АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/281/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 309 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні № 0006736 стосовно обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в

м. Хмельницький, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року

ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та їй призначене покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Як встановив суд у вироку, ОСОБА_8 16 вересня 2014 року, приблизно о 19 год.

30 хв., перебуваючи по пр. Науки в м. Києві, у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно без мети збуту придбала психотропну речовину амфетамін, загальною масою амфетаміну в перерахунку на суху речовину 0,290 г і 0,251 г, яку незаконно зберігала при собі та в салоні автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 , без мети збуту.

Докази у кримінальному провадженні досліджені відповідно до вимог ч. 3

ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_8 у його вчиненні, правильність юридичної кваліфікації її дій, а також вид та розмір покарання, просить змінити вирок суду першої інстанції та включити до переліку обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 рецидив злочинів.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, зокрема, положення ст.ст. 34, 67 КК України, оскільки не врахував, що ОСОБА_8 , маючи непогашену судимість за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року за ч. 1 ст. 302 КК України, вчинила нове кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України, що утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив, а тому безпідставно не визнав обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , рецидив злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про обставини, які обтяжують покарання, і такі обставини згідно зі ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, при тому, що обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора.

Положеннями ст. 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 67 КК України суд має право, залежно від характеру вчиненого злочину, не визнати будь-яку із зазначених у частині першій цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у пунктах 2, 6, 7, 9, 10, 12, такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку. При цьому, рецидив злочинів, як обставина, яка обтяжує покарання, передбачений у п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в обвинувальному акті не було зазначено про наявність у ОСОБА_8 рецидиву злочинів, як обставини, що обтяжує її покарання, обвинувачення в суді щодо ОСОБА_8 також не змінювалось, а тому суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, й не послався у вироку на обставину, яка його обтяжує, - рецидив злочинів, але, окрім ступеню тяжкості злочину, обставин, які пом`якшують покарання, врахував і особу винної, зокрема те, що вона раніше судима.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність і за відсутності інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості вироку суду відносно ОСОБА_8 , в задоволенні апеляційної скарги відмовляє.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9