, що не мав права за таких обставин везти пасажира. Фара та габаритний ліхтар на велосипеді не працювали. Акцентував увагу на тому, що велосипед рухався не рівно а коливався із сторони в сторони. Амплітуда коливань була до 50 сантиметрів в різні боки. На схемі до протоколу допиту на розяснення цих своїх показань власноручно зазначив те, як саме рухався(т. 1 а.с. 93,95,97). Свої показання ОСОБА_2 повністю підтвердив при відтворенні з ним обстановки та обставин події ДТП(т.1 а.с. 118), а також в подальшому при допиті його в якості обвинуваченого та підсудного(т.1 а.с. 150, 196).
Суд обгрунтовано визнав ці показання засудженого достовірними, оскільки вони підтверджуються сукупною узгоджених між собою і інших доказів.
Так, з даних протоколу додаткового огляду місця події від 30 березня 2007року та фототаблиці до нього вбачається, що на проїжджій частині лівої смуги руху виявлено сліди плям бурого кольору схожі на кров(т.1 а.с. 18-23). Згідно висновку транспортно-трасологічної експертизи від 11 травня 2007 року за №3/214 місце зіткнення велосипеда та автомобіля розташоване біля лівого краю лівої смуги руху 184км + 250м. автодороги Київ-Чоп(за напрямком на м. Житомир) перед початком осипу пошкоджених деталей автомобіля(т.1 а.с. 45).
Цей висновок, як і вищезазначені показання ОСОБА_2 також узгоджуються з послідовними та незмінними показаннями допитаних у судовому засіданні свідків: - ОСОБА_6 який показав, що в кінці березня 2007 року о 21 годині 30 хвилин він, керуючи маршрутним таксі та рухаючись із швидкістю 80 км. на годину по лівій смузі дороги в сторону м. Житомира став зїжджати на праву смугу з метою надати можливість автомобілю, який рухався за ним, його обігнати. При цьому, в світлі фар побачив за 40 метрів попереду велосипедиста, який віз на багажнику дівчину. Велосипед рухався виляючи із сторони в сторону по лівій смузі дороги. Амплітуда коливань велосипеда зі сторони в сторону була в межах 30-40см. Пізнавальних знаків на велосипеді не було, велосипедист та його пасажир були одягнуті в темний одяг. Побачив, що коли з ним порівнявся автомобіль „Шкода-Супер Б, якому він уступав дорогу, то велосипед з пасажиром на багажнику відлетіли вперед; - свідка ОСОБА_8 про те, що його товариш ОСОБА_2 рухався на велосипеді з пасажиром по лівій смузі дороги в напрямку м. Житомира ближче до роздільної білої смуги дороги. Було темно, рух транспорту був насичений. Побачивши вантажні автомобілі сказав ОСОБА_2 зїхати на узбіччя. Почувши удар подивився в сторону ОСОБА_2, якого не побачив. Зупинившись виявив, що ОСОБА_9 лежить на зустрічній смузі дороги, ОСОБА_4 лежить на лівій смузі дороги, пошкоджений велосипед знаходився на роздільній смузі; - свідка ОСОБА_5 про те, що 29.03.2007р. близько 21 години рухаючись на автомобілі „Шкода-Супер Б зі швидкістю близько 90 км/год. в напрямку м. Житомира перестроївся в лівий ряд. Мікроавтобус, який рухався попереду, перебудувався у правий ряд надаючи йому можливість здійснити обгін. Обганяючи мікроавтобус та порівнявшись з ним побачив попереду за 6 метрів в ближньому світлі фар велосипедиста, який віз на багажнику дівчину та раптово різко вильнув в його сторону. Уникнути зіткнення з велосипедом не зміг, так-як з правої сторони рухався мікроавтобус. Відчув, як лівою боковою частиною автомобіля зіткнувся з велосипедом, після чого відразу став гальмувати. Після зупинки підійшов до місця пригоди і побачив, як невідомі йому хлопець та чоловік перенесли мертву дівчину з лівої проїжджої частини дороги на розділяючу смугу дороги.
Недовіряти зазначеним показанням свідків колегія суддів не має підстав, так як вони узгоджуються та підтверджуються висновком авто-технічної експертизи за №3/356 від 25.06.2007р., згідно якого, в умовах даної пригоди з технічної точки зору причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія велосипеда ОСОБА_2 вимогам пп. 6.7, 11.14, 19.1 Правил дорожнього руху України(т.1 а.с.125-129), а також іншими наведеними у справі доказами, сумніву щодо достовірності яких немає.
Як видно зі справи, у ОСОБА_2 не було підстав для само -обмови. Він в стадії досудового слідства, в тому числі й під час відтворення обстановки і обставин події за участю понятих, в подальшому при першому судовому розгляді справи по суті, неодноразово давав ті показання, якими суд обґрунтував свої висновки. У справі відсутні також дані, які б свідчили про одержання цих показань обманним чи будь-яким іншим протиправним способом. А отже, зміну ОСОБА_2 показань у судовому засіданні від 21 вересня 2009 року згідно яких він, не визнаючи своєї вини показав, що 29.03.2007 року близько 21 години рухаючись на велосипеді з пасажиром ОСОБА_4 в сторону м. Житомира, був збитий автомобілем марки „Шкода-Супер Б не на проїжджій частині дороги а на її роздільній смузі (т.2 а.с. 421), суд першої інстанції обгрунтовано визнав такими, що викликані його наміром уникнути відповідальності за вчинений злочин. При цьому, на підтвердження правильності такого висновку суду першої інстанції, колегією суддів беруться до уваги пояснення ОСОБА_2 при апеляційному розгляді справи про законність досудового слідства.
Колегія суддів визнає необгрунтованими доводи апеляції про те, що судом першої інстанції не виконана вказівка Верховного суду про оцінку дій водія „Шкода-Супер Б ОСОБА_5, який, як вважає захист, в порушення вимог ПДР перевищив швидкість автомобіля за даних умов дорожнього руху. Для зясування питання щодо дотримання правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 у судовому засіданні досліджувалися всі обставини вчиненого злочину, в т.ч. перевірялись шляхом оцінки всіх доказів та відповідність його дій пп. 2.3б, 11.2, 11.5, 12.2, 12.3 ПДР України. Було встановлено, що ОСОБА_5 здійснював обгін транспортного засобу по лівій смузі руху у відповідності до вимог п. 11.5 ПДР України. Швидкість руху автомобіля ОСОБА_5 на відрізку автошляху, де сталась ДТП, з урахуванням відсутності на даній ділянці дороги спеціальних обмежень швидкості, відповідала ПДР, що і підтвердив допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_10. Крім того, на підтвердження висновку авто-технічної експертизи за №3/356 від 25.06.2007р., згідно якого, в умовах даної пригоди водій автомобіля „Шкода-Супер Б ОСОБА_5 не мав технічної можливості запобігти наїзду на велосипедиста ОСОБА_2 шляхом застосування своєчасного термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, експерт ОСОБА_10 розяснив, що швидкість даного автомобіля не перебуває в причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою, оскільки навіть при незначній його швидкості уникнути зіткнення з велосипедистом за встановлених обставин водій автомобіля не мав технічної можливості.
Колегія суддів визнає безпідставними апеляційні доводи захисника засудженого про те, що суд не повинен був брати до уваги зазначений висновок експертизи з його посиланнями на незаконність отримання вихідних даних для її проведення при відтворенні обстановки та обставин події за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Вивчення справи показало, що відтворення обстановки та обставин події проводилися у відповідності до вимог ст.194 КПК України в присутності понятих за умов та обстановки, що максимально була наближена до тієї, у якій відбувалася досліджувана подія, з урахуванням відповідних методичних рекомендацій, правильність проведення яких також підтвердив у судовому засіданні експерт ОСОБА_10В.(т.2 а.с. 126).
Не ґрунтуються на матеріалах справи інші апеляційні доводи захисника ОСОБА_1 про те, що суд не зясував питання про дійсну швидкість водія автомобіля „Шкода-Супер Б ОСОБА_5 на час виникнення даної пригоди. Висновки захисту про те, що ОСОБА_5 їхав із швидкістю більшу ніж 90 км/год. так-як обігнав автомобіль під керуванням водія ОСОБА_6, який рухався з такою ж швидкістю, спростовуються показаннями у судовому засіданні останнього про те, що він рухався на автомобілі із швидкістю 80км/год.(т.2 а.с. 427).
Також є безпідставними апеляційні доводи захисника ОСОБА_1 про те, що розташування саме на роздільній смузі дороги всіх речових доказів доводять його висновок про те, що наїзд автомобіля „Шкода-Супер Б на велосипед ОСОБА_2 відбувся поза межами проїжджої частини дороги.
Як вбачається з даних отриманих при огляді місця пригоди від 29 березня 2007року та схеми до нього, фрагменти розбитого дзеркала розташовані також і на лівій смузі дороги, як і кашкет ОСОБА_2. На лівій смузі дороги були виявлені при додатковому огляді місця пригоди і сліди крові, які утворилися від тіла потерпілої ОСОБА_4(т.1 а.с. 6, 18), що підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснивши, що перетягнув її після ДТП з лівої смуги дороги на її роздільну смугу.
Судом першої інстанції у вироку належним чином умотивовано спростовання показань свідка ОСОБА_6 згідно яких, на дівчину, яка лежала на лівій смузі руху, здійснив наїзд також інший автомобіль, який протягнув її під колесами ще метрів 20 і не зупиняючись з місця пригоди зник. Як вказав у вироку суд дані показання свідка спростовуються висновком у судовому засіданні експерта ОСОБА_12, який пояснив, що за результатами медичного обстеження трупа потерпілої ОСОБА_4 наїзд на неї транспортним засобом виключається, оскільки будь-яких тілесних ушкоджень, які б про це свідчили, на її тілі не виявлено. При цьому колегія суддів враховує також те, що свідок ОСОБА_6 на досудовому слідстві про обставини наїзду автомобіля на тіло потерпілої ОСОБА_4 не розповідав.
Таким чином, виходячи з установлених судом обставин, слід визнати, що викладені захисником засудженого в апеляції доводи про недоведеність винуватості ОСОБА_2 у вчинені інкримінованого йому злочину, відсутності причинного звязку між його діями та смертю потерпілої ОСОБА_4, не відповідають дійсним обставинам події та зібраним у справі доказам, детально досліджених у судовому засіданні і наведених у вироку.
При перевірці справи у апеляційному порядку істотних порушень вимог КПК, які могли б вплинути на правильність висновків суду та доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчинені інкримінованого йому злочину, як і на правильність кваліфікації його дій, не встановлено. Висновки суду ґрунтуються на достатніх доказах, встановлених з дотриманням процесуального порядку їх збирання.
Що стосується призначеного ОСОБА_2 покарання, то воно є справедливим, відповідає вимогам ст. 65 КК України. Суд врахував як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, так і дані про його особу, який позитивно характеризується, раніше не судимий. А отже, підстав для помякшення ОСОБА_2 покарання, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -
Апеляцію захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 23 березня 2010 року щодо засудженого ОСОБА_2 - без зміни.
Судді: