Справа № 10-157/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 02.08.2010
УХВАЛА

Іменем України

02 серпня 2010 року Апеляційний суд Київської області:

головуючого Ігнатюка О.В.

суддів Беха М.О., Іванової І.В.

з участю прокурора Кандзюба О.В.,

та адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляцію адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2, на постанову судді Києво Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2010 року,-

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України.

14.07.2010 року ОСОБА_2 затриманий за підозрою у вчиненні злочину.

В поданні старшого слідчого прокуратури Київської області, погодженого з заступником прокурора Київської області, ставилося питання про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді взяття під варту з посиланням на те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, в звязку з чим буде намагатися ухилитися від слідства та суду та від виконання процесуальних рішень, шляхом впливу на свідків і схиляння їх до дачі неправдивих показів може перешкоджати встановленню істини у справі, оскільки являється керівником правоохоронного органу, а частина свідків його підлеглі.

Також в поданні, в обґрунтування застосування до ОСОБА_2 запобіжного заходу, зазначається що він втік з місця вчинення злочину та протягом тривалого часу ухилявся від явки до органів досудового слідства.

Постановою судді Києво Святошинського районного суду Київської області від 26.07.2010 року обвинуваченому ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у виді взяття під варту.

Задовольняючи подання та обираючи ОСОБА_2 запобіжний захід у виді взяття під варту суддя погодився з усіма доводами подання.

В апеляції захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_1 ставиться питання про скасування постанови судді Києво Святошинського районного суду Київської області від 26.07.2010 року про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту щодо ОСОБА_2 та обрання цьому підозрюваному запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

Як вказує апелянт, посилання суду на те. Що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_2 необхідно в звязку з тим, що обвинувачений не проживає за місцем реєстрації не ґрунтується на законі та не є підставою для обрання такого запобіжного заходу і повинна враховуватися у сукупності з іншими обставинами справи та даними про особу обвинуваченого. Проте виносячи постанову суддею не було враховано, що до слідчого прокуратури ОСОБА_2 звернувся самостійно, коли дізнався, що його викликають для дачі пояснень.

Захисник вважає, що твердження слідчого про те, що перебування на волі ОСОБА_3 може перешкоджати встановленню істини у справі шляхом психологічного впливу на свідків є безпідставним, оскільки слідчим відділу управління прокуратури Київської області вже відібрані пояснення у свідків, які немістять інформації, що обвинувачений користуючись службовим становищем впливав на своїх підлеглих.

Заслухавши суть постанови, повідомлення ким і і якому обсязі вона оскаржується, зясувавши думку прокурора, який заперечує проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені апелянтом, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляції.

У відповідності до ст.148, 150, 155 КПК України взяття під варту як запобіжний захід застосовується в справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад три роки, за наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений буде намагатися ухилитися від слідства та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність.

При цьому повинні враховувати характеризуючі особу матеріали, її вік, вид діяльності, сімейний та матеріальний стан, обставини скоєння злочину в якому особа підозрюється.

Як вбачається з постанови суддя вказаних вимог закону, при прийнятті рішення про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту не дотримався, пославшись на тяжкість злочинів, в скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4, на відсутність у нього гарантованого місця проживання на території м. Києва та Київської області, а також на ту обставину, що ОСОБА_2 тривалий час може проживати окремо від родини, не повідомляючи рідних та близьких про місце свого перебування, і не працює.

Разом з тим суддею не враховано інших обставин, зокрема, обгрунтованність подання слідчого та його відповідність п. 4 ППВС України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і судового слідства», в частині зазначення підстав для обрання запобіжного заходу.

Так суддею в постанові не наведено переконливих підстав для обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту, не мотивовано висновок про їх наявність, не наведено аргументів на користь того, що обвинувачений може ухилятися від слідства та суду чи від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі або продовжуватиме злочинну діяльність і що застосування більш м»яких, ніж взяття під варту, запобіжних заходів не може забезпечити його належної процесуальної поведінки, як це наводиться у п. 15 ППВС України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і судового слідства».

Посилання судді тільки на ті обставини, які зазначені в постанові від 26.07.2010 року є явно недостатніми для обрання найбільш суворого виду запобіжного заходу взяття під варту.

В обґрунтування подання орган досудового слідства вказує, що ОСОБА_5 є керівником правоохоронного органу і може впливати на свідків, які є його підлеглими, після вчинення злочину втік з місця його вчинення та протягом трималого часу ухилявся від явки до органів досудового слідства.

Наведені твердження не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах закону.

Так, згідно наявного в матеріалах кримінальної справи наказу № 103-о від 19.07.2010 року, ОСОБА_6 звільнений з посади начальника управління податкового контролю юридичних осіб ДПІ у Києво Святошинському районі (а.с.101 матеріалів кримінальної справи № 47-1298).

За змістом ст..ст. 148 КПК України запобіжні заходи, на стадії попереднього слідства, застосовуються за наявності достатніх підстав вважати. Що підозрюваний чи обвинувачений буде намагатися ухилитися від слідства та суду або від виконання процесуальних рішень тощо.

Зникнення з місця вчинення злочину особи, якій не обрано запобіжний захід, яка не затримувалася по підозрінню в скоєнні злочину, або якій не предявлялося обвинувачення у вчиненні злочину, не може бути покладено в обґрунтування подання про обрання запобіжного заходу як одна із підстав, що свідчить про намагання підозрюваного чи обвинуваченого ухилятися від слідства та суду або від виконання процесуальних рішень.

Оскільки в поданні про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту органом досудового слідства також не наведено переконливих доводів, що ОСОБА_6 буде намагатися перешкоджати встановленню істини у справі та ухилятися від слідства та суду і від виконання процесуальних рішень, підстав для його задоволення не вбачається.

За таких обставин постанова судді 1-ї інстанції визнаватися законною не може і підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляцію захисника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Києво Святошинського районного суду Київської області від 26.07.2010 року про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді взяття під варту скасувати, а в задоволенні подання відмовити.

ОСОБА_2 з під варти звільнити негайно.

Головуючий

Судді