справа № 760/4171/15-к
провадження № 1-кп/760/448/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

та потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000540 від 21.01.2015 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України. -

в с т а н о в и в :
Відповідно до обвинувального акту від 24 лютого 2015 року під час досудового розслідування встановлено, що 05.08.2014 року між ФОП ОСОБА_6 в особі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір про надання послуг №05/08-04, відповідно до якого останній забов`язується надавати послуги зазначені в договорі, а саме: пошук клієнтів та рекомендації ім. послуг мобільного зв`язку за допомогою власних ідей, вмінь та навичок, кваліфіковане проведення консультацій фізичних та юридичних осіб потенційних клієнтів мобільного зв`язку, реалізація стартових пакетів та карток поповнення рахунку мобільних операторів.

Цього ж дня між ФОП ОСОБА_6 в особі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

21.08.2014 року працюючи у ФОП ОСОБА_6 в магазині за адресою: АДРЕСА_2 та являючись матеріально відповідальною особою у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на привласнення чужого майна, яке було йому ввірене.

З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на привласнення чужого майна, яке виразилось в протиправному заволодінні ОСОБА_4 грошовими коштами ФОП ОСОБА_5 та подальшому зверненні їх на свою користь, 31.08.2014 року в денну пору доби ОСОБА_4 перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: АДРЕСА_2 , реалізував товарно матеріальні цінності (стартові пакети та картки поповнення рахунків мобільних операторів), які останній отримав відповідно до накладної №ЕВ001286 від 31.08.2014 року про що здійснив відповідний запис у накладній та проставив у ній свій підпис. Після чого згідно до акту інвентаризації від 31.08.2014 року складеного інвентаризаційною комісією виручені за ТМЦ грошові кошти на загальну суму 1551, 35 грн., ОСОБА_4 привласнив та розпорядився ними на власний розсуд.

Після виявлення зникнення грошових коштів ФОП ОСОБА_5 ОСОБА_4 повернув ук касу грошові кошти на загальну суму 187, 35 грн.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було йому ввірене.

24 лютого 2015 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, працюючий фізичною особою підприємцем, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий, на підставі ст.55 КПК України являється потерпілим у кримінальному провадженні №0000540 від 21.01.2015 року з одного боку та підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, з іншого боку укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Згідно з вказаною угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.191 КК України в обсязі підозри.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Згідно з ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Так, злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком визнає права, визначені ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що перелічені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінальному кодексу України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 373,374,475 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
Затвердити угоду від 24 лютого 2015 року між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Києва, громадянином України, працюючим фізичною особою підприємцем, зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Києва, громадянином України, зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.191 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суду м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1