йСправа № 529/1253/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2015 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, відносно якого обвинувальний акт про вчинення ним злочину, передбаченого ст. 245 ч. 1 КК України, та угода з прокурором про визнання винуватості надійшли до суду, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 31 жовтня 2015 року близько 11 години, маючи умисел на знищення вогнем сухих дикоростучих трав, рослинності та її залишків на своїй земельній ділянці, що знаходиться у с. Надежда Диканського району Полтавської області, запалив сірниками стерню та солому злакової культури просо. Після того як суха трава згоріла, ОСОБА_4 за допомогою сірників підпалив залишки дикоростучих трав, рослинності та їх залишків у кількох місцях на межі своєї земельної ділянки, що прилягала до суміжних земельних ділянок комунальної власності Надеждинської сільської ради Диканського району.

Внаслідок підпалу залишків сухої рослинності, виник неконтрольований процес знищення та пошкодження вогнем об`єктів рослинного світу, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища (пожежа), яка розповсюдилася у подальшому на землі сільськогосподарського призначення (сіножаті) на території Надеждинської сільської ради Диканського району, що знаходяться в межах населеного пункту с. Надежда Диканського району.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_4 , який не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, вогнем було знищено сухі дикоростучі трави на земельній ділянці сільськогосподарського призначення (сіножаті) в с. Надежда Диканського району площею 21,3 га.

В ході досудового розслідування прокурор та обвинувачений уклали угоду про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за фактом знищення та пошкодження вогнем сухих дикоростучих трав, рослинності та її залишків на землях сільськогосподарського призначення, тобто за ознаками злочину, передбаченого ст. 245 ч. 1 КК України, у якій зазначені сторони угоди, формулювання підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням відповідної статті і частини КК України.

В угоді вказано, що ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому. У цій угоді про визнання винуватості зазначене узгоджене між прокурором і обвинуваченим покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком встановленим судом, а також згода сторін на його призначення та наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України.

Вказану угоду просили розглянути у підготовчому судовому засіданні, затвердити її та вироком суду призначити обвинуваченому узгоджену міру та вид покарання.

Розглянувши у відкритому підготовчому засіданні угоду між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості, вислухавши з приводу цього пояснення обвинуваченого та його захисника, міркування прокурора про її затвердження, перевіривши укладену угоду про визнання винуватості на відповідність її вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 може бути затверджена та обвинуваченому призначене узгоджене ними покарання за наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, злочинів середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, пояснень прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 і його захисника угода про визнання цим обвинуваченим винуватості укладена з ініціативи самого обвинуваченого щодо вчинення ним злочину середньої тяжкості.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення, яке вірно кваліфіковано за ст. 245 ч.1 КК України, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого і його захисника та міркувань прокурора в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, у матеріалах справи відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз, що підтвердив у суді і сам обвинувачений ОСОБА_4 , у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчинення цим обвинуваченим злочину, передбаченого ст. 245 ч. 1 КК України, що дають об`єктивні підстави для визнання ним винуватості у його скоєнні.

Судом встановлено, що прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 узгоджено, що за вчинене цьому обвинуваченому повинно бути призначене покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком встановленим судом та в суді надали згоду на призначення саме такого покарання, яке відповідає санкції ст. 245 ч. 1 КК України та засадам призначення покарання, визначеним у загальній частині КК України.

Таким чином, суд приходить до твердого переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання за вчинене цим обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245 ч.1 КК України, ст.ст. 314 ч. 3 п. 1, 394, 468-470, 472-476 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 04 грудня 2015 року.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 245 ч. 1 КК України та за вчинення цього кримінального правопорушення призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання, роботи чи навчання, періодично з`являтися в ці органи для реєстрації.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 245 ч. 1 КК України.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору ОСОБА_3 , інші учасники судового провадження мають право отримати її після подачі до суду відповідної заяви про це.

Вирок набирає чинності через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд обвинуваченим з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Головуючий: