Справа № 141/582/14-к
УХВАЛА

іменем України

"16" листопада 2015 р. м.Липовець Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 від 06 лютого 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.296, ч.1 ст.304 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

за участі сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_5

представників потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7

з боку захисту

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників - адвокатів ОСОБА_8

ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Липовецького районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт про кримінальні правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000026 від 06 лютого 2014 року.

У підготовчому судовому засіданні, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, вислухавши думку прокурора, який доповів про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, а також думку інших учасників судового провадження, які вказуючи на те, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, погодились на призначення справи до розгляду, судом встановлено наступне.

Згідно статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

При перевірці матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що наявний у кримінальному провадженні обвинувальний акт не містить посилань про те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушеннь.

Так, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Зі змісту обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вбачається, що обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, у відповідності з вимогами п.5 ч.2 ст.291 КПК України не сформульоване взагалі, оскільки обвинувальний акт містить лише відомості щодо повідомлення про підозру ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, виклад фактичних обставин кримінальних правопорушеннь та правову кваліфікацію у зв`язку з чим суд першої інстанції не має законних підстав для призначення кримінального провадження щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до судового розгляду.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт слід повернути прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 369-372 КПК України, суд, -

У х в а л и в:

Повернути обвинувальний акт про кримінальні правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000026 від 06 лютого 2014 року прокурору Оратівського району Вінницької області в зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.. 291 КПК України .

На.ухвалу суду може бути подана апеляція через Липовецький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення

Суддя:ОСОБА_1