Єдиний унікальний номер 1-266/2011
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2011 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі Цимбал-Семенчук І.Ю.

з участю прокурора Лерко І.І.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, востаннє:

13.03.2006 року Шевченківським районним судом м. Чернівці, за ст. 190 ч.1, 186 ч.2, 70 КК України, до позбавлення волі на 4 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_2, будучи раніше судимим за корисливий злочин, в період не знятої та непогашеної судимості, вчинив злочин при наступних обставинах:

Так, 23 березня 2010 року, приблизно о 18 год. 40 хв. підсудний ОСОБА_2, переслідуючи корисливу мету направлену на заволодіння чужого майна, біля будинку №1 що по вул. Турецькій в м Чернівці, підійшов до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, де з метою відкритого заволодіння чужим майном для отримання доступу до майна - шляхом обману та зловживання довірою, що виразилось у проханні зателефонувати, забрав у ОСОБА_3 його мобільний телефон, на що останній не погодився, однак був забраним ОСОБА_2 у ОСОБА_3, коли той показував свій мобільний телефон марки «Нокія 5220» із зазначенням на його несправності.

В подальшому ОСОБА_2, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, направленого на незаконне відкрите заволодіння чужого майна, незважаючи на прохання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повернути мобільний телефон, не маючи намір повернути телефон запропонував ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пройти у двір будинку №17 по вул. Руській м. Чернівці.

Утримуючи мобільний телефон, який останній раніше взяв у ОСОБА_3, протиправно, умисно, з метою відкритого заволодіння чужим майном, шляхом втечі, заволодів та викрав дане майно потерпілого ОСОБА_3, а саме: мобільний телефон марки «Нокія 5220» вартістю 1300 гривень; картку пам'яті вартістю 100 гривень, розпорядившись відкрито викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1400 гривень,

Підсудний ОСОБА_2 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, визнав частково та суду пояснив, що перебуваючи в м. Чернівці в районі пам'ятнику «Танк» він зустрів двох невідомих йому осіб з якими познайомився та продовжував з ними рухатись та неподалік Турецького моста попросив у хлопців мобільний телефон. ОСОБА_4 йому відмовив, а ОСОБА_3 погодився, після чого передав йому його мобільний телефон, вказавши при цьому про неполадки. Взявши в руки телефон він попросив самостійно намагався замінити сім-картку, приблизно на протязі 40 хв. Крім того, зазначив, що не мав на меті викрадати майно, тільки хотів пожартувати. Не заперечував, що брав у свідка золотий перстень, проте повернув його.

Вказував, що не втікав з мобільним телефоном, а тільки відійшов в бік за природної потреби, а повернувшись не знайшов потерпілого та свідка.

Визнає свою вину в тому, що шахрайством способом заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_3 та розкаюється в цьому.

Незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому злочині визнав частково, його вина у вчиненні злочину підтверджується наступними дослідженими та проаналізованими судом доказами по справі, зокрема:

- показами потерпілого ОСОБА_3, який в судовому засіданні пояснив, що 23.03.2010 р.разом зі своїм товаришем, ОСОБА_4, направлялись до спортзалу і в районі памятника «Танк» до них приєднався невідомий їм до того, підсудний ОСОБА_2, який розпочав з ними розмову та продовжував рухатися з ними.

Повертаючи на площу Турецьку підсудний запитав у ОСОБА_4 про наявний у нього перстень, на що останній пояснив, що це перстень виготовлений із золота та привезений з Росії. В подальшому підсудний попросив поглянути на нього та коли той знімав його, одразу взяв із його руки та надів його собі на палець. Рухаючись по вул. Турецькій, ОСОБА_4 просив підсудного повернути йому перстень, так як то подарунок його батьків.

Через деякий час, підсудний попросив телефон, щоб зателефонувати, на що ОСОБА_4 відразу відмовив підсудному, а він, ОСОБА_3 вийняв з кишені свій мобільний телефон та пояснив йому, що в нього погано виймається сім картка, але ОСОБА_2, взявши з руки його мобільний телефон сказав, що він сам зможе це зробити.

В ході розмови ОСОБА_4 повторно звертався до підсудного з проханням повернути перстень, проте останній перстень не повертав та сказав, щоб вони йшли за ним. При цьому вони направилися до вул. Руської та підсудний завів їх у двір, де наказав ОСОБА_4 зробити 10 віджимань від землі для того, щоб йому було повернуто перстень. ОСОБА_4 виконав сказане та ОСОБА_2 повідомив, що віддає перстень йому, ОСОБА_3, а ОСОБА_4 наказав йти за ним.

ОСОБА_2 тільки вийшов на дорогу, одразу почав тікати, не реагуючи на його окрики. Після події, вони з ОСОБА_4 звернулись до працівників міліції за допомогою, які були неподалік, проте підсудного ніде не було.

- показами свідка ОСОБА_4, який в судовому засіданні пояснив, що 23.03.2010 року разом зі своїм товаришем ОСОБА_3 зустрілись, так як мали йти в спортзал на волейбол. Вище пам'ятника «Танк» по вул. Одеській, до них приєднався невідомий їм до того, підсудний ОСОБА_2, який розпочав з ними розмову та продовжував рухатися з ними.

Під час руху підсудний попросив мобільний телефон, на що він відразу сказав, що мобільний телефон не дасть, а ОСОБА_3 в свою чергу вийняв з кишені свій мобільний телефон та пояснив йому, що в нього погано виймається сім картка, але ОСОБА_2, взявши з руки його мобільний телефон сказав, що він сам зможе це зробити. Вказував, що ОСОБА_3 неодноразово просив підсудного про повернення телефону, проте підсудний не віддавав, а весь час глузував з них.

Побачивши у нього, ОСОБА_4, на руці перстень, запитав про нього, на що останній пояснив, що це перстень виготовлений із золота та привезений з Росії. В подальшому підсудний попросив поглянути на нього та коли він знімав його, одразу взяв із його руки та надів його собі на палець. Рухаючись по вул. Турецькій, він просив підсудного повернути йому перстень, так як то подарунок його батьків.

В ході розмови він повторно звертався до підсудного з проханням повернути перстень, проте останній перстень не повертав та сказав, щоб вони йшли за ним. При цьому вони направилися до вул. Руської та підсудний завів їх у двір будинку. Будучи в дворі ОСОБА_2 наказав йому зробити 10 віджимань від землі для того, щоб йому було повернуто перстень. Через деякий час ОСОБА_2 повернув перстень ОСОБА_3, а йому наказав йти за ним.

Коли підсудний покликав його, він зрозумів, що підсудний віддасть йому телефон ОСОБА_3 Проте, вийшовши на вул. Руську підсудний відразу почав бігти в бік центру міста, він в свою чергу зрозумівши, що він заволодів мобільним телефоном та почав бігти за ним і кричати в слід, щоб він віддав мобільний телефон. Через декілька метрів він зупинився так як невідомий дуже швидко зник з поле зору, після чого повернувся до ОСОБА_3 та повідомив його, що ОСОБА_2 зник з його телефоном.

Через декілька хвилин, до нього підійшов ОСОБА_4 та повідомив, що підсудний побіг по вул. Руській.

Неподалік, вони помітили автомобіль із працівниками міліції, яким все розповіли. Сівши в автомобіль вони обстежили територію, але підсудного не знайшли.

Крім показів потерпілого та свідка, вина підсудного у вчиненні злочину підтверджується також дослідженими та проаналізованими судом, письмовими доказами по справі, зокрема:

- протоколом усної заяви ОСОБА_3, про вчинення 23.03.2010 року відкритого викрадення його мобільного телефону марки «Нокіа 5220», по вул. Руській, 17, м. Чернівці;

- а.с. 5;

- протоколом явки з повинною від 01.04.2010 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 зізнався у вчиненні ним вказаного злочину;

- а.с. 8;

- протокол виявлення та вилучення від 01.04.2010 року, з якого вбачається, що в присутності понятих у ОСОБА_2 було вилучено сім картку «МТС» № та металеву заслінку для сім картки від мобільного телефону марки «Нокія 5220»;

- а.с.10;

- протокол виїмки від 06.04.2010 року, з якого вбачається, що в присутності понятих у ОСОБА_3 було вилучено паперову коробку від мобільного телефону марки «Нокія 5220» та книгу інструкцій користування до нього;

- а.с. 22;

- протоколом огляду від 06.04.2010 року, сім картки «МТС» №, металевої заслінку для сім картки від мобільного телефону марки «Нокія 5220», паперової коробки від мобільного телефону марки «Нокія 5220» та книги інструкцій користування до нього;

- а.с-24-28;

- протоколом пред'явлення особи для впізнання від 01.04.2010 року, з якого вбачається, що в присутності понятих потерпілий ОСОБА_3 впізнає ОСОБА_2 як особу яка вчинила відкрите викрадення його мобільного телефону марки «Нокія 5220»;

- а.с. 41-42;

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 02.04.2010 року з потерпілим ОСОБА_3, в ході якого останній вказує на обставини та місце вчиненого відносно нього злочину;

- а.с. 43-48;

- протоколом відтворенням обстановки та обставин події від 02.04.2010 року з обвинуваченим ОСОБА_2, в ході якого останній вказує на місце та обставини вчиненого ним злочину;

- а.с. 65-70;

- протоколом очної ставки від 01.04.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в ході якої потерпілий ОСОБА_3 підтвердив факт відкритого заволодіння ОСОБА_2 його мобільного телефону марки «Нокії 5220»;

- а.с. 91-93;

- протоколом очної ставки від 01.04.2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в ході якої свідок ОСОБА_4 підтвердив факт відкритого заволодіння ОСОБА_2 мобільного телефону марки «Нокії 5220» належного ОСОБА_3;

- а.с. 94-97;

Таким чином, заслухавши підсудного, потерпілого, свідка, дослідивши та оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії підсудного ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ст.186 ч.2 КК України, оскільки він вчинив грабіж (відкрито викрав чуже майно), за кваліфікуючою ознакою - вчинений повторно.

Крім того, суд відхиляє доводи підсудного ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1 про необхідність перекваліфікації дій підсудного з ч.2 ст. 186 на ст. 190 ч. 1 КК України, оскільки дані доводи спростовуються показаннями підсудного свідка ОСОБА_4, який стверджував про те, що підсудний заволодів телефоном потерпілого без згоди останнього та тим, що при нагоді скритись з майном потерпілого, підсудний одразу зник.

Також, дане підтверджується сукупністю дій підсудного у дворі будинку № 17 по вул. Руській, де він ОСОБА_3 наказав залишатись на місці, а ОСОБА_4 наказав йти за ним, від якого в подальшому втік, тобто створив ситуацію, при якій виконав намічене.

Крім того, підсудний ОСОБА_2 при зверненні до Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області власноручно повідомив про те, що викрав телефон, вирвавши його у потерпілого з рук. Зазначене підсудним під час судового слідства, про те, що явка з повинною була отримана під тиском спростовується Постановою помічника прокурора Першотравневого району м. Чернівці від 04.11.2011 року, відповідно до якої по зазначеному факту щодо ОСОБА_5, який відбирав явку з повинною відмовлено в порушенні кримінальної справи.

Дані обставини свідчать про конклюдентні дії підсудного ОСОБА_2 по відношенню до вчиненного розбою. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які спростовували даний висновок. Тому, суд вважає, що підстави для перекваліфікації дій підсудного України з ч.2 ст. 186 на ст. 190 ч. 1 КК України відсутні.

Часткове невизнання вини підсудним ОСОБА_2 суд розцінює як спосіб захисту власних інтересів, а також як спробу уникнути відповідальності за більш тяжкий злочин.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують його покарання.

При призначенні виду та міри покарання підсудному ОСОБА_2 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, те, що даний злочин, згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, його молодий вік, а також те, що потерпілий не має до підсудного претензій матеріального чи морального характеру

Суд враховує особу підсудного ОСОБА_2, зокрема те, що він позитивно характеризується по місцю проживання, відсутність у потерпілого претензій до підсудного.

Наведені обставини, на підставі ст.66 КК України, суд визнає такими, що пом'якшують покарання підсудного.

Обставин, які б обтяжували покарання підсудного судом не встановлено.

З урахуванням всіх наведених вище обставин справи, особи підсудного, суд вважає, що його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, а тому не знаходить підстав для застосування відносно нього ст.ст. 69, 75, 76 КК України.

Усі вищеперераховані обставини дають підстави призначити покарання підсудному виключно у виді позбавлення волі з реальним відбуттям покарання у місцях позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання, попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити обрану тримання під вартою в Чернівецькому слідчому ізоляторі ВДДУ ПВП України в Чернівецькій області.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 відраховувати з моменту взяття під варту, а саме з 01.04.2010 року.

Речові докази, а саме: сім картка «МТС» № та металева заслінка для сім картки від мобільного телефону марки «Нокія 5220», які знаходяться в камері зберігання речових доказів Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області повернути ОСОБА_3 Паперова коробка від мобільного телефону марки «Нокія 5220» та книгу інструкцій, яка знаходиться на зберіганні у потерпілого залишити там же.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом пятнадцяти діб з моменту його оголошення, а підсудним протягом пятнадцяти діб з моменту отримання його копії.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька