Номер провадження: 11-сс/785/1241/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю учасників судового провадження:

секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора прокуратури Київського району м. Одеса ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.08.2015 року по кримінальному провадженню №0003789 від 03.07.2013 року, -

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором прокуратури Київського району м. Одеси ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього наступних обов`язків: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження та повідомляти про зміну місця свого проживання, щодо підозрюваного -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358 КК України (в редакції від 11.06.2003) та ч.4 ст.190 КК України.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Київського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0003789 від 03.07.2013 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358 КК України (в редакції від 11.06.2003) та ч.4 ст.190 КК України КК України, за наступних обставин, ОСОБА_8 , у середні серпня 2010 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена) маючий злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 , шляхом обману та зловживання довірою, скоїв наступні дії. Так. 27 серпня 2010 року у приміщенні нотаріальної контори, розташованої за адресою: м Одеса, вул. Базарна, 74, ОСОБА_8 , шляхом обману та зловживання довірою, уклав договір позики №1235 від 27.08.2010 з ОСОБА_10 , який був засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріально округу ОСОБА_11 . Згідно даного договору ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 гроші в сумі 1 230 372 гривень, що складає в еквіваленті 156 000 доларів США, згідно національного курсу Нацбанку України станом на 27 серпня 2010 року, які позичальник ОСОБА_8 зобов`язався повернути двома платежами еквівалентними 3000 і 153000 доларів США за комерційним курсом продажу доларів США на дату погашення до 27.10.2010.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 запевнив ОСОБА_10 , що гроші йому потрібні на декілька місяців для розвитку бізнесу та заявив, що фактично угода є без ризиковою, так як він пропонує йому в забезпечення позики оформить іпотеку його земельну ділянку в м. Одесі вільну від забудови. ОСОБА_8 достовірно знаючи про наявність забудов на земельній ділянці за адресою; АДРЕСА_1 , оскільки згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 09.11.2002, зареєстрованого в реєстрі № 7111, він придбав частину житлового будинку з господарчими спорудами під номером АДРЕСА_1 . Крім того перед укладенням договору позики ОСОБА_8 отримав довідку за №19180270 КП «ОМБТІ та РОН» від 19.08.2010, що на вищевказаній земельній ділянці, відсутні будь-які будівлі та споруди. Усвідомлюючи, що знаходження на даній земельній ділянці будинку, перешкоджає зверненню стягнення на зазначену ділянку, як на предмет іпотеки та надалі вільного розпорядження, земельною ділянкою новим власником, внаслідок наявності майнових прав на цю земельну ділянку.

Продовжуючи свій злочинний намір, з метою створення у потерпілого враження вигідності та підтверджуючи добросовісність своїх намірів, в забезпечення повернення грошей, ОСОБА_8 уклав з ОСОБА_10 договір іпотеки №1236 від 27.08.2010. Відповідно до якого ОСОБА_10 було передано в іпотеку нерухоме майно, що належить ОСОБА_8 , а саме: земельна ділянка, площею 0,0480 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому ОСОБА_8 достовірно усвідомлюючи, що довідка КП «ОМБТІ та РОН» від 19.08.2010 містить завідомо неправдиві відомості, маючи намір на неповернення грошових коштів, знаходячись в приміщенні нотаріальної контори, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 74, для укладання договору іпотеки та засвідчення нотаріусом, приватному нотаріусу Одеського міського нотаріально округу ОСОБА_11 надав зазначену довідку.

Після укладення договорів, заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 у розмірі 1 230 372 гривень, що складає в еквіваленті 156 000 доларів США, згідно національного курсу Нацбанку України станом на 27 серпня 2010 року. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 485 від 07.08.2015, частина житлового будинку домоволодіння під номером АДРЕСА_3 і згідно Договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 09.11.2002, зареєстрованому в реєстрі за № 7111, належить ОСОБА_8 , розміщена на земельній ділянці площею 0,048 га (кадастровий № : 23: 029: 0007), який згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01 від 09.07.2004, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданим на підставі рішення Одеської міської ради № 1452-ХХІV від 11.07.2003, на ім`я ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_8 , маючи намір на неповернення грошових коштів з метою створення у потерпілого враження добросовісності, після закінчення строку договору позики. ОСОБА_8 різними способами умовляв, укладати нові договори про внесення змін договорів позики, частково повертав гроші. Відразу ж під різними приводами і домовленостями ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_10 позичав йому повторно гроші про що свідчить нотаріально укладені договори. Також ОСОБА_8 переслідуючи злочинний умисел при поверненні грошей просив ОСОБА_10 писати розписки.

Провівши аналіз дій ОСОБА_8 і укладених договорів з ОСОБА_10 слід зазначити, що сума боргу за період дії договору позики № 1235 від 27.08.2010 в сумі 1 230 372 гривень, що в еквіваленті становить 156 000 доларів США, фактично збільшилася до 157 500 доларів США.

У зв`язку з невиконання зобов`язань ОСОБА_8 , за договором позики від 20.10.2011. ОСОБА_10 звернувся з позовом до Київського районного суду м. Одеси до ОСОБА_8 , а саме з позовом про стягнення боргу, неустойки за кредитним договором та договором іпотеки 3% річних за період прострочення та моральної шкоди. При розгляді справи в Київському районному суді м. Одеси, ОСОБА_8 , маючи намір на неповернення грошових коштів, через представника ОСОБА_12 подав судді ОСОБА_13 зустрічний позов до ОСОБА_10 . У своєму позові представник ОСОБА_8 стверджував, що в день укладення договору позики в останній редакції, а саме - 15.08.2011, ОСОБА_8 нібито погасив борг в повному обсязі, після підписання договору в останній редакції. На судовому засіданні 20.06.2012, представник потерпілого ОСОБА_14 звернувся до Київського райсуду м. Одеси із заявою про забезпечення доказів шляхом зобов`язання ОСОБА_8 надати оригінали розписок ОСОБА_10 і його довіреної особи ОСОБА_15 від 29.09.2010, 27.10.2010, 27.11.2010, 27.12.2010, 27.12.2010, 21.01.2011, 14.03.2011, 27.03.2011, 14.06.2011, 12.07.2011 та 15.08.2011. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2012, суд зобов`язав ОСОБА_8 надати Київському районному суду м. Одеси в термін до 25 червня 2012 оригінали розписок ОСОБА_10 і його довіреної особи ОСОБА_15 від 29.09.2010, 27.10.2010, 27.11.2010, 27.12.2010, 27.01.2011, 14.03.2011,27.03.2011, 14.06.2011, 12.07.2011 та 15.08.2011.

25 червня 2012, ОСОБА_8 продовжуючи свій злочинний намір на неповернення грошових коштів, використовуючи підроблену розписку від 15.08.2011, яка за твердженням ОСОБА_8 підтверджувала повне погашення боргу перед ОСОБА_10 . Під час судового засідання у Київському районному суді м. Одеси, розташованого за адресою: м. Одеса вул. Варненська, З/Б, ОСОБА_8 через представника ОСОБА_12 надав підроблену розписку судді ОСОБА_13 . На підставі клопотання ОСОБА_14 , як представника ОСОБА_10 , Київським районним судом м. Одеси була призначена експертиза. Експертом було встановлено факт підробки розписки від 15.08.2011, шо відображено у висновку Київського НДІСЕ №9859/9860/12-33/9861/9862/12-32/9863/12-34 від 09.01.2013.1 прийнято до уваги Київським райсудом м. Одеси при прийнятті рішення у справі. Крім того, судом достовірно встановлено, що надана ОСОБА_8 суду розписка в якості підтвердження повної сплати ним боргу, датована 15.08.2011 такого змісту: "расписка» Я, ОСОБА_10 получил от ОСОБА_16 сумму 23860 грн. (зкв. 3000 $) в счет договора долга и Остаток долга зкв. 151500 долл. США. 15.08.11 "є підробленою, а ії первісний текст був наступним:" расписка Я, ОСОБА_10 получил от ОСОБА_16 сумму 23860 грн. (зкв. 3000 $) в счет договора долга. Остаток долга зкв. 151500 долл. США. 15.05.11"

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2013, у цивільній справі №2-6800/11, суд задовольнив позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 , стягнувши з останнього; 1258897 грн. 50 коп., що за курсом НБУ на день прийняття рішення становило 157 500 доларів США основного боргу.

Ухвалами Апеляційного суду від 9.12.2014 та Вищого спеціалізованого суду України від 18.03.2015, рішення Київського районного суду м. Одеси залишено без змін.

Враховуючи вищевикладене потерпілому ОСОБА_10 нанесено матеріальний збиток у сумі 1 258 897 грн. 50 коп., що за курсом НБУ на день прийняття рішення становило 157 500 доларів США основного боргу, який в 600 разів і більше перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

03.07.2013 року відомості за вказаним фактом були внесені до ЄДРДР за №0003789 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358 КК України (в редакції від 11.06.2003р.) та ч.4 ст.190 КК України.

12.08.2015 року повідомлено про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358 КК України (в редакції від 11.06.2003р.) та ч.4 ст.190 КК України.

18.08.2015 року слідчий СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором прокуратури Київського району м. Одеси ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.08.2015 року в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього наступних обов`язків: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження та повідомляти про зміну місця свого проживання.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Київського району м. Одеси ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Апелянт зазначає, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 12 років. Враховуючи суворість покарання, на думку апелянта, існує наявність ризиків, що ОСОБА_8 , може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, що підтверджується заявою потерпілого ОСОБА_10 та рапортами співробітників міліції. Крім того, зазначає, що підозрюваний своїми навмисними діями спричинив майнову шкоду потерпілому у сумі 1258897 грн. 50 коп., що є особливо великим розміром та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши суддю-доповідача; позицію прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити; пояснення підозрюваного та його захисника, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити без змін ухвалу слідчого судді; дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень; обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та на думку колегії суддів свідчить про необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Перевіривши доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді щодо можливості обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованим з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, оскільки жодних переконливих доказів, що підозрюваний ОСОБА_8 буде переховуватися від органів досудового слідства чи суду в клопотанні та матеріалах кримінального провадження не міститься.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що є недоведеними та необґрунтованими доводи прокурора, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам зазначеним в клопотанні та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Київського району м. Одеси ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.08.2015 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 погодженого з прокурором прокуратури Київського району м. Одеси ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього наступних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду
Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_17