Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

13 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
та засудженої ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженої ОСОБА_12 та її захисника адвоката ОСОБА_10 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 08 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 08 травня 2015 року,

ОСОБА_12 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Жмеринка Вінницької області, раніше не судиму, заміжню, маючу на утриманні малолітнього сина, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України та засуджено до покарання:
за ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

за ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, суд визначив ОСОБА_12 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності.
Цим же вироком суд задовольнив цивільні позови потерпілих та стягнув з ОСОБА_12 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, кошти в сумі: на користь ОСОБА_8 311888.00 грн.; ОСОБА_9 487207.00 грн.; ОСОБА_6 564100.00 грн.; ОСОБА_13 345250.00 грн.; ОСОБА_14 201092.00 грн.; ОСОБА_15 159852.00 грн.; ОСОБА_7 80090.00 грн.
Цивільні позови ОСОБА_16 та ОСОБА_17 суд залишив без розгляду.
Крім цього, судом вирішено питання щодо судових витрат, а також речових доказів по справі.
Судом ОСОБА_12 визнано винною у тому, що вона будучи зареєстрованою з 11.08.2005 року, як фізична особа підприємець, в період з 14.02.2008 року по кінець 2009 року, в різні часи, орендувала частину приміщення дитячого магазину, розташованого на території дитячого ринку по вул. Малишка, 3 в м. Києві, та офісне приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, вул. А.Антонова, 5, створювала в цих приміщеннях робочу атмосферу дійсно працюючого підприємства у сфері продажу дитячих колясок, та в цей час, обманюючи та зловживаючи довірою, отримувала від громадян, з числа своїх знайомих, грошові кошти нібито на проведення закупівлі оптових партій товару, а саме дитячих колясок іноземних виробників, у Польщі та Російській Федерації з метою їх подальшої реалізації на території України, обіцяючи громадянам повернення грошових коштів з великими відсотками і повідомляючи при цьому невірну інформацію щодо закупівлі товару та можливості його реалізації на території України із значними прибутками у вказаній сфері діяльності.
При цьому, створюючи уявлення реально діючого підприємства, ОСОБА_12 привозила до м. Києва на реалізацію невеликі партії дитячих колясок, які демонструвала громадянам, від яких отримувала грошові кошти.
Крім цього, ОСОБА_12 використовувала особливі довірливі стосунки, що виникали внаслідок особистого знайомства, дружніх звязків, рекомендацій інших осіб і з цією метою та метою подальшого обману, для «завойовування» довіри з боку громадян, отримувала в борг невеликі суми грошей на короткий термін, які повертала із значними відсотками в обумовлений термін, а після цього, увійшовши в довіру, отримувала від громадян великі суми грошових коштів, які в подальшому вже не повертала.
Таким чином, на протязі часу з 14.02.2008 року по кінець 2009 року ОСОБА_12 , маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, не маючи наміру та можливості виконувати свої зобовязання, діючи з корисливих спонукань та всупереч інтересів громадян, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, укладала усні та письмові договори позики грошових коштів з громадянами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , отримувала від них грошові кошти нібито на закупку оптових партій дитячих колясок іноземного виробництва в Польщі та Російській Федерації, обіцяючи великий дохід від продажу товару, а в подальшому зобовязання по договорах не виконувала, а гроші, отримані від громадян, використовувала на власні потреби, чим завдала останнім матеріальну шкоду.

Крім того, під вигаданим приводом лікування своєї дитини заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 , які в подальшому також використала на власні потреби, завдавши останньому матеріальну шкоду.
Так, ОСОБА_12 , в період часу з 14.02.2008 року по 25.09.2009 року, маючи на меті заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, ввівши в оману щодо своїх намірів ОСОБА_8 , повідомивши останньому неправдиві відомості щодо свого бізнесу та можливості отримання великих відсотків, не маючи наміру та можливості виконувати свої зобовязання, заволоділа грошовими коштами останнього за наступних обставин.
14.02.2008 року, в денний час, знаходячись на парковці ресторану швидкого харчування «Макдональдс», що розташований на Севастопольській площі, 1 в м. Києві, ОСОБА_12 , уклала договір грошової позики від 14.02.2008 року з ОСОБА_8 і на підставі цього отримала від нього грошові кошти в сумі 100000.00 грн., про що написала розписку від 14.02.2008 року.
23.04.2009 року, в денний час, на тому самому місці, ОСОБА_12 уклала договір грошової позики від 23.04.2009 року з ОСОБА_8 і на підставі цього отримала від нього грошові кошти в сумі 14000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 23.04.2009 р. становить 107800.00 грн., про що написала розписку від 23.04.2009 року.
25.09.2009 року, в денний час, на тому самому місці, ОСОБА_12 уклала договір грошової позики від 25.09.2009 року з ОСОБА_8 і на підставі цього отримала від нього грошові кошти в сумі 13000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 25.09.2009 р. становить 104088.00 грн., про що написала розписку від 25.09.2009 року.
Після цього, ОСОБА_12 зобовязання по договорам від 14.02.2008 р., 23.04.2009 р. та 25.09.2009 р. не виконала, грошові кошти, отримані від ОСОБА_8 використала на власні потреби, чим завдала йому матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на суму 311888.00 грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Крім цього, ОСОБА_12 приблизно з 03.10.2008 року по 03.07.2009 року, маючи на меті повторно заволодіти чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, зловживаючи довірою та ввівши в оману щодо своїх намірів ОСОБА_9 , повідомивши останній неправдиві відомості щодо свого бізнесу та можливості отримання великих відсотків у майбутньому від спільного бізнесу, не маючи наміру та можливості виконувати свої зобовязання, повторно заволоділа грошовими коштами останньої за наступних обставин.
Приблизно 03.10.2008 року, в денний час, знаходячись по проспекту Перемоги в районі станції метро «Нивки» в м. Києві, ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 46000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.10.2008 р. становить 224006.00 грн.
Приблизно 29.10.2008 р., в денний час, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 38000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 29.10.2008 р. становить 209000.00 грн.
Приблизно 11.06.2009 р., в денний час, знаходячись на території Центрального залізничного вокзалу «Київ-Пасажирський» в м. Києві, ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1100.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 11.06.2009 р. становить 8371.00 грн.
Приблизно 03.07.2009 р., в денний час, знаходячись по проспекту Перемоги в м. Києві, в районі станції метро «КПІ», ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.07.2009 р. становить 7638.00 грн.
Приблизно 03.07.2009 р., в денний час, знаходячись на Центральному залізничному вокзалі «Київ-Пасажирський» в м. Києві, ОСОБА_12 , отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 5000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.07.2009 р. становить 38192.00 грн.

В подальшому, ОСОБА_12 , не маючи наміру та можливості виконувати свої зобовязання та повертати ОСОБА_9 вказані суми грошей, з метою подальшого зловживання довірою потерпілої, власноручно написала розписку від 13.08.2009 р. про отримання від ОСОБА_9 грошових коштів в сумі 104160.00 доларів США.

Після цього ОСОБА_12 зобовязання по розписці від 13.08.2009 р. та усним угодам з ОСОБА_9 не виконала, грошові кошти, отримані від ОСОБА_9 , використала на власні потреби, чим завдала останній матеріальної шкоди в особливо великих розмірах на загальну суму 91100.00 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 487207.00 грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Крім цього, ОСОБА_12 , в період часу з 20 травня по 28 вересня 2009 року, маючи на меті повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, ввівши в оману щодо своїх намірів ОСОБА_6 , повідомивши останньому неправдиві відомості щодо свого бізнесу та можливості отримання великих відсотків, не маючи наміру та можливості отримання великих відсотків, не маючи наміру та можливості виконувати свої зобовязання, повторно заволоділа грошовими коштами ОСОБА_6 за наступних обставин.
20.05.2009 року, в денний час, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 15000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 20.05.2009 року становить 114312.00 грн.
21.05.2009 року, у невстановлений час, у невстановленому місці, ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 5000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21.05.2009 року становить 38080.50 грн.
23.05.2009 року, у невстановлений час, знаходячись неподалік будинку № 103 по проспекту Перемоги в м. Києві, ОСОБА_12 , отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 10000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 23.05.2009 року становить 76161.00 грн.
28.08.2009 року, в денний час, знаходячись по вул. Курській, 7 в м. Києві, в приміщенні кафе «Грузинський дім», ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 16000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.08.2009 року становить 127824.00 грн.
28.08.2009 року, у вечірній час, знаходячись біля кафе «Грузинський дім» по вул. Курській, 7 в м. Києві, ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 10000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.08.2009 року становить 79890.00 грн.
29.08.2009 року, приблизно о 17 год., знаходячись біля гіпермаркету «Метро» по вул. Великій Кільцевій, 1-В в м. Києві, ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 7000.00 євро, що згідно курсу НБУ станом на 29.08.2009 року становить 79793.00 грн.
19.09.2009 року, у невстановлений час, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 2000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 19.09.2009 року становить 16013.00 грн.
28.09.2009 року, приблизно о 20 год. 30 хв., знаходячись біля станції метро «Дарниця» в м. Києві, ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1400.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.09.2009 року становить 11209.52 грн.
28.09.2009 року, приблизно о 22 годині, знаходячись неподалік будинку № 103 по проспекту Перемоги в м. Києві, ОСОБА_12 , отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 2600.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.09.2009 року становить 20817.68 грн.

При цьому ОСОБА_12 , не маючи наміру та можливості виконувати свої зобовязання та повертати ОСОБА_6 вказані суми грошей, з метою подальшого обману потерпілого, власноручно написала розписку від 28.08.2009 року щодо отримання від ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 140000.00 доларів США та підписала аналогічний договір позики від 28.08.2009 року.

Після цього ОСОБА_12 зобовязання по договору позики від 28.08.2009 року, розписці від 28.08.2009 року та усним договорам з ОСОБА_6 не виконала, грошові кошти, отримані від ОСОБА_6 використала на власні потреби, чим завдала останньому матеріальної шкоди в особливо великих розмірах на суму 62000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочинів становить 484307.70 грн. та 7000.00 євро, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочинів становить 79793.00 грн., а всього на загальну суму 564.100,70 грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Крім цього, ОСОБА_12 , в період часу, приблизно з 01 липня по 02 серпня 2009р., маючи на меті повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, ввівши в оману щодо своїх намірів ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , повідомивши останнім неправдиві відомості щодо свого бізнесу та можливості отримання великих відсотків, не маючи наміру та можливості виконувати свої зобовязання, повторно заволоділа грошовими коштами останніх за наступних обставин.

Приблизно 01.07.2009 року, у вечірній час, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_18 та ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 20000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.07.2009 року становить 152800.00 грн.
Приблизно 02.08.2009 року, вранці, знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_18 та ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 25000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 31.07.2009 року становить 192450.00 грн.
Після цього ОСОБА_12 зобовязання по усним договорам із ОСОБА_18 та ОСОБА_13 від 01.07.2009 року та 02.08.2009 року не виконала, грошові кошти, отримані від ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , використала на власні потреби, чим завдала останнім матеріальної шкоди в особливо великих розмірах на суму 45000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочинів становить 345250.00 грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Крім цього, ОСОБА_12 , в період часу з 17 вересня по 28 вересня 2009р., маючи на меті повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, ввівши в оману щодо своїх намірів ОСОБА_14 , повідомивши останньому неправдиві відомості щодо свого бізнесу та можливості отримання великих відсотків, не маючи наміру та можливості виконувати свої зобовязання, повторно заволоділа грошовими коштами ОСОБА_14 за наступних обставан.
17.09.2009 року, в денний час, знаходячись по вул. А.Антонова, 5 в м. Києві, ОСОБА_12 , отримала від ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 3000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.09.2009 року становить 24012.00 грн. та 2000 євро, що згідно курсу НБУ станом на цей же день становить 23480.00 грн., а взагалі на загальну суму 47492.00 грн.
18.09.2009 року, в денний час, знаходячись по вул. А.Антонова, 5 в м. Києві, ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 10000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.09.2009 року становить 80042.00 грн.
28.09.2009 року, в денний час, знаходячись на Михайлівській площі в м. Києві, ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 10000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.09.2009 р. становить 80068.00 грн. та 2000 євро, що згідно курсу НБУ станом на цей же день становить 23490.00 грн., а всього на загальну суму 103558.00 грн.
При цьому ОСОБА_12 , не маючи наміру та можливості виконувати свої зобовязання та повертати ОСОБА_14 вказані суми грошових коштів, з метою подальшого обману потерпілого, власноручно заповнила бланк розписки від 17.09.2009 року щодо отримання від ОСОБА_14 грошових коштів в сумі 3000.00 доларів США та 2000.00 євро та бланк розписки від 18.09.2009 року щодо отримання від ОСОБА_14 грошових коштів в сумі 10000.00 доларів США.

Після цього ОСОБА_12 зобовязання по розпискам від 17 та 18.09.2009 р. та усним договорам з ОСОБА_14 не виконала, грошові кошти, отримані від ОСОБА_14 , використала на власні потреби, чим завдала останньому матеріальної шкоди в особливо великих розмірах на суму 23000.00 доларів США та 4000.00 євро, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 231092.00 грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Крім цього, ОСОБА_12 приблизно 05.06.2009 року, приблизно о 19 год. 00 хв., знаходячись біля ресторану швидкого харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований на Севастопольській площі, 1 в м. Києві, маючи на меті повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, ввівши в оману щодо своїх намірів ОСОБА_15 , повідомивши останньому неправдиві відомості щодо свого бізнесу та можливості отримання високих відсотків, не маючи наміру та можливості виконувати свої зобовязання, усно уклала договір грошової позики і на підставі цього ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 21000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 05.06.2009 року становить 159852.00 грн.
У подальшому ОСОБА_12 , не маючи наміру та можливості виконувати свої зобовязання та повертати ОСОБА_15 вказану суму грошей, з метою подальшого обману потерпілого, власноручно написала розписку від 13.11.2009 року щодо отримання від ОСОБА_15 грошових коштів в сумі 21000.00 доларів США.

Після цього ОСОБА_12 зобовязання по розписці від 13.11.2009 року та усному договору з ОСОБА_15 не виконала, грошові кошти, отримані від ОСОБА_15 , використала на власні потреби, чим завдала останньому матеріальної шкоди у великих розмірах на суму 21000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 159852.00 грн., що в двісті пятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Крім цього, ОСОБА_12 на початку жовтня 2009 року, у невстановлений час, знаходячись в м. Києві, маючи на меті повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, ввівши в оману щодо своїх намірів ОСОБА_7 , в телефонній розмові повідомивши останньому неправдиві відомості щодо необхідності лікування своєї дитини, не маючи наміру та можливості виконувати свої зобовязання, усно уклала договір грошової позики і на підставі цього, 04 жовтня 2009 року, в нічний час через провідника потягу № 90 «Москва-Київ» на території Центрального залізничного вокзалу в м. Києві, отримала від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 10000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 02.10.2009 року становить 80090.00 грн.

Після цього ОСОБА_12 зобовязання по усному договору з ОСОБА_7 не виконала, грошові кошти, отримані від ОСОБА_7 , використала на власні потреби, чим завдала останньому матеріальної шкоди у великих розмірах на суму 10000.00 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 80090.00 грн., що в двісті пятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засуджена ОСОБА_12 та її захисник оскаржили вирок в апеляційному порядку.
При цьому прокурор у своїй апеляції просить вирок суду щодо ОСОБА_12 скасувати, а кримінальну справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд в іншому складі суддів.
В обґрунтування свого прохання прокурор посилається на те, що висновки суду першої інстанції щодо виключення із обвинувачення епізодів шахрайських дій ОСОБА_12 відносно потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки протягом всього досудового та судового слідства вказані потерпілі давали чіткі, послідовні та детальні показання щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_12 шахрайських дій відносно них (т. 2, а.с. 51-58, 88-94; т. 7, а.с. 134-136, 77-78).
Крім того, факт передачі ОСОБА_12 грошових коштів потерпілою ОСОБА_16 підтвердила потерпіла ОСОБА_9 (т. 7, а.с. 160).
Засуджена ОСОБА_12 , з урахуванням письмових доповнень до поданої апеляції та уточнень до неї, внесених під час її розгляду, так само як і її захисник адвокат ОСОБА_10 в апеляції, поданій в інтересах засудженої, просять вирок суду щодо ОСОБА_12 скасувати, а кримінальну справу закрити, з зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину.
При цьому, в своїх апеляціях засуджена та її захисник зазначають про те, що вирок суду першої інстанції є необґрунтованим і незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи.
Невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на думку засудженої та її захисника, полягає в тому, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні; при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності.
Зокрема, як вважають засуджена та її захисник, суд першої інстанції безпідставно посилався у вироку на договори позики та розписки ОСОБА_12 про отримання коштів від ОСОБА_8 , як на докази її вини, оскільки зазначені документи, з урахуванням положень відповідних норм ЦК України, а також показань потерпілого, як під час досудового слідства, так і в суді, є очевидним підтвердженням факту цивільно-правових стосунків між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .
Аналізуючи показання в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 , яка підтвердила факт своєї участі у спільній підприємницькій діяльності з ОСОБА_12 , апелянти вважають, що між потерпілою та ОСОБА_12 також склалися цивільно-правові відносини, а тому суд неправильно застосував кримінальний закон, що відобразилося на його висновках, наведених у вироку.
По епізодам отримання коштів від ОСОБА_6 , судом були досліджені матеріали кримінальної справи за обвинуваченням останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 355 КК України, в яких мається оригінал розписки, яка була ним написана власноручно, в якій зазначено, що він отримав від ОСОБА_12 гроші в сумі 140000.00 доларів США і з цього приводу не має до неї претензій.
Незаконність або протиправність цієї розписки ОСОБА_6 в установленому законом порядку не оспорював, будь-яке рішення з цього приводу відсутнє, а тому вона підтверджує той факт, що ОСОБА_12 будь-яких боргових зобов`язань перед ОСОБА_6 не має.
По епізодам отримання коштів від подружжя ОСОБА_19 , крім показань потерпілих під час досудового слідства, у справі відсутні будь-які докази того, що вона, ОСОБА_12 , отримувала від них грошові кошти. Крім того, як зазначається в апеляції засудженої, беручи в борг гроші від подружжя ОСОБА_19 , вона не мала умислу на їх привласнення та добровільно віддала їм ці кошти. За таких обставин суд неправильно розцінив її дії як шахрайські.
По епізодам заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 , крім показань останнього, суду не було надано будь-яких інших доказів, які б підтверджували обвинувачення та спростовували наявність цивільно-правових зобов`язань.
Проаналізувавши обставини взаємовідносин між ОСОБА_12 і потерпілим ОСОБА_20 , засуджена та її захисник у своїх апеляціях звертають увагу на те, що в діях ОСОБА_12 за цим епізодом взагалі відсутній склад інкримінованого їй злочину, оскільки у необхідності надати кошти потерпілого ОСОБА_20 переконувала не ОСОБА_12 , а його теща ОСОБА_9 , яка і отримала ці кошти.
Визнаючи факт отримання від потерпілого ОСОБА_7 коштів у сумі 10 тисяч доларів США на лікування сина, засуджена та її захисник у своїх апеляціях вказують на те, що ОСОБА_7 ніякої вигоди від ОСОБА_12 отримати не сподівався, а тому дії останньої не можуть розглядатися як шахрайство.
Окрім того, ОСОБА_7 , так само як і потерпілий ОСОБА_6 , був обвинуваченим у кримінальній справі за ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 355 КК України, за результатами розгляду якої його також було амністовано, а відтак цим рішенням по справі встановлено факт існування між ОСОБА_12 і потерпілим ОСОБА_7 цивільно-правових відносин.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та заперечував проти задоволення апеляцій засудженої та її захисника; пояснення засудженої та її захисників, які, кожен окремо, підтримали апеляції один одного та заперечували проти задоволення апеляції прокурора; пояснення потерпілих, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення поданих апеляцій та просили залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово засудженої, перевіривши матеріали справи та доводи поданих апеляцій, колегія суддів вважає, що жодна з цих апеляцій не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_12 у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно та в особливо великих розмірах (по епізодам щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , родини Сюсарів та ОСОБА_14 ), тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а також у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно та у великих розмірах (по епізодам щодо ОСОБА_15 та ОСОБА_7 ), тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за обставин наведених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким дана належна правова оцінка.
Незважаючи на те, що ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечувала свою вину в інкримінованих злочинах по всім епізодам пред`явленого їй обвинувачення, вина останньої у заволодінні шляхом обману та зловживання довірою чужим майном, а саме грошовими коштами потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в особливо великих розмірах, а також грошовими коштами потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , у великих розмірах, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, на які суд послався у своєму вироку та яким надав відповідну правову оцінку.

Зокрема, на підтвердження встановлених суспільно небезпечних діянь, вини особи, яка вчинила ці діяння та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції послався у вироку на наступні докази: показання допитаних в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 ; оголошені в судовому засіданні показання потерпілих ОСОБА_18 і ОСОБА_13 , а також свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ; показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_24 .

Крім показань зазначених осіб, вина ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих їй згідно вироку злочинів, підтверджується також письмовими та іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а саме: договорами грошової позики від 14.02.2008 р., 23.04.2009 р. та 25.09.2009 р., укладеними між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 ; розписками останньої, за цими ж датами, про отримання нею від потерпілого грошових коштів відповідно у сумі 100 тисяч грн., 14 та 13 тисяч доларів США, які були вилучені у потерпілого ОСОБА_8 згідно протоколу виїмки від 18.06.2012 року; розпискою ОСОБА_12 від 13.08.2009 р. про отримання нею грошових коштів від потерпілої ОСОБА_9 в сумі 104160.00 доларів США, яка була вилучена у потерпілої ОСОБА_9 згідно протоколу виїмки від 30.05.2012 року; розписками ОСОБА_12 від 17 та 18.09.2009 р. про отримання нею грошових коштів від потерпілого ОСОБА_14 відповідно у сумі 3 тисяч доларів США і 2 тисяч євро та 10 тисяч доларів США, які були вилучені у останнього згідно протоколу виїмки від 29.05.2012 року; розпискою ОСОБА_12 від 13.11.2009 р. про отримання нею грошових коштів в сумі 21 тисяча доларів США від потерпілого ОСОБА_15 , яка була вилучена у останнього згідно протоколу виїмки від 14.06.2012 року; висновками почеркознавчих експертиз № 436 від 14.06.2012 року та № 492 від 21.06.2012 року, якими підтверджено факт підписання відповідних договорів та написання вилучених у потерпілих розписок ОСОБА_12 ; протоколом огляду місця події від 20.01.2011 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_6 був вилучений мобільний телефон, в пам`яті якого містяться СМС-повідомлення його переписки із ОСОБА_12 щодо повернення йому грошових коштів; записами в блокноті ОСОБА_25 , який був вилучений та оглянутий згідно протоколу від 30.04.2010 р., в якому зазначаються суми боргових зобов`язань Забаштанської з її підписами, які вона підтвердила в судовому засіданні.

Той факт, що бізнес ОСОБА_12 в період інкримінованих їй злочинів, не був настільки прибутковим, щоб вона мала можливість брати на себе будь-які грошові зобов`язання на значні суми коштів та повертати їх з великими відсотками, підтверджується наступними доказами, які суд навів у своєму вироку.

Так, в декларації про прибутки за 2008 рік, яка подавалася ОСОБА_12 до ДПІ Святошинського району м. Києва зазначено про відсутність будь-яких доходів за цей рік, а за 2009 2010 роки вона взагалі не подавала декларації про доходи.

Згідно інформації отриманої від Державної прикордонної служби України на підставі листа № 0.253-6659/0/15-10 від 17.06.2010 року ОСОБА_12 в період 2008 2009 років державний кордон України не перетинала.

Відповідно до завірених копій документів, які надані Львівською митницею Державної митної служби України за № 37/30-5306 від 27.04.2010 року, останній раз митне оформлення вантажу на митному посту «Краковець» на ім`я ОСОБА_12 здійснювалось у листопаді та грудні 2007 року.

Ретельно дослідивши та проаналізувавши всі зібрані по справі докази в їх взаємозв`язку, суд першої інстанції аргументовано визнав неспроможними твердження ОСОБА_12 про те, що між нею та потерпілими були цивільно-правові відносини і що вона виконала всі боргові зобов`язання перед ними, за виключенням ОСОБА_7 , оскільки вони повністю спростовуються тими доказами, які суд поклав в основу вироку.

Зокрема, посилання в апеляції ОСОБА_12 та її захисника на те, що засуджена не має будь-яких боргових зобов`язань перед ОСОБА_6 , оскільки судом першої інстанції були досліджені матеріали кримінальної справи за обвинуваченням останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 355 КК України, в яких мається оригінал його розписки, в якій зазначено, що він отримав від ОСОБА_12 гроші в сумі 140000.00 доларів США і з цього приводу не має до неї претензій, не можуть служити підставою для визнання вироку в цій частині незаконним з огляду на те, що у вироку наведене належне обґрунтування того, чому суд не взяв до уваги зазначену розписку, яку, згідно показань потерпілого ОСОБА_25 в суді, він написав під тиском з боку оперативних працівників міліції, і що при написанні цієї розписки реальних коштів він від ОСОБА_12 не отримував. Крім того, сама ОСОБА_12 в судовому засіданні не заперечувала того факту, що при написанні потерпілим ОСОБА_25 згаданої розписки, кошти вона йому не передавала.
З урахуванням зазначених обставин сам по собі факт наявності розписки, законність отримання якої не була предметом оспорювання у встановленому законом порядку, не може служити безспірним доказом як існування цивільно-правових відносин, так і підтвердженням відсутності боргових зобов`язань, якщо при цьому не були дотримані вимоги закону щодо порядку укладання цивільно-правових угод.
Обґрунтованими слід визнати і інші висновки суду першої інстанції, якими він спростовує доводи засудженої ОСОБА_12 щодо відсутності в її діях ознак шахрайства та будь-яких боргових зобов`язань перед потерпілими, в тому числі про те, що вона не заволодівала грошовими коштами потерпілого ОСОБА_15 , оскільки отримувала їх не від нього, а від його тещі ОСОБА_9 та їй і повертала, враховуючи те, що суд не мав підстав не довіряти показанням потерпілих та іншим доказам, які наведені у вироку.
Відповідно до статті 190 КК України шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Обман як спосіб шахрайства полягає в повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі винній особі майна або права на нього, а шахрайство, вчинене шляхом зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри потерпілого з тією ж метою. Зокрема, як шахрайство, вчинене шляхом зловживання довірою, слід розглядати укладення договорів кредиту, позики тощо без наміру повернути отримані кошти чи повернути борг.

Вчинення цього злочину повторно або у великих чи в особливо великих розмірах, є кваліфікованими видами шахрайства і в залежності від останніх кваліфікуючих ознак, дії винної особи кваліфікуються відповідно за ч. 3 та ч. 4 ст. 190 КК України.

Як встановлено у цій справі, ОСОБА_12 , будучи фізичною особою підприємцем, в період з 14.02.2008 року по кінець 2009 року, в різні часи, отримувала від громадян, з числа своїх знайомих, застосовуючи обман та зловживаючи довірою, грошові кошти зокрема нібито для закупівлі оптових партій товару, а саме дитячих колясок іноземних виробників, з метою їх подальшої реалізації на території України, повідомляючи при цьому невірну інформацію, як щодо закупівлі товару, так і можливостей його реалізації на території України із значними прибутками, а також обіцяючи цим громадянам повернення грошових коштів з великими відсотками, не повідомляючи про свої справжні наміри та дійсні обставини.

При цьому, використовуючи особливі довірливі стосунки, що виникали внаслідок особистого знайомства, дружніх звязків, рекомендацій інших осіб, ОСОБА_12 , з метою викликання довіри та подальшого обману, отримувала спочатку в борг невеликі суми грошей на короткий термін, які своєчасно повертала із значними відсотками, а після цього, увійшовши в довіру, отримувала від громадян великі суми грошових коштів, які в подальшому вже не повертала.

Отже, як визнав встановленим суд першої інстанції, ОСОБА_12 , спонукаючи потерпілих до передачі їй коштів, створила видимість активної підприємницької діяльності, яка нібито приносить значні прибутки, повідомляла їм неправдиву інформацію щодо масштабності та успішності її бізнесу, ввела їх в оману та не маючи наміру і можливості виконувати свої зобов`язання, заволоділа чужим майном, а саме грошовими коштами потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , шляхом зловживання довірою, а потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_18 і ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , шляхом обману, в особливо великих розмірах.
Крім цього, шляхом обману, ОСОБА_12 заволоділа чужим майном, а саме грошовими коштами потерпілих ОСОБА_15 і ОСОБА_7 в крупних розмірах.

Наведені обставини поведінки засудженої, поєднані з приховуванням певних фактів та повідомленням потерпілим, які їй довіряли, неправдивих відомостей, а у випадку з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , поєднані зі зловживанням їх довірою, свідчать про те, що вони істотно вплинули на рішення потерпілих добровільно передати свої кошти ОСОБА_12 , а тому висновок суду першої інстанції про те, що остання заволоділа коштами потерпілих внаслідок обману та зловживання довірою, є обґрунтованим.

Це стосується і висновку суду щодо наявності у справі достатніх фактичних даних, які підтверджують умисел засудженої на заволодіння чужим майном шляхом обману або зловживання довірою.

Всі покладені в основу обвинувального вироку фактичні дані, які були встановлені показаннями потерпілих, свідків, висновками експертів, речовими доказами, протоколами слідчих дій та іншими документами, в силу ст. 65 КПК України, є доказами в кримінальній справі.

Порушень визначеного процесуальним законом порядку збирання та подання доказів, на підставі яких суд, у визначеному законом порядку, встановив наявність, а по окремим епізодам відсутність суспільно небезпечних діянь, винність засудженої, яка вчинила ці діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів під час перевірки вироку суду першої інстанції не встановила.

З огляду на викладене, будь-яких сумнівів щодо об`єктивності оцінки доказів, покладених в основу вироку, а також щодо дотримання судом приписів ст. 67 КПК України (1960 року), у колегії суддів не має.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 323, 333-335 КПК України (1960 року), у тому числі щодо наведених у ньому підстав для визнання частини обвинувачення, зокрема по епізодам щодо ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , необґрунтованою.

Таким чином, за встановлених судом фактичних обставин справи діяння засудженої правильно кваліфіковані відповідно за частинами 4 і 3 ст. 190 КК України, а доводи апеляцій захисника та засудженої ОСОБА_12 щодо відсутності в діях останньої складу цього злочину та наявності підстав для закриття провадження у справі слід визнати безпідставними.

Безпідставними слід також визнати і доводи апеляції прокурора щодо незаконності вироку суду в частині виключення із обвинувачення ОСОБА_12 епізодів, пов`язаних із заволодінням нею, шляхом обману, грошовими коштами потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , оскільки, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, прокурор не навів переконливих аргументів на підтвердження того, що мотивуючи своє рішення про визнання частини обвинувачення необґрунтованим, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Між тим, як обґрунтовано зазначено у вироку суду, крім показань вказаних вище потерпілих, будь-яких інших доказів, які б підтверджували обвинувачення ОСОБА_12 по вказаним епізодам, суду надано не було, а судом вони не встановлені.

Призначаючи засудженій ОСОБА_12 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, особу винної, а саме те, що вона раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, зареєстрована підприємцем, однак підприємницьку діяльність не вела, має на утриманні малолітнього сина, який є інвалідом.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_12 , судом не встановлені.

Також суд врахував думку потерпілих, які наполягали на суворому покаранні та невідшкодовану підсудною матеріальну шкоду, яка була спричинена потерпілим її злочинними діями, її відношення до вчиненого та конкретні обставини, за яких були вчинені ці злочини.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_12 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, суд першої інстанції не знайшов достатніх підстав для призначення ОСОБА_12 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Заявлені по справі цивільні позови вирішені судом у відповідності до вимог закону, виходячи із доведеності підстав та розміру позовних вимог, у тому числі по тим епізодам обвинувачення, які не знайшли свого підтвердження при вирішенні даної кримінальної справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду постановлений щодо ОСОБА_12 є законним та обґрунтованим, а тому його слід залишити без зміни, а апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженої та її захисника без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366, 377 КПК України 1960 року та п. 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва, -

у х в а л и л а:

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 08 травня 2015 року щодо ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженої ОСОБА_12 та її захисника без задоволення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11/796/208/2015

Категорія: ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_26

Доповідач - суддя ОСОБА_1