Справа № 1-180/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2010 р.

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючої судді: Літвінової Л.Ф., при секретарі Чупіковій В.А., з участю прокурора Яцури А.В., захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова кримінальну справу по обвинуваченню: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, неодруженого, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, на обліку у КМДД не стоїть, раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Неповнолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за попередньою змовою з малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, 13 жовтня 2010 року біля 21.00 годин, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, рухаючись по вул. Богдана Хмельницького в с. Словянка Межівського району Дніпропетровської області, маючи єдиний умисел, направлений на скоєння хуліганства, шляхом вільного доступу увійшли на територію двору домоволодіння ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, розташованого по вул. Богдана Хмельницького, 39 с. Словянка Межівського району Дніпропетровської області і виражаючи явну неповагу до суспільства, безпричинно, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок і загальноприйняті норми моралі, проявляючи у своїй поведінці особливу зухвалість, умисно руками почали кидати каміння по вікнах житлового будинку ОСОБА_4, в результаті чого умисно пошкодили розбили скло на двох вікнах будинку, заподіявши потерпілому матеріальну шкоді на суму 200 гривень. Почувши звук битого скла, ОСОБА_4 вийшов з будівлі житлового будинку на вулицю і почав робити ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зауваження про припинення хуліганський дій. На словесні зауваження ОСОБА_4 про припинення хуліганських дій ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не реагували і проявляючи у своїй поведінці особливу зухвалість і винятковий цинізм, умисно продовжували кидати каміння в сторону будинку ОСОБА_4, кинувши кожен по три каменя і при останньому кидку потрапивши каменем ОСОБА_4 в область лобу голови, хто саме потрапив каменем в область лобу голови ОСОБА_4 в ході проведення досудового та судового слідства встановити не видалося можливим. Після чого, перелякавшись втекли з двору, припинивши таким чином хуліганські дії, які тривали не менше 20 хвилин. В результаті хуліганських дій ОСОБА_2 і ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_4 були заподіяні тілесні пошкодження у вигляді синця шкіряного покрову лобу зліва, які згідно висновку СМЕ № 288 від 06.11.2010 року могли утворитися від дії або при ударі об тупий твердий предмет (предмети) в період, вказаний потерпілим, тобто 13.10.2010 року і за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень.

Неповнолітній підсудний ОСОБА_2 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю і суду пояснив, що 13 жовтня 2010 року біля 20.00 годин він разом зі своїм товаришем ОСОБА_3 прийшли в кафе-бар «Престиж» в с. Словянка, де придбали 2 л. пива і сухарики. Барменом того вечора працювала ОСОБА_5, яка і продала пиво, при цьому вона не запитувала, скільки їм років. Придбане пиво вони розпили за будівлею кафе-бару «Престиж». Потім направились по вул. Богдана Хмельницького с. Словянка додому. Проходячи повз домоволодіння ОСОБА_4, вирішили подратувати останнього, так як знали, що він живе один. Шляхом вільного доступу підійшли до будівлі будинку і руками почали стукати у вікна. На стук ніхто не відреагував, після чого вони почали кидати каміння у вікна будинку, в результаті чого скло вікон розбивалось і падало на землю. Скло вони били в коридорі житлового будинку. В цей момент на вулицю вийшов ОСОБА_4 і почав кричати, щоб вони перестали кидати каміння, але вони на його зауваження не реагували і продовжували кидати каміння. Через декілька секунд ОСОБА_4 айкнув, взявся за голову і побіг у будинок. Перелякавшись, що розбили ОСОБА_4 голову, вони втекли з двору домоволодіння останнього. Вийшовши з двору домоволодіння останнього вони направились по вул. Богдана Хмельницького повз домоволодіння ОСОБА_6 Він запропонував ОСОБА_3 проникнути в домоволодіння останнього, щоб подивитись на автомобіль. На його пропозицію останній погодився. Підійшовши до хвіртки воріт, побачили, що вона не зачинена і зайшли у двір домоволодіння. Через вікно будинку він заглянув всередину приміщення і побачив, що ОСОБА_6 спить на дивані в спальні. Після чого, вони переконавшись в тому, що їх ніхто не бачить, через незачинені двері будинку проникли в приміщення житлового будинку, де почали шукати ключі від гаража і від автомобіля. Знаходячись у зальній кімнаті, на шафі він побачив ключі від автомобіля і взяв їх з собою. ОСОБА_3 у цей момент знаходився у прихожій кімнаті будинку, що він там робив, він не бачив. Потім вони направились в приміщення літньої кухні, де побачили, що двері не замкнені, а в замку стирчить звязка ключів. Після чого вони увійшли в будівлю літньої кухні і почали шукати гроші. В одній із тумб кухні вони знайшли свічки, які підпалили і присвічували ними собі в кухні та інших приміщеннях домоволодіння. В тумбочці з правого боку від входу він знайшов гроші в сумі 8 гривень 40 копійок, які він поклав собі у кишеню куртки. Підійшовши до холодильника, в пакет поклали ковбасу, сир і якісь цукерки. Взявши пакет з продуктами з собою, вийшли з кухні і направились до гаража. Відчинивши двері ключем, проникли всередину, де побачили моторолер темно-зеленого кольору і спробували його завести, щоб покататись, але завести його у них не виходило. Умислу викрасти моторолер у них не було. Залишивши моторолер у спокої, вони пішли в другий гараж. Він спробував відчинити двері гаража ключем, але це у нього не виходило, так як двері були зачинені зсередини на металевий гачок. Після чого він запропонував вибити скло у вікні і відчинити двері гаража зсередини. ОСОБА_3 на його пропозицію погодився і рукою розбив скло. Коли скло розбилося, то вони побачили, що у вікні стоїть решітка. Він знову підійшов до воріт гаража і смикнувши двері з усієї сили, відчинив ворота. В гаражі він побачив автомобіль марки ВАЗ 2108, червоного кольору. Підійшовши до автомобіля, відчинили двері автомобіля і сіли в салон машини. Тільки він вставив ключ в замок запалення, як побачив, що у будинку загорілося світло і у дворі домоволодіння він почув голос господаря домоволодіння. Перелякавшись, що їх можуть побачити, вони втекли. Цілі викрасти автомобіль у них не було, просто він хотів спробувати завести машину. Про те, що ОСОБА_3 викрав гроші з кишені штанів ОСОБА_6, які лежали в прихожій кімнаті будинку, він вперше дізнався від співробітників міліції. В скоєному щиросердно кається.

Неповнолітній правопорушник ОСОБА_3 суду пояснив, що 13 жовтня 2010 року біля 19.30 годин він разом зі своїм товаришем ОСОБА_2 знаходились в центрі с. Словянка, де в кафе-барі «Престиж» придбали 2 л. пива і сухарики. Пиво продала бармен ОСОБА_5, при цьому вона не запитувала, скільки їм років. Придбане пиво вони розпили за будівлею кафе-бару «Престиж». Потім направились по вул. Богдана Хмельницького с. Словянка додому. Проходячи повз домоволодіння ОСОБА_4, вирішили подратувати останнього, так як знали, що він живе один. Шляхом вільного доступу підійшли до будівлі будинку і руками почали стукати у вікна. На стук ніхто не відреагував, після чого вони почали кидати каміння у вікна будинку, в результаті чого скло вікон розбивалось і падало на землю. Скло вони били в коридорі житлового будинку. В цей момент на вулицю вийшов ОСОБА_4 і почав кричати, щоб вони перестали кидати каміння, але вони на його зауваження не реагували і продовжували кидати каміння. Через декілька секунд ОСОБА_4 айкнув, взявся за голову і побіг у будинок. Перелякавшись, що розбили ОСОБА_4 голову, вони втекли з двору домоволодіння останнього. Вийшовши з двору домоволодіння останнього вони направились по вул. Богдана Хмельницького повз домоволодіння ОСОБА_6 ОСОБА_2 запропонував йому проникнути в домоволодіння останнього, щоб подивитись на автомобіль. Він погодився. Підійшовши до хвіртки воріт, побачили, що вона не зачинена і зайшли у двір домоволодіння. Через вікно будинку ОСОБА_2 заглянув всередину приміщення і сказав, що ОСОБА_6 спить на дивані в спальні. Після чого, вони переконавшись в тому, що їх ніхто не бачить, через незачинені двері будинку проникли в приміщення житлового будинку, де почали шукати гроші і ключі від гаража, в якому стоїть автомобіль. В прихожій кімнаті будинку на кріслі він побачив чоловічі штани і почав лазити по кишенях штанів. В одній кишені знайшов гроші в сумі 77 гривень і якусь квитанцію. Викрадені гроші заховав у кишеню куртки. Про те, що викрав гроші, ОСОБА_2 не говорив. Потім у зальній кімнаті будинку, на одній з полиць шафи ОСОБА_2 знайшов ключі від автомобіля. Взявши ключі, вони направились в приміщення літньої кухні, де побачили, що двері не замкнені, а в замку стирчить звязка ключів. Після чого вони увійшли в будівлю літньої кухні, де в одній з шаф знайшли свічки, які підпалили і присвічували ними. В тумбочці з правого боку від входу ОСОБА_2 знайшов гроші в сумі 8 гривень 40 копійок, які поклав собі у кишеню куртки. Підійшовши до холодильника, ОСОБА_2 запропонував викрасти з холодильника продукти харчування: ковбасу і сир, а він у свою чергу запропонував викрасти цукерки. Склавши вказані продукти в пакет, вийшли з кухні і продовжуючи світити свічками, направились в приміщення гаража, розташованого між будинком і літньою кухнею, подумавши, що автомобіль там. Увійшовши в приміщення гаража, побачили моторолер темно-зеленого кольору і спробували його завести, щоб покататись, але завести його у них не виходило. Умислу викрасти моторолер у них не було. Потім вони пішли в інший гараж. Підійшовши до воріт, спробували відчинити двері гаража ключем, але це у них не виходило, так як двері були зачинені зсередини. Після чого ОСОБА_2 запропонував вибити скло у вікні і відчинити двері гаража зсередини. Він рукою розбив скло. Коли скло розбилося, то вони побачили, що у вікні стоїть решітка. ОСОБА_2 знову підійшов до воріт гаража і смикнувши двері з усієї сили, відчинив ворота. В гаражі він побачив автомобіль марки ВАЗ, червоного кольору. Двері автомобіля були незачинені і вони сіли всередину автомобіля. ОСОБА_2 сів на водійське сидіння, а він на пасажирське. Потім ОСОБА_2 вставив ключ в замок запалення автомобіля і в цей момент вони почули, що у дворі домоволодіння розмовляє ОСОБА_6 і кинувши автомобіль, почали тікати з гаража домоволодіння. Після чого направились додому до ОСОБА_2. Свічки, якими присвічували в домоволодінні ОСОБА_6, викинули по дорозі. Гроші в сумі 77 гривень, викрадені з будинку останнього, він витратив на придбання пива, чіпсів, печива та інших продуктів харчування. Пакет з продуктами харчування, який викрали з холодильника кухні ОСОБА_6, залишили біля гаража, коли тікали додому. В скоєному щиросердно кається.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 13 жовтня 2010 року біля 21.00 годин він знаходився у спальній кімнаті свого домоволодіння і дивився телевізор. В цей момент він почув який-то стук у вікна. Одразу ж за стуком прослідував звук битого скла, який доносився з коридору житлового будинку. Він направився туди і побачив, що зі сторони вулиці хтось кидає каміння у вікна його будинку і розбиває скло. Він запалив світло і відчинивши вхідні двері, вийшов на поріг. У дворі свого домоволодіння він побачив двох хлопців невисокого зросту, як потім дізнався це були ОСОБА_2 і ОСОБА_3. Він почав робити хлопцям зауваження, щоб вони припинили хуліганити і покинули його домоволодіння. Хлопці не відкликалися і йому нічого не говорили, лише продовжували кидати каміння по вікнах його житлового будинку, розбивши скло у вікні зальної кімнати будинку. В цей момент один з кинутих каменів потрапив йому в область лівої сторони лобу. Хто саме кинув камінь, він не бачив. Від отриманого удару у нього потекла кров. Перелякавшись, він взявся за голову і увійшов у приміщення житлового будинку, де почав витирати кров. Через декілька хвилин знову вийшов на поріг свого будинку. Хлопці вже стояли за двором домоволодіння. У них він запитав, що він їм зробив і навіщо вони кидають каміння у вікна його будинку. Хлопці нічого не відповіли і втекли від його домоволодіння. Більше хлопці не приходили. В лікарню за медичною допомогою він не звертався. Претензій матеріального і морального характеру до хлопців не має. На суворому покаранні не наполягає.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що проживає один. 13 жовтня 2010 року ввечері він зачинив двері двох своїх гаражів і направився у будівлю літньої кухні, де повечеряв і біля 21.00 годин пішов у житловий будинок. При цьому вхідні двері кухні на замок не зачиняв. Звязку ключів залишив у замку кухні. Ввійшовши у приміщення житлового будинку, двері будинку також не зачиняв, так як збирався ще виходити на вулицю. Знаходячись у будинку, взяв квитанцію на оплату за електроенергію і гроші в сумі 184 гривні, щоб сплатити рахунок по квитанції і поклав у кишеню своїх штанів, так як вранці хотів віддати квитанцію і гроші своєму брату ОСОБА_7 Після чого роздягся у прихожій кімнаті будинку, поклавши свої штани з грошима в кишені на крісло, а сам направився в спальню, де приліг на диван, дивився телевізор і заснув. Прокинувся через пів години. Вийшовши у прихожу кімнату, побачив на підлозі квитанцію про сплату за електроенергію і сильно здивувався. Потім звернув увагу, що по всіх кімнатах будинку розкидані речі. Він включив світло і почав роздивлятися, що зникло з його домоволодіння і побачив, що з шафи, яка стояла у зальній кімнаті, зникли ключі від автомобіля. Він взяв телефон і зателефонував своєму братові ОСОБА_7, пояснивши, що в його домоволодінні хтось лазив і попросив його прийти до нього. Через 10 хвилин прийшов його брат і вони вдвох направились до гаража, щоб подивитись, чи на місці автомобіль. Підійшовши до гаража він побачив, що ворота відчинені і вибите скло на вікні. Увійшовши у приміщення, він побачив, що його автомобіль марки ВАЗ 2108 червоного кольору стоїть на місці. В автомобілі були лише відчинені двері і ключі стирчали в замку запалення. Зачинивши ворота, він разом з братом, направився оглядати інші приміщення домоволодіння. Також біля приміщення гаража він побачив поліетиленовий пакет з продуктами харчування. Потім вони направились до другого гаража, де він побачив, що його моторолер стоїть не на своєму місці, іншої будь-якої пропажі він не побачив. При повному огляді свого домоволодіння він знайшов лише пропажу грошей в сумі 184 гривні з кишені його штанів, які лежали в прихожій кімнаті будинку. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не має. На суворому покаранні не наполягає.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що проживає разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_9, якого виховує один. Про те, що його син разом з ОСОБА_3 13 жовтня 2010 року скоїли хуліганство у відношенні ОСОБА_4 та крадіжку з домоволодіння ОСОБА_6 він дізнався від працівників міліції.

Вина підсудного, крім його особистого повного визнання вини, підтверджується іншими матеріалами кримінальної справи, оголошеними в судовому засіданні: актом судово-медичного обстеження № 268 від 19.10.2010 року (л.с.18); протоколом огляду домоволодіння ОСОБА_4 (л.с.19); протоколом огляду домоволодіння ОСОБА_6 (л.с.23-24); протоколами відтворення обстановки і обставин події (л.с.87-88, 91-92, 95-96, 103-104); таблицями ілюстрацій до протоколів відтворення обстановки і обставин події (л.с.89-90, 93-94, 97-102, 105-108); висновком судово-медичного обстеження № 288 від 06.11.2010 року (л.с.124).

Оцінивши вище перераховані докази в їх сукупності, суд вважає вину підсудного ОСОБА_2 встановленою в обємі, вказаному в описовій частині цього вироку.

Злочинні дії підсудного ОСОБА_2 слід юридично кваліфікувати за ч.2 ст. 296 КК України за ознаками хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, яка виразилася в нанесенні тілесних пошкоджень потерпілому ОСОБА_4

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання і приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_2: неповнолітній, скоєно ним злочин середньої тяжкості, щиро кається в скоєному, за місцем проживання характеризується негативно, скоєно злочин в стані алкогольного спяніння, групою неповнолітніх, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, прийнята судом до уваги позиція потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які на суворому покаранні не наполягають, вважає за можливе призначити покарання з приміненням ст. ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

П Р И С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України і призначити покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі.

У відповідності до ст. ст. 104, 75 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком на один рік.

У відповідності до п. п.1, 2, 3, 4 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 обовязки: публічно через районну газету «Червона зірка» попросити вибачення у потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_6; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої іспекції; повідомляти кримінальновиконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично зявлятися для реєстрації в кримінальновиконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Строк оскарження вироку суду до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд 15 днів з моменту його оголошення.

Суддя Л.Ф. Літвінова