АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/9647/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/122/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строку
тримання під вартою (ст.199 КПК України)
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2016 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
з секретарем - ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 22 січня 2016 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 .
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 22 січня 2016 року задоволено клопотання слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 ; строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено в межах строку досудового розслідування до 26 лютого 2016 року.
З таким рішенням слідчого судді не погодився захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 22 січня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби - з 19 год. до 07 год. за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов*язків, передбачених п.п.1,2 ч.5 ст.194 КПК України. Автор апеляційної скарги вважає недоведеними обставини, яким слідчий обґрунтовує необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою. Посилаючись на фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.186 КК України, апелянт не погоджується із кваліфікацією дій підозрюваного ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України; вважає, що докази, якими слідчий обґрунтовує підозру, здобуті з порушенням вимог КПК України, а обставини кримінального правопорушення спотворені, а тому підозра ОСОБА_7 за ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України є необґрунтованою. Зокрема, вказує на те, що ОСОБА_7 не перебував у стані алкогольного сп*яніння; потерпілий ОСОБА_11 не падав від ударів ОСОБА_7 , оскільки удари йому наносив інший підозрюваний ОСОБА_12 . Окрім того, адвокат ОСОБА_6 ставить під сумнів існування ризиків у кримінальному провадженні та вказує на неврахування слідчим суддею обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: наявність у підозрюваного постійного місця проживання та роботи, перебування на його утриманні матері та бабусі. Апелянт посилається на відсутність доказів, якими орган досудового розслідування обґрунтовує наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування та потребують його продовження. Захисник вказує недотримання слідчим строку звернення до слідчого судді із клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою. Зазначені обставини у сукупності, на думку апелянта, свідчать про наявність підстав для скасування ухвали слідчого судді та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав:
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів не повинен перевищувати дванадцяти місяців.
Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України; наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися; недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м*яких запобіжних заходів. Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали від 27 листопада 2015 року, слідчий посилається на необхідність отримання та долучення до матеріалів кримінального провадження висновків судово-медичної та судово-товарознавчої експертиз; відкриття та надання доступу сторонам до матеріалів досудового розслідування; складення обвинувального акту (а.с.25-26).
При розгляді клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою слідчим суддею врахована сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень; доведеність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися, а також наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, що виправдовує подальше перебування підозрюваного під вартою.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.ст.196,199 КПК України (а.с.51-53), з чим погоджується і апеляційний суд.
Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_14 про необґрунтоване застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неспроможними, оскільки саме такий запобіжний захід був застосований до ОСОБА_7 ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 27 листопада 2015 року, яка ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року залишена без зміни, а тому підстав для сумнівів у законності застосування саме такого запобіжного заходу не виникає. Обставини щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, досліджувались судом при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу; оцінка їм надана судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, що набрали законної сили. Посилання ж на інші нові обставини, які б свідчили про те, що заявлені ризики зменшились та не виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, апеляційна скарга не містить.
Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні та наведені в оскаржуваній ухвалі, свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, в тому числі й визначення остаточної кваліфікації кримінального правопорушення, як на те посилається апелянт, підлягають з`ясуванню під час досудового розслідування та в процесі судового розгляду справи. Колегія суддів вважає, що фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_7 тяжкого та середньої тяжкості умисних кримінальних правопорушень проти власності та громадського порядку, вчинених у співучасті з іншими особами, свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, кількості доведених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, даними про особу ОСОБА_7 , який власної сім*ї та утриманців не має, офіційно не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв*язків, спростовує доводи апелянта про недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та про необґрунтоване продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 . Окрім того, слід зазначити, що запобігання встановленого судом ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема можливості незаконного впливу на іншого підозрюваного, взагалі не можна забезпечити шляхом застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як про те просить захисник, оскільки за місцем постійного проживання ОСОБА_7 мешкає разом зі своїм рідним братом ОСОБА_15 , який теж є підозрюваним у цьому ж кримінальному провадженні та до останнього застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Посилання захисника на наявність у ОСОБА_7 родини (матері та бабусі), постійного місця роботи та навчання, перебування близьких родичів на утриманні підозрюваного жодними доказами у судовому провадженні не підтверджено та не надані такі докази і адвокатом ОСОБА_14 в стадії апеляційного розгляду.
Окрім того, доводи апеляційної скарги захисника є взаємовиключними, оскільки адвокат ОСОБА_14 , стверджуючи про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просить застосувати до підозрюваного більш м*який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Порушення слідчим строку звернення з клопотанням про продовження строку досудового розслідування є незначним (клопотання подано 22 січня 2016 року а.с.24, тобто за 3 дні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою) та не є самостійною підставою для відмови у його задоволенні, або скасування ухвали слідчого судді в апеляційному порядку, оскільки ч.4 ст.199 КПК України зобов*язує слідчого суддю розглянути таке клопотання до закінчення строку дії попередньої ухвали.
Прокурором доведена наявність обставин, які об*єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою підозрюваного. Саме враховуючи такі обставини, прокурором було прийняте рішення про продовження строку досудового розслідування до 3х місяців, що вбачається із постанови від 20 січня 2016 року (а.с.22-23).
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , а доводи апеляційної скарги захисника правильності цього висновку не спростовують. Підстав для скасування ухвали слідчого судді від 22 січня 2016 року апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.404,405, ч.3 ст.407,418,419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 22 січня 2016 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 до 26 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :