Провадження №11 кп/792/542/15
Справа 674/436/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1 ,
Категорія:ч.2 ст.382 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000005 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та прокурора, який приймав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 липня 2015 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Червоноград Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого директором ТОВ „Центр інноваційно-будівельних технологій м.Київ, місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено за ч.2 ст.382 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права обіймати посади, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 1 рік.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосувався.

Цивільний позов не пред`являвся.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Як установлено судом першої інстанції з березня 2013 року, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, директором ТОВ „Центр інноваційно-будівельних технологій, який призначений на підставі рішення загальних зборів учасників товариства та наказу №33-к від 04 жовтня 2010 року, достовірно знаючи, умисно, не виконуючи постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 червня 2011 року, яка набрала законної сили 24 січня 2012 року і, будучи письмово попередженим про кримінальну відповідальність за невиконання вказаної постанови суду, ігнорував встановлену судом тимчасову заборону здійснення господарської діяльності ТОВ „Центр інноваційно-будівельних технологій м.Київ з виробництва теплоізоляційних плит з екструдованого пінополістиролу в орендованому приміщенні, розташованому на території ВАТ „Дунаєвецьке підприємство „Сільгосптехніка м.Дунаївці Хмельницької області до отримання висновку державної екологічної експертизи про введення в експлуатацію цеху з виробництва вказаної продукції та продовжував господарську діяльність товариства з метою отримання прибутку.

Захисник ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі, як убачається з її змісту, просить вирок місцевого суду скасувати, провадження закрити. Посилається на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставин кримінального провадження, при цьому вказуючи, що:

- ОСОБА_7 не був письмово попереджений та ознайомлений про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду. Те, що про таку відповідальність попереджався лише представник ОСОБА_9 , підтвердив свідок ОСОБА_10 ;

- дізнавшись від представника про існування відкритого виконавчого провадження по виконанню Постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 червня 2011 року, ОСОБА_7 розпорядився роботу цеху припинити, що вказує на відсутність умислу на невиконання рішення суду;

- ОСОБА_7 засуджено за умисне невиконання вже виконаного судового рішення, оскільки виконавче провадження з примусового виконання постанови було закінчено 12 березня 2013 року;

- поза увагою суду залишено висновок Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Хмельницькій області №22/22.12.09-055, відповідно до якого проектна документація оцінена позитивно, та відсутність нормативних вимог для обов`язкового отримання позитивного висновку екологічної експертизи про введення вказаного об`єкту в експлуатацію, оскільки це не передбачено ні законом України „Про екологічну експертизу, ні постановою Кабінету Міністрів України.

- суд вийшов за межі обвинувачення, вказуючи про припинення господарської діяльності товариства, оскільки окружний суд лише тимчасово заборонив його діяльність посилаючись на приписи норм Закону України „Про охорону атмосферного повітря, так як вони регулюють питання необхідності отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря і не можуть бути підставою для зобов`язання юридичної особи отримати позитивний висновок екологічної експертизи про введення в експлуатацію цеху.

Прокурор, в поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи кваліфікації дій та доведеності вини, просить вирок місцевого суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, ухвалити новий, яким визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі, строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, строком на 3 роки. Посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зокрема вказує, що судом не в повній мірі враховано суспільну небезпеку, ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, та те, що обвинувачений, який неодноразово віддавав вказівки здійснювати виробничу діяльність з метою отримання прибутку, вину не визнає.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, прокурора на підтримку поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Відповідно до п. 9 ч. З ст. 129 Конституції України основними принципами судочинства є, в тому числі, обов`язковість рішень суду.
Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Так, диспозицією ч.2 статті 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання службовою особою вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
За змістом цього закону невиконання судового рішення є бездіяльністю, яка означає незастосування службовою особою, передбачених законом і цим судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо на цю службову особу покладено обов`язок і вона має реальну можливість виконати цей судовий акт. При цьому невиконання може мати і характер ухилення, коли службова особа відкрито не відмовляється від виконання судового рішення, однак докладає певних зусиль, які фактично унеможливлюють це виконання.
Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_7 у невиконанні судового рішення, за викладених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на доказах, одержаних у встановленому законом порядку, досліджених у судових засіданнях, належно оцінених судом, і вони є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги захисту про відсутність у матеріалах кримінального провадження належних доказів на підтвердження інкримінованого ОСОБА_7 обвинувачення, оскільки ті, на які посилається суд у вироку, не підтверджують його винуватості, та що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними.

Ці заперечення проти звинувачення детально розглядались судом та спростовані наступними доказами.

З перевірених у судовому засіданні показань обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він вину за ч.2 ст. 382 КК України не визнає, посилається на відсутність умислу на невиконання постанови суду. ОСОБА_9 , який діяв по дорученню ТОВ „Центр інноваційно-будівельних технологій, під час вчинення виконавчих дій, довів йому попередження державного виконавця про кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення, тому він зразу ж дав вказівку зупинити виробництво теплоізоляційних плит з екструдованого пінополістиролу в орендованому приміщенні, розташованому на території ВАТ „Дунаєвецьке підприємство „Сільгосптехніка в м.Дунаївці, обладнання було демонтовано. Виробництво цеху відновили в квітні 2014 року, а до того проводили налагоджувальні роботи. Найманні працівники виходили на роботу, заробітна плата їм нараховувалась. Судове рішення було виконано ще в березні 2013 року і виконавче провадження було закінчено.
Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання ОСОБА_7 про відсутність у нього умислу на невиконання судового рішення, та що таке було виконане, оскільки такі його твердження суперечать сукупності об`єктивних, досліджених в судовому засіданні доказів, покладених судом в основу доведеності вини обвинуваченого, які узгоджуються між собою, а саме: даними протоколів огляду місця події, огляду, обшуку, показаннями свідків.
Так, з постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 червня 2011 року, ухваленої за позовом прокурора Дунаєвецького району Хмельницької області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Хмельницькій області до ТОВ «Центр інноваційно-будівельних технологій» про тимчасову заборону господарської діяльності слідує, що позовні вимоги прокурора задоволено і тимчасово заборонено здійснення господарської діяльності Товариству з обмеженою відповідальністю «Центр інноваційно-будівельних технологій» м. Київ з виробництва теплоізоляційних плит з екструдованого пінополістиролу в орендованому приміщенні, розташованому на території ВАТ «Дунаєвецьке підприємство «Сільгосптехніка» м.Дунаївці Хмельницької області до отримання висновку державної екологічної експертизи про введення в експлуатацію цеху з виробництва вказаної продукції.
Відповідно до ухвали колегії суддів Київського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2012 року зазначена постанова залишена без зміни (т. 1 а.п. 69-73, 80-82) і з цього часу набрала законної сили.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 06 квітня 2014 року ТОВ «Центр інноваційно-будівельних технологій» відмовлено в задоволенні заяви про скасування заходів реагування (т. 1 а.п. 142-143).
З даних протоколу № 2 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр інноваційно-будівельних технологій» м. Київ від 04 жовтня 2010 року та наказу № 33-к від 04 жовтня 2010 року вбачається, що ОСОБА_7 призначений на посаду директора товариства з 05 жовтня 2010 року (т.3 а.п. 106, т.4 а.п. 139-142).
За змістом п.п.10.6-10.6.4 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр інноваційно- будівельних технологій» м. Київ, затвердженого протоколом загальних зборів учасників від 11.02.2014року, Виконавчим органом Товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є Директор, який вирішує усі питання діяльності товариства, укладає договори (контракти) та чинить юридичні дії від імені товариства, видає довіреності, приймає та звільняє працівників, здійснює інші дії, передбачені Статутом та чинним законодавством України (т.4 а.п. 142-152).
З даних виконавчого листа, виданого 14 березня 2012 року Окружним адміністративним судом м.Києва від 08.06.2011 року по адміністративній справі № 2а-9827/09/2670 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2013 року, постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.03.2013 року слідує, що боржнику доведено резолютивну частину рішення суду про заборону здійснення господарської діяльності, роз`яснено зміст, попереджено про відповідальність за невиконання судового рішення.
З даних Доручення, виданого директором ТОВ «ЦІБТ» ОСОБА_7 від 14.02.2013 року слідує, що ОСОБА_9 уповноважено бути представником у відділі ДВС, для чого надано йому право отримувати документи, надавати заяви, розписуватися. (т.1 а.п.219- 223 , т.4 а.п. 157).
Даними Актів від 21 лютого 2013 року та 27 лютого 2013 року, складеними заступником начальника відділу ДВС Дунаєвецького РУЮ підтверджується, що представнику боржника ОСОБА_9 , за дорученням від 14.02.2013 року, доведено рішення суду та роз`яснено зміст, а також попереджено, що за невиконання судового рішення винні особи несуть відповідальність згідно чинного законодавства, а також встановлено, що господарська діяльність не ведеться, цех зачинений.
З даних протоколу огляду місця події від 15.04.2013 року та фото-ілюстрацій до нього (т.2 а.п. 5-45) вбачається, що в приміщенні ТОВ «Центр інноваційно-будівельних технологій», яке орендується у ВАТ «Дунаєвецьке підприємство «Сільгосптехніка» м.Дунаївці, а саме в приміщенні цеху № 2 виявлено, що пічка, компресор, сушильна машина працюють. В цеху є мішки з речовиною чорного та сірого кольору, а також упаковки виготовленої продукції - листи пінопласту 174 упаковки .
З даних протоколу обшуку від 01.08.2013 року (т.З а.п. 8-12) та відеозапису,
оглянутого судом першої інстанції (диски №1-3) слідує, що під час обшуку,
в приміщенні цеху №2 товариства, виявлено листи готової продукції, що в цеху є
напруга і усе устаткування під`єднано до електромережі. .
Даними протоколу додаткового огляду від 19.09.2013 року та фото-ілюстраціями
до нього (т.З а.п. 109-126) підтверджується, що в приміщенні цеху № 2 виявлено великі мішки з сировиною, мішки з відходами, свіжі сліди від`єднання механізмів, на обладнанні
проглядаються свіжі сліди мазуту та металу.
З даних протоколу огляду місця події від 24 лютого 2014 року та фотоілюстрацій до нього, вбачається, що в приміщенні цеху №2 є мішки з сировиною білого кольору, на купі лежать листи пінопласту, на піддонах -упаковки листів виготовленої продукції (пінопласту), на купах - листи бракованої продукції (т.3 а.п.156-171).
З даних протоколу обшуку від 19.03.2014 року та таблиць - ілюстрацій до нього (т.3 а.п.219-241) слідує, що в приміщенні цеху №2 виявлено 18 великих мішків з сировиною білого кольору та 11 меньших. Агрегати під`єднанні до розетки, на піддонах лежать частини пінопластових плит та брак виробництва. В складі готової продукції виявлено 14 упаковок готової продукції, на одній із них є надпис «14.02.2014 p.», також стоїть 34 великих мішки із сировиною, на столі під склом виявлено наказ директора від 06.03.2014 року «Про створення загону самооборони».
З даних протоколу додаткового огляду місця події від 29.04.2014 року (т.4 а.п. 18-19), протоколу додаткового огляду місця події і таблиць - ілюстрацій до нього від 30.04.2014 року (т.4 а.п.28-38) та відеозаписів до них, які були переглянуті в судовому засіданні, вбачається, що при огляді приміщення цеху ремонтної майстерні №2, яке орендує ТОВ «ЦІБТ» виявлено на робочому місці четверо працівників товариства та три працівники охоронного підприємства «Українське козацтво», на момент огляду виробнича лінія знаходилася у зібраному стані, усі агрегати під`єднанні до живлення, на момент огляду теплі, на прокатній лінії знаходиться великий лист пінопласту, у місці виходу готової продукції також знаходяться залишки готової продукції, у бункерах сировина, у цеху знаходяться мішки з сировиною та брак виробництва. У складському приміщенні на піддонах 166 упаковок готової продукції, на робочому столі, біля ваги та пульту управління лінією виявлено ти вилучено три зошити з рукописними записами за період з липня 2013 року.
З даних протоколу додаткового огляду місця події від 01 травня 2014 року та таблиць-ілюстрацій до нього (т.4 а.п.52-69)слідує, що в ремонтній майстерні приміщення цеху №2 виявлено 10 мішків з сировиною, балони з азотом, прес, з якого виглядає лист пінопласту. Під час огляду вилучено два силових агрегати.
Даними протоколу обшуку від 17.02.2015 року та таблиць - ілюстрацій до нього (т.4 а.п.233-246)підтверджується, що в приміщенні цеху №2 та складі готової продукції виявлено два бункери з сировиною, мішки з сировиною, кисневі балони, на піддонах не запакована готова продукція та упакована готова продукція.
З даних протоколу огляду від 19 березня 2015 року та таблиць - ілюстрацій до нього (т.5 ап. 150-153) паперових зошитів вбачається, що на них видно рукописний надпис «2014 рік. Загрузка сировини» та дати загрузки : 03.04.14, зміна №3 8.00-20.00, перша загрузка 10.30, друга загрузка 18.10 та 29.04.14 p.. Зміна № 4 8.00-20.00.перша загрузка 9.15.друга загрузка 19.30. Під надписами є таблиця кількості використаної сировини для виробництва. В іншому зошиті є аналогічні записи, датовані 29.04.2014 року та 29-30.04.2014року. У третьому зошиті є записи датовані з 15.07.2013р. по 28-29.12.2013 року і 03.04.2014 року, в яких зазначається час початку та закінчення роботи, № зміни, найменування сировини, кількість готової продукції, час засипок сировини і які оглянуті в судовому засіданні.
За показаннями свідка ОСОБА_10 ним виконувалося виконавче провадження по адміністративній справі за рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва про тимчасову заборону діяльності ТОВ «ЦІБТ» з виробництва теплоізоляційних плит з екструдованого пінополістиролу в орендованому приміщенні, розташованому на території ВАТ „Дунаєвецьке підприємство „Сільгосптехніка м.Дунаївці Хмельницької області до отримання висновку екологічної експертизи, де необхідно було виконати рішення щодо вчинення певних дій. Виконавче провадження було відкрито і закінчено відповідно до вимог п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». З рішенням ознайомив ОСОБА_9 , який пред`явив доручення і попередив про відповідальність. Складався акт, що виробнича діяльність на момент перевірки не здійснювалася. Постанова про закінчення провадження не оскаржувалася.
Показаннями свідка ОСОБА_9 підтверджується, що директор ОСОБА_7 видав йому доручення на отримання постанови державного виконавця і ним було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження. Державні виконавці оглянули територію, цех не працював і зазначили про це в акті і постанові. Ознайомили його з постановою Окружного адміністративного суду та попередили про кримінальну відповідальність за її не виконання, про що він повідомив директора. Виробництво зупинили до кінця березня 2013 року, а в подальшому відновили пусконалагоджувальні роботи. В квітні 2014 року, за вказівкою директора, почали працювати постійно.
За показаннями свідка ОСОБА_11 , після вказаного рішення суду товариство працювало цілодобово, до 28.03.2015 року, була повноцінна робота, під час обшуків бачив готову продукцію, сировину.
Згідно з показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до весни 2013 року підприємство працювало, а потім лінія була демонтована. В квітні місяці 2014 року товариство знову відновило виробництво. Рішення про початок роботи приймало керівництво.
Відповідно до показань свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 вони проживають поряд заводу і чують гул вентиляторів, неприємний запах. Цех працює з літа 2013 року і завжди вночі, без вихідних. Бачили, як працівники йшли на роботу і з роботи, як автомобілі вивозять через прохідну готову продукцію -пінопласт. Виробництво шкідливе, хворіють люди.
Показання зазначених свідків про обставини вчинення злочину узгоджуються з фактичними даними, що містяться в протоколах огляду місця події, обшуку, інших досліджених судом доказах, на які посилається суд, на підтвердження своїх висновків, тому суд обґрунтовано визнав їх достовірними.
Уся сукупність зібраних доказів була ретельно проаналізована судом першої інстанції, що дало можливість дійти обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому злочині.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено, не вбачає таких і колегія суддів.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення ОСОБА_7 злочину, які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отриманні з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства.

Давши належну правову оцінку цим обставинам, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, так як він, будучи службовою особою, умисно не виконував постанову суду, що набрала законної сили.
Доводи апеляційної скарги його захисника цих висновків суду не спростовують.
Суд першої інстанції обґрунтовано критично поставився до показань обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність у нього умислу на невиконання судового рішення, оскільки такі спростовуються зазначеними доказами, з чим погоджується і колегія суддів.
Так, ОСОБА_7 , як директор зазначеного товариства і як службова особа, був належним чином повідомлений державною виконавчою службою, через уповноваженого представника ОСОБА_9 , про необхідність виконання рішення суду про тимчасову заборону здійснення господарської діяльності, очолюваного ним товариства з виробництва теплоізоляційних плит з екструдованого пінополістиролу в приміщенні, розташованого на території ВАТ „Дунаєвецьке підприємство „Сільгосптехніка м.Дунаївці до отримання висновку державної екологічної експертизи про ведення в експлуатацію цеху з виробництва вказаної продукції, тому зобов`язаний був його виконати, проте, маючи реальну можливість, цього не зробив, а умисно проігнорувавши, встановлену судом тимчасову заборону, продовжував господарську діяльність товариства з виробництва вказаної продукції, чого не заперечує сам обвинувачений, не погоджуючись лише з періодом відновлення виробництва, та спростовує твердження захисту що ОСОБА_7 не було відомо про кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав вірну оцінку показанням ОСОБА_7 про те, що злочину він не вчиняв й обґрунтовано їх відхилив, оскільки у кримінальному провадженні відсутні будь-які докази обмови його зазначеними свідками.

Посилання апелянта на те, що суд засудив ОСОБА_7 за умисне невиконання, вже виконаного судового рішення, що є грубим порушенням матеріального права, оскільки державним виконавцем 12.03.2013 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, є надуманими з огляду на таке.
Дійсно, відповідно до положень п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Проте, з аналізу змісту ч.4 ст.75 Закону слідує, що іншого рішення державний виконавець не міг постановити, оскільки під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій він доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складання акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.
Зазначене дає підстави колегії суддів зробити висновок про те, що закінчення виконавчого провадження, у вказаному випадку, не свідчить про виконання судового рішення. Крім того, кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 382 КК України не ставиться у залежність від виконання постанови державного виконавця, а від невиконання судового рішення, яке, зокрема, ОСОБА_7 було проігнороване, оскільки, незважаючи на те, що вказана постанова суду була чинною, очолюване ним товариство продовжувало здійснювати господарську діяльність з виробництва теплоізоляційних плит з екструдованого пінополістиролу в орендованому приміщенні, розташованому на території ВАТ «Дунаєвецьке підприємство «Сільгосптехніка» м.Дунаївці Хмельницької області, без отримання висновку державної екологічної експертизи про введення в експлуатацію цеху, де вироблялись ці плити.
Висновок № 22/22.12.09-055 від 25.12.2009 року державної екологічної експертизи щодо робочого проекту «Реконструкція орендованої частини токарного цеху ремонтної майстерні № 2 ВАТ «Дунаєвецьке підприємство «Сільгосптехніка» під цех по виготовленню будівельного утеплювача (т.4 а.п. 153-155), дозвіл № -27 від 22.02.2010р. на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, який анульовано 24.09.2010 року Державним управлінням охорони навколишнього середовища у Хмельницькій області (т.4 а.п. 158-160), висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 07.07.2012р, (т.4 а.п. 162) та інші висновки експертиз, протоколи проведення досліджень, сертифікати, дозволи (т.4 а.п. 161-200) не відносяться до висновків державної екологічної експертизи про ведення в експлуатацію цеху з виробництва продукції і не були підставою для невиконання постанови суду від 08.06.2011 року обвинуваченим ОСОБА_7 .
Твердження захисту про незаконність постанови Окружного адміністративного суду про тимчасову заборону господарської діяльності Товариству з виробництва теплоізоляційних плит з екструдованого пінополістиролу в м.Дунаївці до отримання висновку державної екологічної експертизи про введення в експлуатацію цеху з виробництва вказаної продукції, з наведених в апеляційній скарзі обгрунтувань, зокрема, що ТОВ «ЦІБТ» не відноситься до об`єктів експертизи відповідно до ст. 14 Закону України «Про екологічну експертизу», не є підставою для невиконання ОСОБА_7 судового рішення, яке набрало законної сили і підлягає виконанню.
Посилання апелянта на те, що суд визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину щодо невиконання рішення суду, якого по суті не існує в природі є надуманими, оскільки сформульоване судом обвинувачення по змісту відповідає резолютивній частині постанови суду, за невиконання якої він засуджений.
Покарання ОСОБА_7 за цей злочин у виді штрафу в максимальному розмірі-1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права обіймати посади, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 1 рік призначено у відповідності до положень ст.65 КК України та у межах санкції ч.2 ст.382 КК України з наведенням у вироку докладних обґрунтувань такого рішення.

Воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодість, обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.

Враховуючи вказані обставини, доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про м`якість покарання та необхідність його призначення ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 3 роки, позбавлені підстав, оскільки обвинуваченому не ставилось у вину заподіяння своїми діями шкоди навколишньому природному середовищу та здоров`ю людей.

На підставі викладеного, керуючись ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника та прокурора без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення ухвали.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2