Справа №487/3100/15-к 27.08.2015 27.08.2015 27.08.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
27 серпня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 04.04.2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ст.128, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75, 104 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням на 2 роки,
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду змінити та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, застосувавши ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

_________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/597/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2014 року, та остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить врахувати пом`якшувальні обставини: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, повернення викраденого майна та повне відшкодування завданої матеріальної шкоди, вчинення злочину неповнолітнім в наслідок збігу тяжких особистих і сімейних обставин.

Зазначає, що він працює на посаді автомийника, де характеризується позитивно, а вказана робота є єдиним джерелом доходів для його сім`ї.

Вказує, що має незадовільний стан здоров`я та потребує постійного періодичного лікування.

Стверджує, що на момент скоєння обох кримінальних правопорушень, не мав наміру на проникнення безпосередньо у приміщення, а весь час стояв на сторожі, з метою запобігання викриття їх протиправних дій.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 02 лютого 2015 року близько 21 години, обвинувачений ОСОБА_5 разом із іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна та діючи за попередньою змовою в групі осіб, проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить потерпілому ОСОБА_9 .

В подальшому, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, незаконно проникла до приміщення літньої кухні, що перебуває на території даного домоволодіння, а ОСОБА_5 в цей час, діючи за попередньою домовленістю з цією особою, знаходився біля вхідних дверей в літню кухню з метою запобігання викриття сторонніми особами їх протиправних дій, звідки спільно викрали предмети побуту.

Після чого, вони разом з викраденим майном зникли з місця скоєння злочину та розпорядились ним на власний розсуд, заподіявши своїми діями потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 620 грн.

Також, 02.02.2015 року близько 21 години, обвинувачений ОСОБА_5 , разом із іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна та діючи за попередньою змовою в групі осіб, проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , що належить потерпілій ОСОБА_10 .

В подальшому, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, через вікно незаконно проникла до приміщення вказаного будинку, а ОСОБА_5 в цей час, діючи за попередньою домовленістю із іншою особою, знаходився біля вхідних дверей в даний будинок з метою запобігання викриття сторонніми особами їх протиправних дій, звідки спільно викрали предмети побуту.

Після чого, вони разом з викраденим майном зникли з місця скоєння злочину та розпорядились ним на власний розсуд, заподіявши своїми діями потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, якій підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаними у вироку обставинами, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка.

Фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому виходячи зі змісту ст.404 КПК України, дане питання не перевіряється.

Що стосується покарання, то воно призначене обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, даних про його особу, який раніше судимий і знову вчинив злочин в період іспитового строку, на обліку в лікаря нарколога і психіатра не перебуває, працює, характеризується позитивно, а також пом`якшуючих покарання обставин щире каяття та повне відшкодування заподіяної шкоди.
Зважив суд й на відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Врахувавши вказані обставини, а також ті, на які посилається обвинувачений у апеляційній скарзі, суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 покарання в мінімальних межах, встановлених санкцією ч.3 ст.185 КК України та підставі ст.71 КК України вірно застосовано принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Виходячи із принципів необхідності і достатності покарання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що призначене покарання в такому розмірі є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Рішення суду належним чином мотивоване, не суперечать вимогам кримінального закону та відповідає меті покарання.

Апеляційний суд не вбачає підстав для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст.75 КК України, про що він просить в апеляційній скарзі, оскільки повторне звільнення від відбування покарання, осіб, яки вчинили новий злочин під час іспитового строку є неможливим, про що йдеться п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року із змінам.

Судом враховано те, що обвинувачений працює, однак будь-яких даних про те, що його родина знаходиться на його утриманні і він є єдиним годувальником, в матеріалах кримінального провадження не має і стороною захисту такі дані не надані.

Твердження апелянта про те, що він має незадовільний стан здоров`я та потребує постійного періодичного лікування, є безпідставними, оскільки даних про необхідність лікування обвинуваченого ОСОБА_5 в матеріалах провадження не має.

Та обставина, що на момент скоєння обох кримінальних правопорушень обвинувачений особисто не проникав у приміщення, а стояв на сторожі, будь-яким чином на призначене йому покарання не впливає.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.ст.75, 76 КК України, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2015 року стосовно ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: