Апеляційний суд Житомирської області
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2011 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої -судді Мельничук Н.М.,

суддів - Шеніна П.О. та Романова О.В.

за участю прокурора - Сидоренка О.П.

адвоката - ОСОБА_1

потерпілого -

засудженого - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь при розгляді справи в суді 1 інстанції на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2010 року.

Цим вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючий у ІНФОРМАЦІЯ_3, судимий 24 травня 2004 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст.142 ч.2(1960 p.), 122 ч.І, 185 ч.2, 289 ч.2, 357 ч.3 КК України на 5 років позбавлення волі; постановою Богунського районного суду м. Житомира від 26 червня 2007 року звільнений умовно-достроково з Житомирської ВК-4 на 1 рік 2 місяці 14 днів,

засуджений за ст.187 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки, передбачені ст.76 КК України:

періодично з'являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Запобіжний захід - підписка про невиїзд.

2

Згідно з вироком 12 вересня 2008 року близько 1-ї години ночі ОСОБА_2. перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходився разом із ОСОБА_3 поблизу будинку № 38, що по вулиці Л.Українки в м. Житомирі біля якого проходив раніше незнайомий йому громадянин ОСОБА_4

В цей час у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_4, про що вони вступили між собою в попередню злочинну змову.

Після чого, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_4 та вчинив на нього напад поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров'я особи, яка зазнала нападу, який виразився в тому, що ОСОБА_3, діючи в межах єдиного умислу з ОСОБА_2, кулаком своєї правої руки наніс удар ОСОБА_4 по голові справа в область вуха, від якого останній втратив свідомість та впав на землю, подолавши в такий спосіб волю потерпілого до опору.

Потім ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_4 та, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров'я особи, яка зазнала нападу, умисно наніс потерпілому два удари ногою в область тулуба, а ОСОБА_3 умисно наніс потерпілому один удар ногою в область голови справа. Після чого, ОСОБА_2, продовжуючи діяти в межах спільної мовчазної змови із ОСОБА_3, з кишень одягу потерпілого відкрито викрав чуже майно, що належить ОСОБА_4 на загальну суму 3138 грн.

В апеляції прокурор, який приймав участь у суді 1 інстанції, просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання та постановити новий вирок у зв'язку з м'якістю призначеного покарання та призначити йому за ч.2 ст.187 КК України 8 років позбавлення волі. Вказує, що суд 1 інстанції не в повній мірі врахував ту обставину, що ОСОБА_2 судимий за аналогічний злочин, однак знову вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп"яніння через два дні після закінчення умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію, заперечення засудженого ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_1 проти апеляції, перевіривши вирок суду в межах ст.365 КПК України, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначення покарання підлягає скасуванню і в зв'язку з цим постановляє новий вирок в цій частині.

Висновки суду 1 інстанції про фактичні обставини справи та винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України ґрунтуються на перевірених в суді доказах і ніким із можливих апелянтів не оспорюються.

Що стосується призначеного покарання засудженому, то воно на думку колегії суддів є явно несправедливим із-за його м'якості. Призначення

з

ОСОБА_2 такого покарання слід визнати недостатнім для його виправлення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.

Суд, призначаючи покарання, не в повній мірі врахував, що ОСОБА_2 вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп"яніння на другий день після закінчення терміну умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за іншим вироком. Тривалий час перебував у розшуку.

Суд, мотивуючи своє рішення про призначення винному покарання на підставі ст.75 КК України, вказав повторно на ті обставини, що викладені ним і під час прийняття рішення про застосування ст.69 КК України.

Таким чином, суд 1 інстанції прийшов до помилкового висновку про виправлення ОСОБА_2 без ізоляції від суспільства із звільненням його від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції прийшов до правильного висновку про призначення покарання засудженому із застосуванням ст. 69 КК України без конфіскації майна.

Згідно ст.69 КК України для того, щоб призначити більш м'яке покарання, ніж передбачено законом необхідно двох або більше обставин,що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та наявність даних, що певним чином характеризують особу винного. Суд повинен зокрема встановити такі дані про особу винного, які дозволять йому зробити обгрунтоване припущення, що призначене особі більш м'яке покарання, ніж передбачено законом буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що можливо призначити покарання ОСОБА_2 із застосуванням ст. 69 КК України, так як останній вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, збитки потерпілому відшкодовані, тяжких наслідків від злочину не наступило, позитивно характеризується по місцю проживання, а також враховує його стан здоров'я.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 378 КПК України колегія суддів судової палати у кримінальних справах, -

засудила:

апеляцію прокурора, який брав участь при розгляді справи в суді 1 інстанції задовольнити частково.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2010 року щодо ОСОБА_2 в частині призначення покарання скасувати і постановити новий вирок.

4

Призначити ОСОБА_2 за ч.2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 5 (п'ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід засудженому залишити підписку про невиїзд.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

У решті вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскарженим до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Житомирської області протягом одного місяця з моменту його проголошення.

Судді: