Справа № 160/352/13-к
Провадження № 1-кп/160/1/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2016 року смт. Локачі

Локачинський районний суд під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
представника потерпілого - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бермешів Локачинського району Волинської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з повною загальною середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, несудимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 , працюючи продавцем непродовольчих товарів в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що знаходиться в АДРЕСА_2 та належить підприємцю ОСОБА_5 , 19 січня 2013 року, реалізовуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, таємно викрала з каси продажу продовольчих товарів вищевказаного магазину гроші в сумі 250 грн., належні підприємцю ОСОБА_5 та отримані за реалізовані продавцями продовольчі товари, чим завдала потерпілому майнової шкоди на суму 250 грн.

Вона ж, повторно, 25 січня 2013 року, працюючи продавцем непродовольчих товарів в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що знаходиться в АДРЕСА_2 та належить підприємцю ОСОБА_5 , реалізовуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, таємно викрала з каси продажу продовольчих товарів вищевказаного магазину гроші в сумі 200 грн., належні підприємцю ОСОБА_5 та отримані за реалізовані продавцями продовольчі товари, чим завдала потерпілому майнової шкоди в розмірі 200 грн.

Крім цього, 26 січня 2013 року ОСОБА_7 , працюючи продавцем непродовольчих товарів в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що знаходиться в АДРЕСА_2 та належить підприємцю ОСОБА_5 , реалізовуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрала з каси продажу продовольчих товарів вищевказаного магазину гроші в сумі 700 грн., належні підприємцю ОСОБА_5 та отримані за реалізовані продавцями продовольчі товари, чим завдала потерпілому майнової шкоди на суму 700 грн.

Обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів визнала та пояснила, що дійсно за вказаних обставин місця та часу без дозволу підприємця ОСОБА_5 , з яким перебувала у трудових відносинах, тричі брала кошти з коробки біля каси продажу продовольчих товарів у розмірі 250 грн., 200 грн. та 700 грн., всього 1 150 грн., на особисті потреби у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. При цьому достовірно знала, що це чуже майно, свої дії мотивувала тим, що, починаючи з жовтня 2012 року, підприємець ОСОБА_5 не виплачував їй заробітну плату у зв`язку із виявленням недостачі грошових коштів в розмірі 6 000 грн. у відділі непродовольчих товарів, де вона працювала продавцем. Враховуючи зазначене, взяла з каси підприємця розмір своєї місячної заробітної плати, яку мала намір повернути в березні 2013 року. Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з неї 1 150 грн. завданої майнової шкоди визнала повністю.

Окрім визнання своєї вини обвинуваченою, її вина в інкримінованих їй злочинах підтверджується також показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Так, потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 працювала продавцем у магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що йому належить, на підставі трудового договору. Періодично в магазині проводились ревізії, в результаті яких постійно виявлялися недостачі грошових коштів, що негативно впливало на його підприємницьку діяльність. З метою виявлення причин таких недостач ним було встановлено в магазині камеру, якою зафіксовано факти крадіжок коштів з каси відділу продовольчих товарів обвинуваченою 19, 25 та 26 січня 2013 року на загальну суму 1 150 грн. Вказані кошти ОСОБА_7 не повернуто, просить стягнути з обвинуваченої майнову шкоду, завдану злочином, в розмірі 1 150 грн. Окрім того, зазначив, що заробітну плату працівникам, в тому числі ОСОБА_7 , він виплачував регулярно, заборгованості по заробітній платі не було, виявлені недостачі продавцями не відшкодовувалися. Після звільнення ОСОБА_7 із займаної посади недостач в магазині не має.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що обвинувачена ОСОБА_7 на момент здійснення крадіжок коштів у підприємця ОСОБА_5 , що були зафіксовані на відео, працювала продавцем у відділі непродовльчих товарів, де вона здійснює підприємницьку діяльність. Фактів недостач грошових коштів у даному відділі зафіксовано не було. Заробітна плата виплачувалась їй регулярно, заборгованості не було.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що під час ревізій, що проводились в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у відділі продовольчих товарів, де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_5 , неодноразово виявлялися недостачі грошових коштів. Продавці просили ОСОБА_5 поставити камеру з метою виявлення причин таких недостач, на що останній погодився, в результаті чого було виявлено, що ОСОБА_7 здійснює крадіжки грошових коштів - виручки, що була отримана від реалізації продовольчих товарів. При цьому обвинувачена мала доступ до даних коштів, адже перебувала в дружніх відносинах із продавцями продовольчого відділу, однак, дані кошти їй не ввірялися та вона не мала права розпорядження ними, адже виконувала обов`язки продавця непродовольчих товарів.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які працювали продавцями разом із обвинуваченою на час скоєння нею злочинів в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", дали аналогічні пояснення та вказали, що під час проведення ревізій в продовольчому відділі магазину неодноразово виявлялися недостачі грошових коштів. У зв`язку з цим вони просили підприємця ОСОБА_5 , якому належить вказаний магазин, встановити відеокамеру, що було зроблено та виявлено, що ОСОБА_7 здійснювала крадіжки коштів з каси їх відділу, при цьому працюючи у відділі продажу непродовольчих товарів. Оскільки продавці перебували із обвинуваченою в нормальних та дружніх відносинах, остання постійно приходила у їх відділ з різних побутових підстав та мала доступ до коштів з каси продажу продовольчих товарів, однак права розпорядження такими коштами не мала. Зазначили, що фактів відпрацювання продавцями виявлених недостач не було, заробітна плата виплачувалася їм підприємцем регулярно, про що вони розписувалися у відомості на виплату грошей. Після звільнення ОСОБА_7 із займаної посади недостачі в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_2 " не виявляються.

Факт того, що працівникам регулярно нараховувалася заробітна плата та вони розписувалися у відомостях про її отримання підтвердила також свідок ОСОБА_15 .

Із трудового договору № 8 від 11 червня 2010 року, укладеного між підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , вбачається, що остання зобов`язується виконувати обов`язки продавця непродовольчих товарів, а підприємець оплачувати працю працівника в розмірі 1 100 грн., а згідно із угодою про зміну (доповнення) до даного трудового договору від 1 липня 2011 року - в розмірі законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати (а.к.п. 274, 275).

Твердження обвинуваченої про те, що їй з жовтня 2012 року не виплачувалася заробітна плата, у зв`язку із відпрацюванням виявленої у відділі продажу непродовольчих товарів недостачі в розмірі 6 000 грн., а тому вона змушена була самостійно взяти кошти з каси в розмірі її місячної заробітної плати, не підтвердилося в ході судового розгляду будь-якими доказами. Свідок ОСОБА_8 зазначила, що недостач у відділі непродовольчих товарів, де вона здійснює підприємницьку діяльність і де працювала обвинувачена, не виявлялось. А із відомостей на виплату грошей за 2012 рік, досліджених в ході судового розгляду, що містяться в матеріалах кримінального провадження № 0000131 (а.к.п.144-150), вбачається про одержання ОСОБА_7 коштів від підприємця ОСОБА_5 , про що свідчать її підписи.

Показання свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що в січні 2013 року обвинувачена зверталась до нього з проханням позичити кошти в сумі 200 грн. у зв`язку із невиплатою їй заробітної плати, наявністю недостач у магазині, є фактично показаннями зі слів ОСОБА_7 , що не підтвердилися.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченої в таємному викраденні чужого майна з корисливих мотивів доведена повністю та її дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України.

Доведеною є також вина ОСОБА_7 в таємному викраденні чужого майна з корисливих мотивів, вчиненому повторно, тому її дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України.

Разом з тим, повторна кваліфікація дій обвинуваченої за ч.2 ст. 185 КК України є недоцільною, оскільки повторність є кваліфікуючою ознакою зазначеної частини статті та відповідно до ч.1 ст. 32 КК України нею визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує тяжкість вчинених нею злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій, суд не вбачає.

Враховуючи зазначене, а також те, що обвинувачена вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.к.п.278), за місцем проживання характеризується позитивно (а.к.п.280), на даний час не працевлаштована, має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.к.п.283, 284), завдані потерпілому збитки не відшкодувала, у вчиненому не розкаялася, суд дійшов висновку про неможливість застосування інших видів покарання, передбачених ч.1,2 ст. 185 КК України, та призначення ОСОБА_7 покарання, необхідного й достатнього для її виправлення та попередження нових злочинів у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч.1,2 ст. 185 КК України, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів у відповідності до ч.1 ст. 70 КК України. Разом з тим, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, а тому приходить до висновку про звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Як передбачено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Пунктом в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року, що набрав чинності 19 квітня 2014 року, передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Захисник обвинуваченої подав суду клопотання про звільнення ОСОБА_7 від покарання на підставі вищевказаного закону про амністію. Обвинувачена дала свою згоду на застосування до неї амністії.

Оскільки злочини, вчинені ОСОБА_7 , відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, не є триваючими або продовжуваними, вчинені у січні 2013 року, до набрання чинності Законом України Про амністію у 2014 році, обвинувачена має двох дітей, яким не виповнилося 18 років, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.к.п.283,284), не позбавлена батьківських прав, підстави, що виключають застосування до неї амністії, відсутні, наявне клопотання та згода обвинуваченої про застосування до неї амністії, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від призначеного судом покарання на підставі ст.ст. 85,86 КК України та п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року.

Суд задовольняє в повному обсязі вимоги потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченої майнової шкоди в розмірі 1 150 грн., оскільки вказаний розмір шкоди підтверджується доведеним в суді обвинуваченням.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ст.ст.100, 368, 370, 374 КПК України, на підставі ст.ст. 70, 75, 76, 85, 86 КК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України і призначити їй покарання:

за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в ці органи.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного їй вироком Локачинського районного суду Волинської області від 28 січня 2016 року покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 1 150 (одна тисяча сто п`ятдесят) грн. у відшкодування завданої майнової шкоди.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - домашній арешт.

Речові докази: цифровий носій - диск марки DVD+R 8х, що знаходиться у матеріалах кримінального провадження № 0000077, залишити в матеріалах вказаного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Локачинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку якщо його не скасовано після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1