АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30.11.2015 року, якою задоволено подання виправної колонії №62 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою суду задоволено подання адміністрації виправної колонії №62 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 строком на 4 місяці і 4 дні.

На рішення суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання адміністрації виправної колонії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , посилаючись га те, що суд не звернув уваги на нестабільну поведінку засудженого, який після двох заохочень отримав стягнення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку своєї апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду про застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання ґрунтується на законі.

Однією із найважливіших підстав для застосування умовно-достроково звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Із характеристики та подання адміністрації виправної колонії вбачається, що за час відбування покарання ОСОБА_8 характеризується позитивно, на заходи виховного і профілактичного характеру реагує правильно, працює, до праці ставиться сумлінно, приймає активну участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», відшкодував заподіяну шкоду повністю, тому своєю сумлінною поведінкою та працею довів своє виправлення.

Дійсно, ОСОБА_8 мав одне стягнення, однак воно допущено в 2012 році і у встановленому порядку погашено. Після цього ОСОБА_8 мав лише заохочення.

Необґрунтованим є твердження прокурора про те, що ОСОБА_8 мав стягнення після двох заохочень, оскільки це не відповідає фактичним обставинам.

Враховуючи сукупність обставин суд впевнився, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення, тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Колегія суддів вважає, що доводи адміністрації виправної колонії про виправлення ОСОБА_8 є переконливим і заслуговують на увагу, а апеляційна скарга прокурора є непереконливою, тому її слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30.11.2015 року, якою застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :