Справа № 206/6147/15-к
1-кс/206/619/15
УХВАЛА
09 листопада 2015 року Слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника-адвоката ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську клопотання слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області капітана міліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мамулган Яридмлінського р-ну Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, маючий середню технічну освіту, одруженого, що має на утримані неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
06 листопада 2015 року слідчий СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся до суду із цим клопотанням, погодженим із прокурором прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська ОСОБА_3 , про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СВ Самарського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0001705 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Матеріалами досудового розслідування встановлено, що наприкінці вересня 2015 року, більш точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , з метою покупки АТС прибув до ТОВ НПФ «Проммет», що розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 7, де оглянули приміщення та стан обладнання АТС.

Пізніше, приблизно в 20 числах жовтня 2015 року (більш точної дати слідством не встановлено) у здійсненні продажу даної станції останнім було відмовлено.

28 жовтня 2015 року в невстановлений під час досудового розслідування час, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_7 вчинити злочин спільно, а саме викрасти із АТС ТОВ НПФ «Проммет», що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 7, струни МКС, на що останній відповів згодою, після чого між собою розподілили ролі вчинення даного злочину, згідно до яких ОСОБА_7 повинен був знаходиться на вулиці та спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередження співучасника злочину ОСОБА_8 про можливу появу сторонніх осіб, а останній тим часом повинен проникнути до приміщення АТС ТОВ НПФ «Проммет», що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 7, де зі статитів АТС, шляхом демонтажу викрасти струни МКС.

Реалізуючи умови злочинної змови в цей же день, а саме 28.10.2015 приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у групі зі співучасником злочину ОСОБА_8 , прибув до АТС ТОВ НПФ «Проммет», що розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 7, де згідно із розподіленими ролями у вчиненні даного злочину ОСОБА_7 став чекати на вулиці та спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередження співучасника злочину ОСОБА_8 про можливу появу сторонніх осіб, а останній тим часом через вікно проник до приміщення АТС ТОВ НПФ «Проммет», тим самим проник до іншого приміщення, де, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, за допомогою раніше підготовленого інструменту, шляхом демонтажу, при цьому вчинюючи злочин за попередньою змовою групою осіб, в ніч з 28.10.2015 на 29.10.2015 викрав струни МКС у кількості 13000 шт. вартістю 45000 грн., викраденим майном ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та пояснив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який відповідно до ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, знаходячись на волі може перешкоджати встановленню істини по справі, крім того, знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду. Вважав, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть належним чином забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вислухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши подані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого.
В судовому засіданні встановлено, що 30.10.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про правопорушення, вчинене ОСОБА_7 , кримінальне провадження №0001705.
05 листопада 2015 року ОСОБА_7 в порядку ст.ст. 276-279 Кримінального процесуального кодексу України було письмово повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Як встановлено судом, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких, що дає підстави суду вважати, що існують ризики того, що знаючи про можливість суворого покарання підозрюваний може спробувати переховатися від органів досудового розслідування та суду.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У відповідності до ст.176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
В обґрунтування свого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор посилаються на те, що підозрюваний ОСОБА_7 є громадянином іншої держави, у зв`язку з чим може покинути територію України чим уникнути відповідальності за скоєний злочин, крім того, перебуваючи на волі може вливати на свідків.
Однак з такими висновками слідчого та прокурора суд погодитися не може, оскільки той факт, що підозрюваний є громадянином іншої держави не може бути підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу.
Забезпечити неможливість залишення підозрюваним території України можливо шляхом застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Слідчий суддя також критично ставиться до посилань прокурора, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, оскільки суду не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, крім цього з моменту вчинення злочину вже пройшов достатній проміжок часу за який, за бажанням, підозрюваний міг впливати на свідків, у зв`язку з чим ізоляція підозрюваного від суспільства з цих підстав є недоцільною.

Враховуючи викладені обставини, суд не знаходить підстав для обрання підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, наявність міцних соціальних зв`язків, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, його репутацію та майновий стан, суд вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-179, 193-194, 196, 309, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області капітана міліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 задовольнити частково.
Обрати стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до органів Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України.

Зазначені обов`язки діють два місяці, по 08 січня 2016 року включно.
Роз`яснити ОСОБА_7 що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області

Слідчий суддя ОСОБА_1