УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Галапаца І.І.

Суддів Тенюха В.П., Данка В.В.

з участю прокурора Потапчук О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 04 грудня 2009 року,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець та мешканець м. Львова, вул. Г.Хоткевича, 14/142, ІНФОРМАЦІЯ_2, невійськовозобов'язаний, неодружений, непрацюючий, раніше судимий: 20 березня 2006року Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 296 ч.4 КК України на три роки позбавлення волі,

засуджений за ст.395 КК України на шість місяців арешту; за ст. 186 ч.1 КК України на два роки позбавлення волі; за ст. 186 ч.2 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання чотири роки позбавлення волі.

Запобіжний захід залишений попередній взяття під варту.

Строк відбуття покарання обчислюється з 07 серпня 2009 року.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_1, при звільненні з місць позбавлення волі по відбуттю покарання згідно постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 листопада 2008 року, було встановлено адміністративний нагляд строком на два роки з наступними обмеженнями: не виходити з дому з 22 до 06 год., не перебувати в барах, кафе, ресторанах та в районі розташування ДВК-40; не виїжджати за межі міста по власним справам без дозволу міліції та прибувати на реєстрацію в МР ВВС 4 рази на місяць. Проте ОСОБА_1 в період з 22 червня по 07 серпня 2009 року не з'являвся на реєстрацію в Сихівський РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області, самовільно залишив своє постійне місце проживання в м. Львові на вул. Г.Хоткевича, 14/142 з метою ухилення від адміністративного нагляду, не повідомляючи про це ОВС.

Крім цього, ОСОБА_1 03 серпня 2009 року о 14 год. біля будинку №6-А по вул. Демнянській в м. Львові відкрито викрав, зірвавши з шиї ОСОБА_2 золотий ланцюжок вартістю 3 тис. 500 грн. та з місця вчинення злочину з викраденим втік.

Крім цього, ОСОБА_1 07 серпня 2009 року о 15 год. 30 хв. біля будинку №77 на пр. Червоної Калини в м. Львові, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілої ОСОБА_3 та виразилося в тому, що останній потягнув за золотий ланцюжок вагою 7 г, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, повторно відкрито викрав, зірвавши з її шиї, золотий ланцюжок вартістю 1 тис. 500 грн. з золотим кулоном вартістю 400 грн., а всього на загальну суму 1 тис. 900 грн., після чого з викраденим був затриманий працівниками міліції.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 покликається на те, що він свою вину визнав та щиро розкаявся, а суд лише визнав щире каяття.

Наголошує, що судом не враховано те, що він щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, хворіє відкритою формою туберкульозу лівої легені, потребує постійного медичного нагляду, лікування специфічними препаратами, що є неможливим в місцях позбавлення волі.

Просить помякшити призначене покарання, застосувавши ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив апеляцію та просить вирок суду залишити без зміни, розглянувши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 не оспорює доведеність своєї вини у вчинених злочинах та кваліфікацію злочинних дій, а оспорює лише міру призначеного покарання.

Колегія суддів вважає, що призначаючи ОСОБА_1 покарання, районний суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його каяття та визначив покарання в межах санкцій статей обвинувачення. Ті помякшуючі покарання обставини, на які покликається засуджений в апеляції, судом теж враховані.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що покарання засудженому ОСОБА_1 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому не вбачає підстав для його помякшення.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

вирок Сихівського районного суду м. Львова від 04 грудня 2009 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляцію без задоволення.

Головуючий

Судді