В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Ужгород,Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 18.02.2013р. за ч.1 ст.122 КК України _,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2015 року близько 22 годин 30 хвилин ОСОБА_4 , направився до будинку за адресою : АДРЕСА_2 , та переконавшись, що вдома нікого немає, переліз через паркан до дворогосподарства та через незачинені двері проник в будинок, де умисно, таємно, з кухні викрав магнітолу з колонками марки «Pacific», що належать ОСОБА_5 , вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи №23/220 від 25.05.2015 становить - 300 гривень 00 коп. Однак, не встиг перелізти з викраденим через паркан, оскільки в той час на подвір`я вийшов ОСОБА_6 , який впізнав обвинуваченого і останній з причин, що не залежали від його волі не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення крадіжки до кінця.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при наведених у вироку обставинах, визнав повністю та пояснив, що 27 квітня 2015 року , близько 23 години 00 хвилин, шляхом проникнення через незачинені двері зайшов в будинок, що розташований в АДРЕСА_2 та переконавшись, що вдома нікого немає викрав магнітолу та спробував втекти з місця злочину, однак, в той самий час його помітив ОСОБА_6 . Зазначив, що мав намір послухати запис на магнітолі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого , прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 27 квітня 2015року ввечері їй зателефонував брат чоловіка та повідомив, що до його будинку проник ОСОБА_4 , якого він побачив та впізнав, коли останній намагався вийти з дому та втекти з викраденою магнітолою з його будинку. ОСОБА_4 проник в будинок без її відома.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений, потерпіла не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як незакінчений замах на крадіжку з причин, що не залежали від його волі та не вчинення усіх дій, які вважав необхідними для доведення до кінця таємного викрадення чужого майна ( крадіжка ) вчинена з проникненням у житло, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання обвинуваченим своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання, судом відповідно до статті 67 КК України не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_4 судом не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 491 /чотиристо дев`яносто одна / гривня 37 коп. покласти на підсудного ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3.ст.15, ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч.3 ст.15 , ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до п.2,3,4 ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_4 покласти обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію;

Стягнути на користь держави з ОСОБА_4 судові витрати по справі за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 491/ чотиристо дев`яносто одна / гривня 37 коп.

Речові докази по справі : магнітолу марки Pacific залишити в розпорядженні потерпілої ОСОБА_5 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1