Справа № 603/612/15-к
Провадження № 1-кп/603/59/2015
У Х В А Л А
"16" вересня 2015 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000213 від 27 травня 2015 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 199, ч.1 ст.204 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,-

в с т а н о в и в:
04 вересня 2015 року до Монастириського районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт з додатками та угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000213 від 27 травня 2015 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 199, ч.1 ст.204 КК України.

Ухвалою суду підготовче судове засідання призначено на 16 вересня 2015 року.

Як убачається зі змісту угоди про визнання винуватості від 31 серпня 2015 року, що укладена між прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 - з іншої сторони, сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 199 (в редакції від 28.12.2014 року) та за ч.1 ст.204 КК України (в редакції від 15.11.2011 року), підозрюваний повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, зокрема за ч.1 ст.199, ч.1 ст.204 КК України, а саме із застосуванням ст.69 КК України:

-за ч.1 ст.199 та ч.1 ст.204 КК України у вигляді штрафу в розмірі 25 000 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України та зазначено про згоду підозрюваного на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Прокурор, обвинувачений та захисник у судовому засіданні просять угоду затвердити, вважають, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, так як украдена добровільно, сторони дійшли згоди по всіх її пунктах, узгодили покарання.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо можливості затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд, заслухавши учасників, перевіривши угоду про визнання винуватості у вищевказаному кримінальному провадженні на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону дійшов наступних висновків.

Діючи у відповідності до вимог ст. 474 КПК України, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання не відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Аналіз статті 65 КК України (у редакції від 13.04.2012 року) свідчить, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, сторони зобов`язані, окрім іншого, узгоджувати міру покарання з урахуванням вимог ст. 65 КК України та за наявності на те достатніх підстав застосовувати положення ст.69 КК України з обов`язковим посиланням на обставини, що дають таке право, а при сукупності злочинів застосовувати правила ст.70 КК України.

Умови даної угоди про визнання винуватості в частині узгодженого сторонами покарання суперечать вимогам Кримінального кодексу України, так як: 1) при сукупності злочинів не визначено покарання за кожен злочин окремо та за сукупністю злочинів - за ч.1 ст.70 КК України; 2) не конкретизовано застосування ст.69 КК України; 3) відсутнє будь-яке обґрунтування незастосування покарання за ч.1 ст.204 КК України у виді конфіскації незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення; 4) покарання у виді штрафу визначено в розмірі 25 000 грн., тоді як положенням ст. 53 КК України передбачено, що розмір штрафу визначається у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Крім цього, судом з`ясовано, що у порушення вимог ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості формулювання підозри, а саме незаконне виготовлення, зберігання, з метою збуту та збут алкогольних напоїв (в редакції від 15.11.2011 року) не у повній мірі відповідає диспозиції ч.1 ст.204 КК України (об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, полягає у чотирьох діях, вказаних альтернативно: 1) придбання незаконно виготовлених алкогольних напоїв, тютюнових виробів або інших підакцизних товарів; 2) зберігання таких товарів; 3) їх транспортування; 4) збут незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Вищевказаний недолік також стосується і формулювання підозри за ч.1 ст.199 КК України (в частині зазначення ознаки марок акцизного податку).

Також виявлено, що перед скріпленням угоди про визнання винуватості підписами сторін не зазначено повної дати її укладення.

Крім того, у пункті 4 вищевказаної угоди зазначено, що при укладенні угоди у відповідності до ст.470 КПК України прокурором враховуються ступінь та характер сприяння підозрюваного у провадженні кримінального провадження, який активно сприяв у забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового провадження, викриття іншої особи, характер і тяжкість підозри, наявність суспільного інтересу у забезпеченні швидкого судового провадження, у викритті більшої кількості осіб та кримінальних правопорушень, а також у запобіганні вчиненню злочинів іншими особами.

Проте умови угоди не містять обов`язків підозрюваного щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою.

З врахуванням вищенаведеного, у відповідності до п.1 ч.7 ст. 474 КПК України, згідно якого суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, суд вважає, що в затвердженні угоди про визнання винуватості, що укладена 31 серпня 2015 року між прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , слід відмовити.

Так як угоду про визнання винуватості укладено у ході досудового розслідування, тому обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000213 слід повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 468-474 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 31 серпня 2015 року між прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000213 від 27 травня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 199, ч.1 ст.204 КК України, - повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: підпис
Копія з оригіналом вірна.
Суддя Монастириського районного суду
Тернопільської області ОСОБА_1