Справа №11-704/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року колегія суддів кримінальної палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - судді Ященка В.А.,

суддів Захарченка О.П., Борсая В.М.,

з участю прокурора Ворфоломєєвої Н.П.,

захисника ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми справу за апеляцією прокурора,

який брав участь у розгляді справи, на вирок Ковпаківського районного суду міста Суми від 29 жовтня 2010 року, яким підсудний

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

мешканець міста Дніпропетровська,

засуджений за ч.2 ст. 302 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді арешту на строк шість місяців, а також стягнуто з засудженого судові витрати і вирішено в порядку ст. 81 КПК долю речових доказів по справі,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 засуджений за те, що він протягом періоду з 21 листопада 2009 року по 20 травня 2010 року з метою наживи створив в орендованій ним квартирі АДРЕСА_1 місце розпусти, яке утримував шляхом забезпечення його функціонування під виглядом масажного салону з назвами, рекламованими у спеціально виготовлених та розповсюджених листівках як "1001 ніч" і "Афродита", а також з метою наживи схилив до розпусних дій в зазначеному місці розпусти ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та забезпечив підшукання бажаючих одержувати від вказаних осіб оплатні послуги, пов"язані з розпусними діями.

У поданій апеляції прокурор, який брав участь в розгляді справи, просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, вважає призначене засудженому покарання занадто м"яким, не відповідаючим тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину та даним про його особу, як таких, що не дають правових підстав для застосування при призначенні покарання ст. 69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримує апеляцію і просить її задовольнити, засудженого і його захисника, які вважають апеляцію безпідставною, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 302 КК України, у поданій апеляції не оспорюються.

Разом з цим, колегія суддів дійшла до переконання, що наведені в апеляції доводи про безпідставність застосування судом ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_3 покарання заслуговують на увагу.

Згідно вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зі змісту вимог ст. 69 КК України слідує, що при вирішенні питання про можливість перейти до іншого більш м"якого виду основного покарання , не зазначеного в санкції статті за цей злочин, суд повинен установити декілька ( не менше двох ) обставин, що пом'якшують покарання, та мотивувати яким чином вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Цих вимог закону суд, призначаючи підсудному покарання, не виконав.

Так, визнавши за можливе призначити ОСОБА_3 із застосуванням ст. 69 КК України більш м"яке покарання, ніж те, що встановлене санкцією ч.2 ст. 302 КК України, суд, посилаючись на визнані ним пом'якшуючими покарання обставини, виходив з того, що підсудний повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненні злочину, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, має батьків похилого віку, які через стан здоров'я потребують догляду.

При цьому, суд не зазначив у вироку яким чином вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину.

Разом з цим, висновок суду щодо ряду обставин, як істотно знижуючих ступінь тяжкості вчиненого підсудним злочину, не забезпечений достатніми об'єктивними доказами по справі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 знявся з реєстраційного обліку проживання в м. Дніпропетровськ 29 вересня 2009 року, після чого відсутні дані, які б свідчили про офіційну реєстрацію адреси його проживання, а наявна у справі характеристика особи підсудного, як з місця його проживання, видана Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством міста Дніпропетровська ( КЖЕП №31 ), містить лише інформацію про ненадходження скарг на ОСОБА_3 і за вказаним змістом не може вважатися такою, що позитивно характеризує особу підсудного.

У справі маються дані про наявність у підсудного батьків пенсійного віку, що проживають на території Російської Федерації, і відсутні докази, які б свідчили про наявність у них потреб у сторонньому догляді з боку їх сина ОСОБА_3 і судом не з'ясовано яким чином підсудний, який проживає в Україні, забезпечуватиме догляд своїх батьків.

Також, у справі вбачається, що вчинений засудженим злочин був розкритий правоохоронними органами при відсутності ініційованого ОСОБА_3 активного повідомлення слідчому чи суду фактів про свою злочинну діяльність, а подана ним після його затримання, як підозрюваного, явка з повинною фактично лише підтвердила з'ясовані по справі факти.

За вищевказаних умов, з урахуванням обставин справи про вчинений ОСОБА_3 злочин проти моральних засад суспільства, колегія суддів дійшла переконання, що вирок суду першої інстанції є несправедливим внаслідок м'якості покарання, а тому , відповідно до вимог ст.367 КПК України, підлягає скасуванню.

Крім цього, колегія суддів звернула увагу на те, що у кримінальній справі маються дані про засудження ОСОБА_3 05 серпня 2008 року Вишгородським районним судом міста Києва за ч.1 ст. 296 КК України до штрафу в розмірі 8500 грн. і набрання даним вироком законної сили 20 серпня 2009 року. Разом з цим, відомості про відбуття ОСОБА_3 зазначеного покарання (сплату штрафу) у справі відсутні.

Згідно ст. 89 КК України, особи засуджені до покарання у виді штрафу, визнаються такими, що не мають судимості, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.

Тому, колегія суддів вважає, що при новому розгляді справи суд першої інстанції на забезпечення постановления законного і обґрунтованого вироку відносно ОСОБА_3 має ретельно вивчити дані обставини та дати їм належну оцінку.

Керуючись ст. ст. 362, 366, 367, 377 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи, задовольнити.

Вирок Ковпаківського районного суду міста Суми від 29 жовтня 2010 року відносно ОСОБА_3 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Запобіжним заходом ОСОБА_3 залишити взяття під варту.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_1 ОСОБА_8