Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4.,

суддів ОСОБА_5., ОСОБА_6.,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 травня 2015 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та на нього покладені обов'язки, передбачені п.п. 2, 3 ст. 76 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 24 червня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він наприкінці грудня 2014 року проник на подвір'я буд. АДРЕСА_1, звідки таємно викрав майно ОСОБА_2, а потім проник до зазначеного будинку, звідки також таємно викрав майно потерпілої, чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 4687 грн.

В період між 09 та 15, а також між 15 та 17 січня 2015 року ОСОБА_1, діючи повторно, проникав на подвір'я буд. АДРЕСА_1, звідки кожного разу таємно викрадав майно ОСОБА_2, а потім проникав до зазначеного будинку, звідки також таємно викрадав майно потерпілої, чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 1400 грн.

Крім того, ОСОБА_1, діючи повторно, в період між 03 та 05 лютого 2015 року, а також наступного дня після вчинення попереднього епізоду крадіжки, проникав до буд. АДРЕСА_2, звідки кожного разу таємно викрадав майно ОСОБА_3, чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 2100 грн.

У касаційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеності вини та кваліфікацію дій ОСОБА_1, посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок м'якості, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зокрема прокурор висловлює незгоду з призначенням ОСОБА_1 покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням, а ухвалу апеляційного суду, якою апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, вважає необґрунтованою.

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, призначаючи покарання ОСОБА_1, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, особу винного, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність за скоєне, думку потерпілих, які вважали можливим його виправлення та перевиховання в умовах, не пов'язаних з ізоляцією від суспільства, обставини, що пом'якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_1 покарання в межах санкції частини статті за якою його визнано винним із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Апеляційний суд переглянув дану кримінальну справу та виніс мотивовану ухвалу, якою визнав покарання, призначене ОСОБА_1 вироком суду першої інстанції із застосуванням положень ст. 75 КК України таким, що в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65-67 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, доводи апеляційної скарги прокурора, в тому числі й ті, на які прокурор посилається в касаційній скарзі, належним чином перевірялись апеляційним судом та були мотивовано відхилені.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування оскаржуваного судового рішення не встановлено.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ ___________________

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6