печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2013 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Батрин О.В.,

при секретарі Липській І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Прокурора м. Києва щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

16 грудня 2013 року до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Прокурора м. Києва щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_1 посилається на те, що 11 грудня 2013 року він звернувся до Прокурора м. Києва із заявою про вчинення злочину прокурором Дніпровського району м. Києва Меєровичем Б.В. за ч. 3 ст. 364 та ч. 3 ст. 382 КК України. Проте, заява ОСОБА_1 прокурором м. Києва не розглянута, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за цією заявою не внесені.

До судового засідання ОСОБА_1 та Прокурор м. Києва не з'явилися з невідомих причин, хоча про час, день та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином. ОСОБА_1 надав заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що ОСОБА_1 до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд скарги у його відсутність, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без його участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів та без участі прокурора на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В ході розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що 11 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Прокурора м. Києва із заявою про вчинення злочину прокурором Дніпровського району м. Києва Меєровичем Б.В. за ч. 3 ст. 364 та ч. 3 ст. 382 КК України, а саме за невиконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 2 грудня 2013 року (а.с. 2).

Утім прокуратурою м. Києва до цього часу не внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочато досудове розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об'єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов'язковими елементами складу будь-якого злочину є об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт, суб'єктивна сторона.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Системний аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об'єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов'язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Із тексту заяви ОСОБА_1 від 11 грудня 2013 року не вбачається фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину прокурором Дніпровського району м. Києва Меєровичем Б.В. за ч. 3 ст. 364 та ч. 3 ст. 382 КК України.

Крім того, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 2 грудня 2013 року було зобов'язано прокуратуру Дніпровського районного суду м. Києва, а не конкретного прокурора Меєровича Б.В., внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяву ОСОБА_1 про злочин від 27 листопада 2013 року.

А тому, такі відомості, що містяться в заяві ОСОБА_1 від 11 грудня 2013 року не можуть вважатися такими, які мають бути обов'язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення злочину прокурором Дніпровського району м. Києва Меєровичем Б.В. за ч. 3 ст. 364 та ч. 3 ст. 382 КК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Прокурора м. Києва щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя О.В. Батрин