№1-кс-760/4106/15
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого з ОВС відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби Центрального офісу з обслуговування великих платників, майора податкової міліції ОСОБА_3 про накладення арешту на транспортні засоби Volkswagen Transporter державний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , 2012 року випуску, білого кольору, Volkswagen Transporter державний номер НОМЕР_3 , VIN код НОМЕР_4 , 2012 року випуску, білого кольору, «Volkswagen Transporter державний номер НОМЕР_3 , VIN код НОМЕР_4 , 2012 року випуску, білого кольору, Volkswagen Transporter державний номер НОМЕР_5 , VIN код НОМЕР_6 (транзитний номер НОМЕР_7 ) 2011 року випуску, білого кольору, власником яких є ТОВ «Протект Компані ЛТД».
Дане клопотання обґрунтоване тим, що відділом кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань МГУ ДФС проводиться досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні за фактом створення фіктивних суб`єктів підприємницької діяльності та легалізації грошових коштів отриманих злочинним шляхом.
Таким чином, автомобільний транспорт, а саме Volkswagen Transporter державний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , 2012 року випуску, білого кольору, Volkswagen Transporter державний номер НОМЕР_3 , VIN код НОМЕР_4 , 2012 року випуску, білого кольору, «Volkswagen Transporter державний номер НОМЕР_3 , VIN код НОМЕР_4 , 2012 року випуску, білого кольору, Volkswagen Transporter державний номер НОМЕР_5 , VIN код НОМЕР_6 (транзитний номер НОМЕР_7 ) 2011 року випуску, білого кольору, здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З метою всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою припинення злочинної діяльності, попередження збитків, що заподіюються державі, діями щодо здійснення фіктивного підприємництва та легалізації доходів, отриманих злочинним шляхом, просив накласти арешт на транспортні засоби.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в клопотанні, а також того, що необрання арешту може призвести до передачі транспортних засобів у власність іншим фізичним, чи юридичним особам, продажу, перереєстрацію вказаного майна.
Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та / або/зберегли на собі його сліди, призначалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/ або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, в тому числі пов`язані з їх незаконним обігом, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та / або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209, ч.2 ст.205, ч. 1 ст. 205 КК України, що автотранспортні засоби, власником яких є ТОВ «Протект Компані ЛТД», придбані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна, таке клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України,-
Клопотання старшого слідчого з ОВС відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Міжрегіонального головного управління Державної фіксальної служби Центрального офісу з обслуговування великих платників, майора податкової міліції ОСОБА_3 про арешт майна на рухоме майно - задовольнити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий судя: ОСОБА_1