Бродівський районний суд Львівської області
Справа № 439/513/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 жовтня 2015 року м. Броди
Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має неповнолітню дитину, засудженого 23.07.2009 року Бродівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі на 5 років 1 місяць та звільненого 27.08.2011 року Самбірським міським судом на підставі ст. 107 КК України умовно-достроково з не відбутим строком 2 роки 5 місяців 20 днів,
за ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України, -
ОСОБА_4 , будучи засудженим Бродівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі на 5 років 1 місяць і на підставі ст. 107 КК України звільненим умовно-достроково з не відбутим строком 2 роки 5 місяців 20 днів на шлях виправлення не став та скоїв нові кримінальні правопорушення.
Так, 1 січня 2014 року, близько 08.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у м. Броди на пл. Ринок, 1, діючи спільно із невстановленими слідством особами, керуючись хуліганськими спонуканнями, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи існуючими у суспільстві загальновизнаними правилами поведінки і моральності, діючи особливо зухвало, умисно почав наносити удари руками та ногами в різні ділянки тіла ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в результаті чого заподіяв ОСОБА_6 синець і забійну рану на чолі зліва, крововиливи на слизовій оболонці верхньої губи, які відносяться до легкого тілесного ушкодження; ОСОБА_7 одне садно на чолі, одне садно на правій щоці, крововиливи на слизовій оболонці верхньої губи, злам коронки 1-го лівого зуба, які відносяться до легкого тілесного ушкодження; ОСОБА_8 завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим за ч. 2 ст. 296 КК України. З його пояснень, отриманих під час судового слідства вбачається, що 01.01.2014 року близько 08-ої години мав місце конфлікт на площі Ринок у м. Броди Львівської області між ним та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Згідно висновку експерта № 2/2014 у гр. ОСОБА_7 під час судово-медичної експертизи було виявлено одне садно на чолі, одне садно на правій щоці, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи, злам коронки 1-го верхнього лівого зуба, які утворились від дії тупих предметів, могли бути спричинені 01.01.2014 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.
Згідно висновку експерта № 3/2014 у гр. ОСОБА_6 під час судово-медичної експертизи було виявлено синець і забійну рану на чолі зліва, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи, які утворились від дії тупих предметів, могли бути спричинені 01.01.2014 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, про час місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Потерпілий ОСОБА_8 подав суду заяву про відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 та розгляд справи у його відсутності (а.с. 19).
Отже, дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки останній вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.
Окрім того, органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачено хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом із застосуванням спеціально пристосованого предмету для нанесення тілесних ушкоджень, а саме, що він 01.01.2014 року близько 23-ої год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у АДРЕСА_2 підійшов до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які спілкувались між собою, керуючись хуліганськими спонуканнями, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи існуючими у суспільстві загальновизнаними правилами поведінки і моральності, діючи особливо зухвало, безпричинно, використовуючи пневматичний газобалонний пістолет моделі «МР-645 К» калібру 4,5 мм. скерував ствол пістолета у голову ОСОБА_13 та, двічі вистреливши вгору, умисно почав наносити удари ногами та руками по тулубу та голові ОСОБА_10 , в результаті чого заподіяв йому синець і садно на правій щоці, синець на обох повіках лівого ока і на спинці носу, крововилив в білковій оболонці лівого ока крововилив і забійну рану на слизовій оболонці нижньої губи, садно на носі, струс головного мозку, які, згідно висновку судово-медичної експертизи 4/2014 від 08.01.2014 року відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Проте, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду не здобуто доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
До такого висновку суд дійшов з врахуванням того, що:
- обвинувачений ОСОБА_4 не визнав себе винуватим за ч. 4 ст. 296 КК України. Він суду пояснив, що 1 січня 2014 року перебував в стані алкогольного сп`яніння у м. Броди Львівської області, була шарпанина між ним та ОСОБА_10 , він завдавав удари рукою ОСОБА_10 в голову, проте, зброї чи інших предметів для нанесення тілесних ушкоджень він не мав;
- потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що немає жодних претензій до ОСОБА_4 , перебуває з ним в добрих стосунках. Він не заперечує того, що 01.01.2014 року на площі Ринок у м. Броди між ОСОБА_4 та ним ( ОСОБА_10 ) виник конфлікт і ОСОБА_4 вдарив його в ніс рукою, а можливо і кулаком. Він не пам`ятає детально обставин справи, так як був дуже п`яний. Внаслідок удару ОСОБА_10 впав і порвав свою куртку. Проте, усі понесені витрати ОСОБА_4 йому відшкодував;
- допитаний судом свідок ОСОБА_13 повідомив, що 01.01.2014 року перебував у м. Броди в стані алкогольного сп`яніння, жодних хуліганських дій за участі ОСОБА_4 не пам`ятає;
- допитаний судом свідок ОСОБА_12 повідомив, що 01.01.2014 року він разом із своїми знайомими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 перебував у м. Броди і впродовж дня святкували Новий Рік, ввечері на площі Ринок у м. Броди був конфлікт, в ході якого між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відбулась шарпанина, проте, жодних тілесних ушкоджень на них він не бачив, зброї у них в руках не бачив, пострілів не чув;
- представлений суду прокурором висновок судово-медичної експертизи 4/2014 від 08.01.2014 року про те, що у ОСОБА_10 виявлено синець і садно на правій щоці, синець на обох повіках лівого ока і на спинці носу, крововилив в білковій оболонці лівого ока крововилив і забійну рану на слизовій оболонці нижньої губи, садна на носі, струс головного мозку, які утворились від дії тупих предметів, могли бути спричинені 01.01.2014 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, не може свідчити про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України;
- оглянутий в судовому засіданні пневматичний газобалонний пістолет моделі «МР-645» кал. 4,5 мм. № НОМЕР_1 не може бути доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296 КК України, так як в ході судового розгляду суду не надано доказів на підтвердження того, що саме цей пістолет був добровільно виданий ОСОБА_4 слідчому чи прокурору в ході досудового розслідування. Із змісту протоколу огляду предметів від 11.02.2014 року вбачається, що слідчим СВ Бродівського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_14 в присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 оглянуто предмет, схожий на пневматичний пістолет, проте, в протоколі відсутні відомості про те, що оглядався той саме той пістолет, що був добровільно виданий ОСОБА_4 , коли саме мала місце добровільна видача предмета, що оглядався. Окрім того, згідно висновку експерта від 14.02.2014 року № 5/200, наданого суду стороною обвинувачення, дослідження зброї проведене експертом на підставі постанови слідчого від 08.01.2014 року, в той час як суду представлено постанову слідчого про призначення балістичної експертизи від 11.02.2014 року у кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, де перед експертом було поставлене питання, чи являється пістолет вогнепальною зброєю, на що експерт повідомив у висновку, що досліджений пістолет вогнепальною зброєю не являється.
Інших доказів в ході судового розгляду на доведення винуватості ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296 КК України суду не представлено.
Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин справи покладається на прокурора.
Статтею 84 КПК України визначено, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановить наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
У кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Частина 4 ст. 94 цього ж Кодексу передбачає право суду обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які безпосередньо він сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Із змісту ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення чи встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, не встановлені достатні докази для доведення. В цьому випадку суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.
А тому наведене дає суду підстави для виправдання обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України за відсутністю в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, а саме, грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину - вчинив злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, позитивно характеризується по місцю проживання, вчинив новий злочин, будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання протягом невідбутої частини покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття у вчиненому.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів достатнім буде покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано інкримінований злочин.
Встановлено, що ОСОБА_4 засуджено 23.07.2009 року Бродівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі на 5 років 1 місяць та звільнено 27.08.2011 року Самбірським міським судом на підставі ст. 107 КК України умовно-достроково з не відбутим строком 2 роки 5 місяців 20 днів. Інкримінований злочин за ч. 2 ст. 296 КК України вчинено 01.01.2014 року, тобто протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Із змісту частини 4 цієї ж статті вбачається, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» на підставі того, що він має дитину, якій не виповнилося 18 років.
Згідно ч. 2 ст. 86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
19.04.2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році», відповідно до п. «в» ст. 1 якого звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжким або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
ОСОБА_4 на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» має доньку ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, виданого 19.06.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бродівського районного управління юстиції Львівської області.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості до набрання цим Законом чинності. Обставини, які можуть бути підставою для відмови у застосування амністії, передбачені ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» відсутні.
Тому суд вважає за можливе клопотання обвинуваченого задоволити на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за цим вироком.
Досліджений в ході судового провадження речовий доказ - пневматичний газобалонний пістолет моделі «МР-645К» кал. 4,5 мм. № НОМЕР_1 сучасного Російського виробництва слід знищити.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Проте, в ході судового розгляду суду не представлено жодного доказу на підтвердження процесуальних витрат.
Тому згідно ч. 4 ст. 202 КПК України ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Встановлено, що застава не була звернена в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі.
ОСОБА_4 виправдати за ч. 4 ст. 296 КК України за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бродівського районного суду Львівської області від 23.07.2009 року і за правилами ч. 4 ст. 71 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді застави залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Бродівський районний суд Львівської області.
Суддя ОСОБА_1