АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні №0000902 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року задоволено скаргу ОСОБА_7 на рішення слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про проведення слідчих (розшукових) дій, скасовано постанову слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 19.11.2015 про відмову в задоволенні клопотання та зобов`язано слідчого ОСОБА_8 або іншого слідчого у кримінальному провадженні №0000902 провести слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення дати, часу та місця надання та отримання суддею Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_7 злочинних вказівок обирати завідомо невинним затриманим учасникам мирних акцій протесту за відсутності передбачених КПК України підстав запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, встановлення осіб, які надавали такі вказівки, та допитати їх з цього приводу.

Таке рішення слідчим суддею обґрунтовано тим, що викладені у постанові слідчого доводи про відмову в задоволенні клопотання з мотивів встановлення достатності доказів, які підтверджують постановлення суддею ОСОБА_7 завідомо неправосудної ухвали, не можуть бути визнані належними й достатніми та є такими, що істотно порушують право ОСОБА_7 на захист, на збирання доказів в підтвердження її невинуватості, а також суперечать принципу, закріпленому у ч. 2 ст. 9 КПК України, відповідно до якого прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Також за висновками слідчого судді, відомості, щодо яких стороною захисту подано клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, можуть містити дані, які відповідно до положень ст. 91 КПК України підлягають обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженні.

На вказану ухвалу слідчого судді 12 січня 2016 року прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, в якому посилається на те, що представник Генеральної прокуратури України не був присутнім в судовому засіданні з розгляду скарги ОСОБА_7 24 грудня 2015 року, а про наявність оскарженої ухвали слідчого судді прокуратурі стало відомо 6 січня 2016 року. Тому вважає, що строк оскарження ухвали слідчого судді пропущений з поважних причин.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_7 на рішення слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про проведення слідчих (розшукових) дій повернути особі, яка її подала.

Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

При цьому посилається на те, що постановою заступника Генерального прокурора України від 24 листопада 2015 року досудове розслідування у даному кримінальному провадженні доручено слідчим слідчого відділу прокуратури Харківської області. У провадженні визначено групу прокурорів, старшим якої призначено прокурора з числа працівників прокуратури Харківської області, та створено групу слідчих, старшим якої призначено слідчого з числа працівників прокуратури Харківської області. З огляду на це, вважає, що слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва, керуючись вимогами п. 2 ч. 1 ст. 304 КПК України, мав повернути скаргу ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що вона не підлягала розгляду Печерським районним судом м. Києва.

Також прокурор зазначає, що слідчим суддею в ухвалі в порушення положень ст. 370 КПК України не зазначено, які конкретні слідчі (розшукові) дії повинен провести слідчий, та за участю яких осіб, що може призвести до порушення строків досудового розслідування та інших негативних наслідків.

Звертає увагу і на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000902 завершено та відповідно до вимог ст. ст. 283, 290 КПК України підозрюваній ОСОБА_7 надано доступ до матеріалів досудового розслідування, а чинний КПК України не передбачає можливості збирання доказів після завершення досудового розслідування, а так само відновлення досудового розслідування після його завершення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 щодо можливості оскарження ухвали слідчого судді в порядку ст. ст. 7, 309 КПК України, захисника ОСОБА_6 та підозрюваної ОСОБА_7 , які вважали, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора повинно бути відмовлено, оскільки ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно статті 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При цьому відповідно до положень ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ст. 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України порядок та строки апеляційного оскарження ухвали слідчого судді. Зокрема, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. І таким чином, питання поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження цього процесуального рішення може бути порушено виключно щодо ухвали слідчого судді, яка підлягає оскарженню.

Згідно з частиною третьою статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено і ч. 1 та ч. 2 ст. 309 КПК України, і цей перелік не передбачає можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду скарги на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій. А ч. 3 ст. 309 КПК України встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають, і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Вказаними нормами кримінального процесуального закону спростовуються доводи прокурора про необхідність відкриття провадження за апеляційною скаргою, в тому числі і на підставі загальних засад кримінального провадження, зокрема, законності та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень.

Що ж стосується посилання прокурора на явну незаконність уваленого слідчим суддею процесуального рішення, то воно не може бути самостійною підставою для відкриття апеляційного провадження, оскільки незаконність судового рішення може бути встановлена лише у передбаченому законом порядку. І відкриття апеляційного провадження у такому випадку буде суперечити вимогам КПК України та загальним засадам кримінального провадження, порушувати права осіб, передбачені Конституцією України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні №0000902 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року за скаргою ОСОБА_7 на рішення слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про проведення слідчих (розшукових) дій.

Копію ухвали з апеляційною скаргою надіслати прокурору ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

____________ _______________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3