Провадження № 11-кп/780/1174/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 28 22.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
22 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

засудженого: ОСОБА_7 ,

представника КВІ: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2015 року, якою ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 14 серпня 2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 263, ст. 71 КК України на 4 роки позбавлення волі.

30 липня 2015 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 з приводу застосування до нього ст. 82 КК України, тобто заміни невідбутої частини покарання більш м`яким обмеженням волі.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2015 року в задоволенні даного клопотання було відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, оскільки він фактично не визнає своєї вини у вчиненні злочину, за який засуджений та відбуває покарання. Окрім того, суд зазначає, що на адресу суду надійшла копія заяви засудженого, в якій він просить відмовити йому у статті 82 КК України на користь ст. 81 КК України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду від 14 серпня 2015 року, прослухати запис, здійснений в залі суду 14 серпня 2015 року, об`єктивно розібратися в справі та застосувати до нього ст. 82 КК України. Вимоги обгрунтовує тим, що розгляд провадження в суді першої інстанції був проведений суб`єктивно. Апелянт зазначає, що він став на шлях виправлення, не має стягнень, має три заохочення та працевлаштований з перших днів свого перебування у виправній колонії.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого; засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу; представника Білоцерківської ВК № 35, який поклався на розсуд суду; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів клопотання, суд першої інстанції фактично не мотивував підстави відмови засудженому в задоволенні клопотання.

Статтею 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 411 КПК України визначено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині Кримінального кодексу України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

У частині 3 статті 82 КК України зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Підпунктом б пункту 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

В п. 12 вищенаведеної постанови вказано, що якщо покарання визначено за сукупністю злочинів або вироків, суд, застосовуючи умовно-дострокове звільнення від його відбування, повинен виходити із загального строку покарання, призначеного за сукупністю, і враховувати при цьому положення ч. 3 ст. 81 КК України. За таким же правилом вирішується питання про заміну більш м`яким невідбутої частини покарання, призначеного за сукупністю злочинів або вироків.

Пунктом 17 цієї постанови передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці

Відповідно до характеристики на ОСОБА_7 , затвердженої начальником Білоцерківської ВК №35, засуджений почав відбувати строк 21 червня 2013 року /а.п. 4/. Таким чином, на момент звернення з клопотанням він відбув 1/2 частину встановленого йому вироком покарання.

Згідно із характеристикою, ОСОБА_7 в Білоцерківській виправній колонії №35 відбуває покарання з 15 листопада 2013 року. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбуття покарання та розпорядок дня установи. Працевлаштований на дільницю пошиву мішків під цукор швейником, відноситься до праці добре /а.п. 4/.

Засуджений ОСОБА_7 відповідно до довідки про стягнення та заохочення, в період відбування покарання має три заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці /а.п. 5/. Накладення на засудженого стягнень відбулося до вступу вироку в законну силу /а.п.5/.

Таким чином, засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою показав, що став на шлях виправлення, вину у скоєному злочині визнав, що підтверджується висновками, викладеними в характеристиці, затвердженій начальником Білоцерківської виправної колонії №35 /а.п. 4/.

При розгляді даного провадження суд першої інстанції поверхнево підійшов до розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Окрім того, посилання в ухвалі Білоцерківського міськрайонного суду на те, що ОСОБА_7 у своїй заяві просить відмовити у ст. 82 КК України на користь ст. 81 КК України, не може розцінюватися як аргумент відмови в задоволенні клопотання, оскільки дана заява датована 21 червня 2015 року, а клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким надійшло до суду 30 липня 2015 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе замінити засудженому ОСОБА_7 позбавлення волі на обмеження волі, в зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419, 537 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_7 задовольнити. Замінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому за ч. 1 ст. 263, ст. 71 КК України вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 14 серпня 2013 року на 4 роки позбавлення волі, невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на 1 рік 8 місяців 1 день обмеження волі.

С У Д Д І :

____________________ ____________________ __________________

/ ОСОБА_2 / / ОСОБА_3 / / ОСОБА_4 /