Справа № 136/1389/15-к

В И Р О К
іменем України

"18" листопада 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду у м. Липовець

кримінальне провадження №0000208 від 22 липня 2015 року та № 0000296 від 22.10.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берестівка Липовецького р-ну Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого: 17.06.2015 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ст.. 395 КК України

За участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення:
прокурора ОСОБА_4
з боку захисту :
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2015 року, біля 15.00 год. ОСОБА_3 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), прийшов до нежилого домогосподарства ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , де, зірвавши з дверей за допомогою монтировки навісний замок, таємно зайшов до підсобного приміщення та викрав звідти шість металевих арматурних прутів діаметром 12 мм кожен, вартість яких згідно довідки виданої ФОП ОСОБА_6 від 30.07.2015 року становить 12 грн. за 1 шт.. Також ОСОБА_3 , розібравши частину паркану, викрав з нього 20 оцинкованих листів металу розміром 2,5x1,25 м кожен, вартість яких згідно довідки виданої ФОП ОСОБА_6 від 30.07.2015 року становить 138 грн. за 1 шт.. Крім того, ОСОБА_3 забрав з-під навісу поряд з парканом 8 профільних труб розміром 1,5x1,5 см кожна, вартість яких згідно довідки виданої ФОП ОСОБА_6 від 30.07.2015 року становить 1 грн. 50 коп. за 1 шт., після чого розпорядився ними на власний розсуд, здавши їх на металобрухт та завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2844 грн.
Крім цього ОСОБА_3 , 23.06.2015 року, Липовецьким районним судом. Вінницької області, було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік, та встановлено наступні обмеження:
1) заборонити вихід з будинку , що розташований в АДРЕСА_1 з 22 години 00 хвилин до 6 години 00 хвилин наступного дня.
2) заборонити відвідувати кафе та інші заклади торгівлі, де продаються 'спиртні напої на розлив з метою їх вживання.
3) заборонити виїзд за територію Липовецького району Вінницької області без дозволу керівництва Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області.
4) з`являтись на реєстрацію кожну першу суботу місяця в Липовецький РВ УМВС України у Вінницькій області до начальника СДІМ, а в разі його відсутності до чергового частини по Липовецькому РВ УМВС в період з 09 години 00 хвилин до 11 години 00 хвилин.
21.07.2015 року ОСОБА_3 було відповідним чином письмово ознайомлено з вказаними обмеженнями перебування під адміністративним наглядом, однак в період часу з 15.10.2015 року по 22.10.2015 року без дозволу керівництва Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області без поважних на те причин, умисно залишив своє постійне місце проживання з метою злісного ухилення від встановлених законом обмежень, та в подальшому на. протязі семи днів проживав, переховуючись від працівників міліції, у занедбаних будинках та на берегах річок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, факт та обставини злочинів підтвердив та пояснив, що дійсно вчинив дану крадіжку , не подумавши про наслідки. А щодо ст. 395 КК України пояснив, що після вчинення крадіжки втік, в тому числі і від працівників міліції. Просив не карати суворо, врахувати, що він визнав свою вину, розкаюється в скоєному.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому встановлено, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючо ознакою- крадіжка, вчинена повторно, та поєднана з проникненням в інше приміщення, а також за ст. 395 КК України, як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд, у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, відноситься до тяжких злочинів, а санкція даної статті передбачає лише позбавлення волі. Злочин, передбачений ст. 395 КК України - відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений раніше судимий , зазначені кримінальні правопорушення вчинив в період іспитового строку, призначеного йому вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.06.2015 року, яким він був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України, на 3 роки позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням , з іспитовим строком на 2 роки
Обтяжуючою покарання обвинуваченого обставиною, згідно ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів . .
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що як особа, ОСОБА_3 , представляє підвищену суспільну небезпеку для суспільства, а тому його виправлення та перевиховання можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину .

За місцем проживання обвинувачений характеризується з посередньої сторони. На обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, , суд вважає можливим засудити ОСОБА_3 , до покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч3 ст.185 КК України, та арешту в межах санкції ст.395 КК України, із застосуванням ст.70 КК України призначення покарання за сукупністю злочинів , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. А при застосуванні положень ст. 71 КК України ( призначення покарання за сукупністю вироків), використати принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.. . При цьому, в силу ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, яка становить 3 роки позбавлення волі.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Під час досудового розслідування обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 2844 грн, що становить вартість викраденого майна. Позов визнаний обвинуваченим, обґрунтований та такий , що підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України,

СУД

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3( трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст.395 КК України та призначити йому покарання у виді 2( двох) місяців арешту .

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_3 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 3(трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.. 71 КК України, ОСОБА_3 до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.06.2015 року, та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку у виконання та його затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді особистого зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, в сумі 2844 грн.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд. Після закінчення цього строку, вирок набирає законної сили, якщо не буде подано апеляційної скарги на вирок суду.

Копію вироку вручити обвинуваченому і прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, надіслати копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1