Справа № 128/729/15-к
ВИРОК
Іменем України
17 листопада 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
та учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з неповною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого остання судимість: 10.10.2012 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст.395 КК України з приміненням ч.1 ст.71, ст.72 КК України до 1 року 7 місяців обмеження волі; постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 27.02.2014 року звільнений умовно-достроково з невідбутим терміном 3 місяці 10 днів,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -
14.01.2015 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом розбиття віконного скла, проник всередину житлового вагончика, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та розташований по АДРЕСА_2 , звідки умисно, таємно, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи те, що його ніхто не бачить, із приміщення вагончика викрав електроболгарку марки «DWT WS-125L», якою пошкодивши дверцята сейфа, що знаходився в іншій кімнаті вагончика, звідки викрав ювелірний виріб золотий браслет 585 проби, загальною вагою 23,73 г, вартість якого згідно довідки ломбарду «Скарбниця» становить 8506,71 грн. В подальшому викраденим майном ОСОБА_5 розпорядитися не зміг по незалежним від його волі причинам, оскільки в сейфі, окрім браслета, останній виявив пляшку шампанського «Болград Класік» ємкістю 0,7 л, яку випивши, заснув на ліжку в приміщенні вагончика. 15.01.2015 року близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_5 був помічений власником вагончика, після чого останній викликав працівників міліції.
Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 30.12.2014 року близько 20 год. 30 хв., шляхом вільного доступу, через незачинені вхідні двері проник у парник, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та розташований по АДРЕСА_2 , звідки умисно, таємно, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи те, що його ніхто не бачить, із дерев`яних кліток з металевими решітками, що знаходились у приміщені парника, викрав три дорослих кролі, загальною вагою 14 кг, вартістю за 1 кг 70 грн., загальною вартістю 980 грн. В подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме: продав невідомій особі в м. Вінниця.
Також ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 31.12.2014 року близько 19 год. 00 хв., проходячи повз криницю, огороджену металевим парканом, що відноситься до консервного виробництва «АЙВА», директором якого являється ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи те, що його ніхто не бачить, таємно, повторно, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, зламав металеві прути паркану, що огороджував криницю, тим самим демонтувавши даний паркан розмірами 3x3 м, загальною вагою 200 кг, вартістю за 1 кг згідно довідки 2,5 грн., загальною вартістю 500 грн., після чого переніс частини даного паркану до сільського ставу, де заховав, а через певний час повернувся, щоб забрати даний металевий паркан та здати до пункту прийому металобрухту в м. Вінниця, а отримані кошти витратив на власні потреби, тим самим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму коштів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 за пред`явленими йому обвинуваченнями вину визнав частково. Суду показав, що слідчий примусив його написати заяву про те, що він викрав забор і покази він писав під диктовку слідчого. На нього здійснювався моральний тиск, фізичного не було. Визнає лише те, що викрав в ОСОБА_8 із сейфу. Під диктовку також писав, що викрав кролів. Він періодично працював в ОСОБА_8 , коли була робота, і в грудні 2014 року працював, і в січні 2015 року. Знає його вже 2-3 роки. Договору про виконання періодичної роботи з ним ОСОБА_8 не укладав. Напередодні крадіжки він працював в ОСОБА_8 , мив йому двигун. Останній з ним не розрахувався, тому хотів йому «насолити». Розрахунок ОСОБА_4 повинен був проводити за кожен день, по 100 грн. 14.01.2015 року вибив вікно, проник у вагончик, зламав сейф. Там була пляшка шампанського, якісь папери. Шампанське він випив. Слідчий приходив до нього в СІЗО і там на нього чинили тиск. На відтворенні показував, з якого приміщення викрав. Сейф взламував болгаркою, яка знаходилась на вулиці на робочому столі. Вхідні двері хотів відкрити монтіровкою, болгаркою їх не зрізав. Болгарку взяв з собою у вагончик, після того як не зміг зрізати дверні петлі. Що знаходилось в сейфі, йому не було відомо. До того, як заліз у вагончик, не пив. Там випив шампанське, після цього «відключився». Був одягнений в робочий одяг. Золотого браслету в сейфі не було. Отямився вранці, вже прийшов ОСОБА_8 зі своєю жінкою та робітником. Його вивели на вулицю і побили, після цього приїхали працівники міліції. Слідчому не говорив, що брав золотий браслет. Бачив, що в ОСОБА_8 є кролі, так як працював в нього на подвір`ї. До клітки при відтворенні не підходив, в теплицю не заходив, фотографування не здійснювалось. ОСОБА_9 бачив, проте його не викрадав. Транспортних засобів в нього немає. Сказали, що ніби-то він здав забор на вул. Ватутіна, 1 база прийому металобрухту. Туди його не возили. На слідчих діях та при врученні обвинувального акта його захисника не було. Заяви про вчинення крадіжок писав в присутності слідчих в СІЗО. В СІЗО слідчий ОСОБА_10 приходив ще з кимось. На відтворення виїжджав, показував місце, де був паркан (йому сказали, де був паркан, і щоб він пальцем сам показав, де був паркан). ОСОБА_10 особисто чинив на нього тиск, казав, що підкине йому наркотики та патрони.
Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що працює на підприємстві СТОВ «Айва» заступником директора. На підприємстві викрали паркан, подали заяву про це. Коли точно викрали паркан, їй невідомо, оскільки він знаходився за полем зору, але щоб його витягти, потрібно було хоча б чотири чоловіки. Паркан встановили років десять назад. Вартість паркану їй невідома. Паркан дуже важкий (чотири високих металевих труби, висота приблизно 2 м, металева решітка), стовпчики не забетоновані. Коли поновляли паркан, то чотири чоловіка його несли. На її думку, один нічого не зміг би зробити з цим парканом. Подумати ні на кого не могли, хто міг викрасти цей забор. Паркан знаходився біля ставка. Без транспорту вивезти такий паркан неможливо. Не бачила, щоб ОСОБА_5 керував будь-яким іншим транспортним засобом, ніж мопед чи велосипед. Ніяких речових доказів на місці вчинення злочину не було. Був якийсь слід від мотоцикла. Паркан можна було б здати як металобрухт. Їй невідомо, чи в с. Писарівка хтось приймає металобрухт. В її присутності відтворення не проводилось. Особисто до ОСОБА_5 претензій не має. ОСОБА_5 знає, характеризується нормально, колись підприємство брало його на поруки. ОСОБА_5 на їх підприємстві не працював, працював його вже покійний батько. Цивільний позов не подавали. Покарання просить обрати на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що є головою ФГ «Колногозюк». На території його поля знаходиться підсобне приміщення, вагончик по типу офіса. Вагончик не був огороджений. Він на колесах, це колишня бочка. Він знаходиться на відстані 30-50 м від останньої хати. Документи на вагончик в нього є. До вагончика Парижський доступу не мав. Трудову угоду з ОСОБА_5 він укладав. ОСОБА_5 не був найманим працівником. Останній час до нього звертався, щоб отримати роботу. П`яним він його до роботи не допускав. 14 січня ОСОБА_5 , будучи п`яним, прийшов до нього, щоб отримати зарплату. Пізніше 14.01.2015 року він поїхав до брата, цим і скористався обвинувачений. ОСОБА_5 взяв болгарку і фомку, заліз в приміщення, в якому знаходився сейф, в сейфі був золотий ланцюжок, крім нього було ще шампанське, яке останній випив, та його «вирубило» і він залишився там на ліжку до ранку. Вранці він прийшов, застав обвинуваченого там, після чого викликав працівників міліції. Крім того, попередньо обвинувачений мив йому двигун та бачив, що він їде. Коли він знайшов обвинуваченого, то побачив на його руці золотий ланцюжок. Він зняв ланцюжок з руки обвинуваченого, це бачили його дружина та моторист ОСОБА_12 . Це було до прибуття працівників міліції. Болгарка знаходилась біля розбитого вікна, змотана. До цього вона знаходилась біля вагончика, де знаходились інші інструменти. ОСОБА_5 не встиг їх викрасти. Крім того, ОСОБА_5 викрав в нього кролі. Кролі були в клітках, що знаходились в теплиці. ОСОБА_5 було відомо, що у нього були кролі. Теплиця на замок не закривалась. Пропали три кролі. Клітка була без замка, але на «защепках». Сліди вели по полю до клітки, потім від клітки по полю до дороги. В той день, коли вкрали кролів, викликав працівників міліції. Спочатку не міг подумати, що це ОСОБА_5 зробив. Не знає нікого іншого, хто б міг викрасти кролів. Просить обрати ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі. Ланцюжок повернутий, болгарка залишена на місці. Має до обвинуваченого претензії, оскільки останній побив йому вікна, порізав двері болгаркою, кролі коштують по 1000 грн. один. Цивільний позов не подавав.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що працює заступником начальника слідчого відділу Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області. З ОСОБА_5 познайомився, коли розслідував кримінальне правопорушення, будучи слідчим. Він підозрювався в крадіжці кролів та паркану «Айва». Йому було пред`явлено підозру та допитано, було проведено слідчі дії відтворення. ОСОБА_5 погодився без будь-якого тиску, вину визнав повністю. ОСОБА_5 розповів все, як вчиняв крадіжки. Територія неогороджена, є теплиця, ОСОБА_5 зайшов туди, відкрив клітки, забрав три чи чотири кролі, поклав їх у мішок і розпорядився ними на власний розсуд. Також вчинив крадіжку металевого паркану, він був невисокий. ОСОБА_5 пояснював, що все робив самостійно. Паркан здав до пункту прийому металобрухту. ОСОБА_5 давав зізнавальні покази. Дозволи для відвідування в СІЗО брав у слідчого. Про підозру він повідомляв обвинуваченого. Досудове розслідування закінчував слідчий ОСОБА_14 . Інформацію про злочин надали співробітники карного розшуку Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, вони передали керівництву, яке розписали на нього. Це була письмова інформація. Хто саме подав, не пам`ятає. Не пам`ятає, чи проводились слідчі дії у присутності адвоката чи без захисника. Не пам`ятає, в кого брав дозвіл (чи в слідчого, чи в суді). Куди ОСОБА_5 дів кролів, не пам`ятає. Паркана до крадіжки не бачив. Був на місці пригоди, ям під стовпчики для забору не було, площадка забетонована. Паркан складався з чотирьох частин, знаходився в полі (закинуте місце, кущі). На місце крадіжки виїжджав на відтворення. Під час огляду місця пригоди він не виїжджав. ОСОБА_5 дав пояснення, йому оголосив підозру, тоді вони поїхали на слідчий експеримент: ОСОБА_5 , конвойна рота, дільничний, два понятих. ОСОБА_5 все розповідав та показував, пояснив, що здав паркан в м. Вінниці в пункт прийому металобрухту, не пам`ятає куди. Не пам`ятає також, чим ОСОБА_5 перевозив паркан. Не пам`ятає матеріали кримінального провадження. Коли саме слідчому Кисляку передали матеріали кримінального провадження, він також не пам`ятає. В СІЗО до ОСОБА_5 приходив сам.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що працює слідчим СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області. З ОСОБА_5 він знайомий. Ним здійснювалось розслідування кримінального правопорушення за фактом крадіжки кролів. Всі докази вказували на вчинення крадіжки ОСОБА_5 , було підготовлено підозру і в СІЗО вручено ОСОБА_5 . Особисто йому про крадіжку кролів обвинувачений не розповідав. В матеріалах кримінального провадження були пояснення обвинуваченого про вчинення крадіжки кролів. Особисто він ніяких доказів по цьому не збирав. Матеріали із зібраними доказами йому передав начальник СВ Вінницького РВ. Повідомлення про підозру він оголосив і вручив ОСОБА_5 . Ніхто інший підозри не оголошував по цьому. Щодо металевого паркану, то він також не відбирав пояснення, а лише вручав підозру. Потім вручив копію обвинувального акта. Після вручення підозри ніяких слідчих дій не проводив і докази не збирав. Не пам`ятає, які докази були. На місці події він не був. Не встановлював, на який пункт прийому металобрухту ОСОБА_5 здав паркан. За які кошти обвинувачений продав паркан, не пам`ятає. Йому було відомо, що ОСОБА_5 був в СІЗО. Там вручався обвинувальний акт з реєстром. Йому відомо про те, що ще до нього розслідувалось інше кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 . В ОСОБА_16 дозвіл не брав, а дозвіл брав в суді, так як ОСОБА_5 рахувався за судом (в судді ОСОБА_1 ).
Свідок ОСОБА_17 суду показав, що працює слідчим Вінницького РВ УМВС України. Розслідував кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_5 . Запобіжний захід було обрано по факту замаху на вчинення крадіжки. Чи звертався хтось в період з 15.01 по 25.02.2015 року за отриманням дозволу, він не пам`ятає. Дозвіл повинен бути письмовим (копія дозволу не надається в матеріали кримінального провадження). Дозвіл пред`являється в СІЗО, там і залишається. Ніхто не може потрапити до особи в СІЗО без дозволу. Оперативні працівники (якщо є якась інформація) відображають це в рапортах і реєструють в журналі. Йому ніякі матеріали не передавалися, начальником слідчого відділу вони передаються іншому слідчому. На місце події щодо замаху на крадіжку виїжджав він. На тілі ОСОБА_5 видимих тілесних ушкоджень не було видно, а точно ОСОБА_5 був в брудному одязі і обличчя у нього було брудне. ОСОБА_5 лише скаржився, що в нього болить нога. Під час його присутності ніхто будь-яких ушкоджень ОСОБА_5 не наносив, ОСОБА_5 не був поза полем зору. З моменту затримання ОСОБА_5 було призначено захисника ОСОБА_6 . При огляді місця події золотий браслет знаходився на столі в приміщенні вагончика. ОСОБА_5 ще намагався викрасти електроболгарку. Була також порожня пляшка від шампанського. ОСОБА_5 повідомив, що випив шампанське, яке було в сейфі чи в шафі, і після цього заснув. З показів потерпілого, після того, як він виявив ОСОБА_5 , побачив, що ланцюжок знаходився на одній із рук ОСОБА_5 . В його присутності потерпілий не наносив обвинуваченому тілесні ушкодження. Перед поміщенням в СІЗО ОСОБА_5 обстежувався в лікарні. Жодного тиску він на ОСОБА_5 не чинив. Захисник ОСОБА_5 приймав участь у всіх процесуальних діях.
В судовому засіданні обвинувачений вину в пред`явлених йому обвинуваченнях визнав частково лише за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України. Свою причетність до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, заперечує. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 суду показав, що під час досудового розслідування давав зізнавальні покази, оскільки на нього здійснювався тиск з боку працівників міліції.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно з ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
В судовому засіданні оглянуті та дослідженні такі письмові докази, надані стороною обвинувачення:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15.01.2015 року, згідно з яким ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів з письмовою заявою проханням вжити заходів до ОСОБА_5 , 1983 року народження, жителя с. Писарівка, який в нічний час з 14.01.2015 року на 15.01.2015 року незаконно, шляхом розбиття вікна, проник до металевого вагончика, розташованого в АДРЕСА_2 на території фермерського господарства « ОСОБА_4 », звідки намагався вчинити крадіжку болгарки марки «DWT» та золотого ланцюжка довжиною 22 см, вагою 32 г (т.1, а.с.204);
- протокол огляду місця події від 15.01.2015 року, складений в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області слідчим СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_17 на підставі заяви про замах на крадіжку майна. Огляд проведено з 11 год. 10 хв. до 12 год. 20 хв. в присутності понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , за участю потерпілого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 і експерта НДЕКЦ ОСОБА_21 (т.1, а.с.205-206);
- ілюстративну таблицю до протоколу ОМП від 15.01.2015 року (т.1, а.с.208-218);
- висновок експерта від 20.01.2015 року за № 36, яким встановлена можлива вартість на вторинному ринку кутової шліфувальної машинки марки «DWT WS-125L» на момент проведення експертизи, а саме: 250 (двісті п`ятдесят) грн. (т.1, а.с.222-224);
- висновок експерта від 29.01.2015 року за № 16-Т, яким досліджувались сліди тканини, вилучені під час огляду місця події 15.01.2015 року за фактом крадіжки з металевого вагончика по АДРЕСА_1 на території ФГ « ОСОБА_4 » в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області, та яким встановлено, що вони могли бути залишені групою рукавиць, до якої належить пара рукавиць, що були вилучені під час огляду місця події 15.01.2015 року за фактом крадіжки з металевого вагончика по АДРЕСА_1 на території ФГ « ОСОБА_4 » в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області; один слід тканини, який був вилучений під час огляду місця події 15.01.2015 року за фактом крадіжки з металевого вагончика по АДРЕСА_1 на території ФГ « ОСОБА_4 » в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області, непридатний для ідентифікації та встановлення групової належності тканини, яка залишила даний слід (т.1, а.с.228-232);
- лист ПТ «Ломбард-Скарбниця» (м. Київ, б-р Дружби Народів, 25) щодо визначення приблизної оціночної вартості золотого браслету 585 проби, вагою 23,73 грама (т.1, а.с.235);
- висновок судово-психіатричного експерта № 20 від 26.01.2015 року стосовно ОСОБА_5 , 1983 року народження (щодо кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 в період часу з 14.01.2015 року на 15.01.2015 року), яким встановлено, що ОСОБА_5 на час скоєння правопорушення на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності; на час скоєння злочину міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на теперішній час на хронічне душевне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. У нього виявлена легка розумова відсталість ступеня легкої дебільності; в теперішній час ОСОБА_5 може усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.1, а.с.239-242);
- висновок амбулаторної судово-наркологічної експертизи стосовно ОСОБА_5 , 1983 року народження (щодо кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 в період часу з 14.01.2015 року на 15.01.2015 року), яким встановлено, що ОСОБА_5 не виявляє ознак хронічного алкоголізму, виявляє ознаки зловживання алкоголем, примусового лікування не потребує (т.1, а.с.244);
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 31.12.2014 року, згідно з яким ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів з письмовою заявою про прийняття мір щодо невідомої особи, яка в період часу з 19:00 год. 30.12.2014 року до 07:00 год. 31.12.2014 року вчинила крадіжку з теплиці фермерського господарства «Колногозюка П.В.» трьох дорослих кролів (т.2, а.с.7);
- протокол огляду місця події від 31.12.2014 року, складений в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області слідчим СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_22 на підставі заяви ОСОБА_4 від 31.12.2014 року; огляд було проведено з 14 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. в присутності понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , за участю потерпілого ОСОБА_4 (т.2, а.с.8-9);
- протокол проведення слідчого експерименту від 27.02.2015 року з фототаблицею, складеного заступником начальника СВ Вінницького РВ (без зазначення прізвища та звання). Слідчий експеримент проведено з 11 год. 00 хв. до 12 год. 30 хв. в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області за участю потерпілого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , у присутності понятих ОСОБА_25 , ОСОБА_20 . Що було встановлено слідчим експериментом дослідити не можна було, оскільки протокол викладено незрозумілим почерком. В кінці протоколу, де проставлено підписи учасників, не зазначено прізвища, ім`я та по батькові учасників, тому неможливо встановити, хто підписався в даному протоколі (т.2, а.с.10-17а).
- довідка, видана ФОП ОСОБА_26 , щодо визначення вартості одного кілограма живої маси кроля, яка становить 70 грн. (т.2, а.с.18);
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02.01.2015 року, згідно з яким ОСОБА_11 звернулась до правоохоронних органів з письмовою заявою про прийняття мір щодо невідомої особи, яка в період часу з 30.12.2014 року по 02.01.2015 року вчинила крадіжку паркану, яким була огороджена криниця, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 3х3 метри з металевих прутів, вагою 200 кг (т.2, а.с.20);
- протокол огляду місця події від 02.01.2015 року, складений в с. Писарівка, Вінницького району Вінницької області слідчим СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_27 ; огляд проведено з 12 год. 40 хв. до 13 год. 10 хв. в присутності понятих ОСОБА_28 , ОСОБА_29 (т.2, а.с.21-23);
- довідка, видана ФОП ОСОБА_26 , щодо визначення вартості одного кілограма брухту чорного металу, яка становить 2,5 грн. (т.2, а.с.24).
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.
Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Про це також йдеться у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146), де Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив не приймати докази, надані прокурором, щодо обвинувачення ОСОБА_5 в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, оскільки вони здобуті з порушенням норм кримінально-процесуального законодавства, а саме: було порушено право обвинуваченого на захист.
Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Частиною першою статті 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких наданих Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Згідно зі ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Так, в судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_4 щодо крадіжки у нього кролів та за заявою ОСОБА_11 щодо крадіжки паркану Вінницьким обласним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, на підставі постанови заступника СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_13 від 27.02.2015 року, ОСОБА_5 було призначено адвоката ОСОБА_6 (т.2, а.с.49, 50). Однак, згідно досліджених доказів, наданих прокурором на підтвердження обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, встановлено, що слідчі дії з ОСОБА_5 під час досудового розслідування проводилися у відсутність його адвоката ОСОБА_6 (в протоколі проведення слідчого експерименту від 27.02.2015 року не зазначено, що слідчий експеримент проводився у присутності захисника підозрюваного, а також не зазначено, що підозрюваний ОСОБА_5 погодився проводити слідчу дію у відсутність свого захисника; згідно реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_5 було повідомлено про підозру та проведено його допит в якості підозрюваного 26.03.2015 року, а відповідно до відповіді Вінницької установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№ 1) від 09.10.2015 року № 418022, наданої на запит суду, встановлено, що 26.03.2015 року з метою проведення слідчих дій взятого під варту ОСОБА_5 у Вінницькій УВП (№ 1) відвідував лише слідчий СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області старший лейтенант міліції ОСОБА_15 ).
Відповідно до ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як порушення права особи на захист.
Будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, стороною обвинувачення не надано.
Враховуючи наведене, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому в вину кримінальних правопорушень була частково доведена під час судового розгляду об`єднаного кримінального провадження.
Частина 2 статті 17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.
За встановлених фактичних обставин справи, виходячи із закріпленого в ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, суд приходить до висновку про недоведеність вини обвинуваченого у частині пред`явлених обвинувачень за ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України.
На досудовому слідстві дії ОСОБА_5 по епізоду від 14.01.2015 року вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.
В судовому засіданні ОСОБА_5 не заперечував вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, але заперечував замах на крадіжку електроболгарки та золотого ланцюжка.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, його вина підтверджується показами потерпілого ОСОБА_4 , наданими в судовому засіданні, а також письмовими доказами:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15.01.2015 року (т.1, а.с.204);
- протоколом огляду місця події від 15.01.2015 року (т.1, а.с.205-206);
- ілюстративною таблицею до протоколу ОМП від 15.01.2015 року (т.1, а.с.208-218);
- висновком експерта від 20.01.2015 року за № 36 (т.1, а.с.222-224);
- висновком експерта від 29.01.2015 року за № 16-Т (т.1, а.с.228-232);
- листом ПТ «Ломбард-Скарбниця» (т.1, а.с.235).
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Тому при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів; обставини його вчинення; особу винного, який не одружений, не працює; перебував на стаціонарному обліку в КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка», остання госпіталізація з 30.08.2012 року по 02.10.2012 року з діагнозом: «Легка розумова відсталість», перебуває на обліку в КЗ ВОНД «Соціотерапія» з 05.05.2008 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, але на час скоєння правопорушення на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності; на час скоєння злочину міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на теперішній час на хронічне душевне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності; в теперішній час ОСОБА_5 може усвідомлювати свої дії та керувати ними; за місцем проживання характеризується негативно; а також суд враховує повернення потерпілому майна електроболгарки та золотого ланцюжка; думку потерпілого щодо міри покарання для обвинуваченого.
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття.
Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд встановив вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обвинуваченого обставин, зважаючи на надані суду відомості щодо особи обвинуваченого, обставини вчинення ним злочину, позицію державного обвинувача та потерпілого, які просять обрати відносно обвинуваченого міру покарання у виді позбавлення волі, позицію сторони захисту щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків. Тому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, з приміненням ст.ст.75, 76 КК України, з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.
В зв`язку з зазначеним, враховуючи вимоги ч.1 ст.377 КПК України, ОСОБА_5 слід скасувати обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнити його з-під варти в залі судового засідання.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 не заявлявся.
З обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ч.2 ст.124 КПК України, на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на загальну суму 700,57 грн. згідно наданих довідок про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні.
Речові докази по кримінальному провадженню: три сліди тканини на рукавиці, вилучені під час ОМП від 15.01.2015 року, які запаковані в номерний спец пакет НДЕКЦ № 0126240, що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Вінницького РВ УМВС України у Вінницької області, знищити; електроболгарку марки «DWT WS-125L» та золотий ланцюжок, вилучені під час ОМП від 15.01.2015 року, що повернуті власнику ОСОБА_4 під розписку на відповідальне зберігання, залишити у власності останнього.
Керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.17, 84-87, 91, 92, 94, 124, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати невинуватим та виправдати за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, за недоведеністю вини.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Скасувати ОСОБА_5 обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнити його з-під варти в залі судового засідання.
Зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання перебування під вартою з 15.01.2015 року.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на залучення експертів в загальній сумі 700 (сімсот) грн. 57 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню: три сліди тканини на рукавиці, вилучені під час ОМП від 15.01.2015 року, які запаковані в номерний спец пакет НДЕКЦ № 0126240, що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Вінницького РВ УМВС України у Вінницької області, знищити; електроболгарку марки «DWT WS-125L» та золотий ланцюжок, вилучені під час ОМП від 15.01.2015 року, що повернуті власнику ОСОБА_4 під розписку на відповідальне зберігання, залишити у власності останнього; зерно вагою 100 кг, яке передано на зберігання ОСОБА_33 , залишити у власності останнього; кухонний ніж, який переданий на зберігання ОСОБА_34 , залишити у власності останньої.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1