Справа № 594/948/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2016 року
Борщівський районний суд Тернопільської області
в складі головуючого ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 07.06.2012 року за ч.1 ст.382 КК України до 1 року позбавлення з іспитовим строком 1 рік та штрафом в розмірі 17 000 грн.; вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 25.09.2013 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 17 000 грн., який у відповідності до ч.ч.2,3 ст.72 КК України виконувався самостійно; з 24.11.2013 року відбував покарання у Копичинській виправній колонії № 112 Тернопільської області,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.393 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4
захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , засуджений 25 вересня 2013 року вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 17 000 грн., відбуваючи з 15 січня 2015 року покарання у виді позбавлення волі на дільниці соціальної реабілітації в с.Лосяч Борщівського району Копичинецької ВК №112, діючи умисно, без відповідного дозволу, усвідомлюючи те, що не має будь-яких законних підстав для залишення місця позбавлення волі, таємно, з особистих спонукань, являючись особою засудженою до позбавлення волі, та маючи умисел на вчинення втечі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 22 червня 2015 року біля 09.00 години під час перебування на роботах по готуванню їжі в їдальні на території дільниці, скориставшись відсутністю належного нагляду з боку працівників колонії, самовільно залишив адміністративні межі дільниці соціальної реабілітації в с.Лосяч Борщівського району Копичинецької ВК №112 та пішки пішов у с.Дорогичівка Заліщицького району Тернопільської області, вчинивши втечу з місця позбавлення волі.
24 червня 2015 року о 15.00 годині засуджений ОСОБА_3 був затриманий працівниками міліції в с.Дорогичівка Заліщицького району Тернопільської області.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 за пред`явленим йому обвинуваченням вину не визнав та пояснив, що відбував покарання у виді позбавлення волі в Копичинській виправній колонії, адміністрацією якої був направлений для подальшого відбування покарання на дільниці соціальної реабілітації в с.Лосяч, куди прибув 15 січня 2015 року. З березня 2015 року він працював на кухні поваром, а з квітня 2015 року ще і пекарем, оскільки до його обов`язків добавилася випічка хліба. На своєму робочому місці в їдальні він знаходився з 7-ї до 17-ї години. Їжу готував на дровах, які по необхідності заготовляв разом із іншими засудженими в лісі на території дільниці. 25 червня 2015 року мало вирішуватися питання заміни призначеного йому покарання більш м`яким і до того часу він мав вимурувати в кухні пічку. Щоб мати для цього більше вільного часу, він вирішив того дня 22 червня 2015 року зробити дві випічки хліба, для чого з самого ранку після 7 години пішов у ліс назбирати грабових дров, оскільки для випікання хліба були потрібні саме такі дрова, яких не було заготовлених. Чергового інспектора про те, що відлучається не повідомив, оскільки спішив. По дрова пішов до зрубу в лісі, а коли повертався, оскільки був туман, пішов у другу сторону і заблудився. Цілий день він блукав у лісі, увечері вийшов на поле, після чого перейшов у інший ліс і так у подальшому йшов полями, переходив з одного лісу в інший, вважав, що обійде ліс і зайде в нього з іншого боку, щоб дістатися до дільниці. Коли йшов по дорозі, на його знаки автомобілі не зупинялися, вночі проходив якісь населені пункти, однак, боявся заходити в нічний час до чужих осель. Жодних конфліктів до цього ні з ким на дільниці в нього не було, у першу ніч, як заблукав, він упав з черешні, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження. З собою в нього був мобільний телефон без картки, який він раніше знайшов у їдальні дільниці та використовував як ліхтар, однак, зателефонувати з нього не мав можливості. Так він блукав більше двох діб і 24 червня 2015 року біля обіду прийшов у с. Дорогичівка, де пішов у магазин, показав продавщиці своє посвідчення засудженого, пояснив, що він заблукав і попросив її зателефонувати в міліцію. Продавщиця викликала сільського голову, який сам зателефонував у міліцію. Через деякий час приїхали працівники міліції, які його доставили в Заліщицький РВ УМВС У, після чого його перевезли в Борщівський РВ УМВСУ.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується слідуючими доказами.
Так, допитаний у судовому засіданні в якості свідка начальник дільниці соціальної реабілітації в с.Лосяч Копичинської ВК №112 ОСОБА_6 пояснив, що територія дільниці становить 97 га лісу. Засуджений ОСОБА_3 відбуваючи покарання працював у їдальні дільниці, де готував їжу для засуджених та пік хліб. В його обов`язки також входило у вільний від роботи в їдальні час заготовляти дрова на території дільниці для приготування їжі. Про відлучення для заготівлі дров ОСОБА_3 завжди повідомляв чергового інспектора. 22 червня 2015 року біля 9 години черговий дільниці ОСОБА_7 повідомив йому про відсутність ОСОБА_3 , про що в подальшому було повідомлено міліцію та прокуратуру. Від працівників міліції йому відомо, що ОСОБА_3 затримали на території Заліщицького району.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді молодшого інспектора з нагляду і безпеки Копичинської ВК №112. Заготівля дров для кухні завжди проводилася після обіду. Коли Папіж відлучався для цього, то повідомляв чергового інспектора, що покидає своє робоче місце. 22.06.2015 року він заступив на службу і коли о 9.00 год. проводив перевірку засуджених, виявив відсутність засудженого ОСОБА_3 на своєму робочому місці в їдальні, про що повідомив начальника дільниці та чергового Копичинської ВК №112. В подальшому були вжиті заходи пошуку Папіжа на прилеглій території, які результату не дали.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді молодшого інспектора з нагляду і безпеки Копичинської ВК №112. З 21 на 22 червня 2015 року чергував на роботі і при передачі зміни ОСОБА_8 біля дев`ятої години виявив, що засуджений ОСОБА_3 відсутній на своєму робочому місці, в їдальні, де мав готувати їжу для засуджених. Вони з ОСОБА_8 обійшли територію, після чого, не виявивши ОСОБА_10 , повідомили чергового Копичинської ВК № 112 про його відсутність. Як правило, заготівля дров для їдальні проводилася після обіду. ОСОБА_3 про те, що йде заготівляти дрова був зобов`язаний повідомляти чергового інспектора.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що працює майстром лісу Скала-Подільського лісництва Чортківського лісгоспу. Загальна площа лісу становить 2000 га, з яких площа лісу, що відноситься до ОСОБА_12 становить 98 га. Кругом лісу розташовані поля та села Цигани, Жилинці, Лосяч, Озеряни, Ланівці. Засуджені заготовляли дрова в лісі з дозволу чергових ОСОБА_13 . Були випадки, що працівники його бригади телефонували йому і повідомляли, що хтось із засуджених заблукав у лісі і не знає як вийти. Про те, що ОСОБА_3 покинув територію дільниці йому стало відомо пізніше від працівників міліції.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 пояснили, що разом із обвинуваченим ОСОБА_3 відбували покарання на дільниці соціальної реабілітації в с.Лосяч Копичинської ВК №112. 22 червня 2015 року зранку після підйому ОСОБА_3 був на місці, в подальшому про те, що його немає на території дільниці дізналися від чергового інспектора. Про будь-які конфлікти ОСОБА_3 із засудженими того дня їм невідомо.
Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що того дня знаходилася на своєму робочому місці в магазині за прилавком. В магазин зайшов обвинувачений і попросив викликати міліцію. Вона його відправила в сільську раду до сільського голови, однак, потім згадала, що сільського голови може не бути на місці і тоді вона розпитала обвинуваченого що сталося. Обвинувачений їй пояснив, що заблукав, що він із ОСОБА_12 і показав посвідчення. Потім вона задзвонила до сільського голови, повідомила йому про все і сільський голова через деякий час прийшов.
Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що працює Дорогичівським сільським головою. Того дня біля обіду до нього подзвонила ОСОБА_17 і сказала, що є чоловік з ОСОБА_12 . Тоді він пішов до приміщення магазину, де побачив обвинуваченого. Він назвався ОСОБА_19 , показав своє посвідчення, пояснив, що заблукав і просив викликати міліцію. Він задзвонив у Заліщицький РВ УМВСУ, після чого приблизно через півтора години приїхали працівники міліції і забрали обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що на той час працював дільничним інспектором Заліщицького РВ УМВСУ і обслуговував с.Дорогичівку Заліщицького району. 24 червня 2015 року біля 15 години до нього зателефонував сільський голова с.Дорогичівка Перців і повідомив, що до сільського магазину прийшов чоловік, який пояснив, що втік з колонії і має при собі посвідчення. Тоді він повідомив своє керівництво та зателефонував до колеги ОСОБА_21 , з яким разом поїхали в с.Дорогичівка. Приїхали в сільський магазин, де побачили сільського голову, продавця та ОСОБА_10 , який мав при собі посвідчення, мобільний телефон та дві сімкартки. Телефон був включений, однак, сім картки в ньому не було. Вони запропонували ОСОБА_10 поїхати в ОСОБА_22 , на що той погодився. По дорозі на їхні запитання ОСОБА_10 пояснив, що в нього виник конфлікт із особами, з якими відбував покарання, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження, тому, щоб не продовжувати конфлікт він утік. Обвинуваченого вони доставили в Заліщицький РВ УМВСУ, де він написав відповідний рапорт, а вилучені в Папіжа телефон та сім карки передав слідчому.
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що на той час працював інспектором ДАІ Заліщицького РВ УМВСУ і разом із ОСОБА_20 доставляв обвинуваченого ОСОБА_3 із с.Дорогичівка в Заліщицький РВ. По дорозі ОСОБА_3 пояснював, що відбував покарання у виправній колонії і його там побили, тому він утік, оскільки йому погрожували ще побити. Папіж також пояснював, що йому залишилося три дні до заміни покарання на м`якше, тому вирішив повідомити міліцію про себе.
Вина ОСОБА_3 підтверджується також слідуючими письмовими доказами, які досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з копії вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області 25 вересня 2013 року (а.с.181-185) ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 17 000 грн.
Згідно довідки Копичинської виправної колонії в Тернопільській області (№112) від 25 червня 2015 року (а.с.139) ОСОБА_3 , засуджений вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2013 року за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 17 000 грн. 24 листопада 2013 року ОСОБА_3 прибув у Копичинську ВК №112 з СІЗО м.Чортків. Станом на 22.06.2015 року засуджений ОСОБА_3 відбув 1 рік 8 місяців 27 днів строку покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання становить 1 рік 9 місяців 3 дні.
Постановою начальника Копичинської ВК-112 від 15.01.2015 року (а.с.140) ОСОБА_3 , як особа, яка стає на шлях виправлення, переведений для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації цієї ж колонії.
Як встановлено з спецповідомлення заступника начальника Копичинської ВК-112 ОСОБА_23 адресованого 22.06.2015 року за вих.№2797 (а.с.120) начальнику Борщівського РВ УМВСУ у Тернопільській області 22 червня 2015 року близько 09 год.20 хв. на дільниці соціальної реабілітації при Копичинській ВК (112) с.Лосяч Борщівського району Тернопільської області ст.прапорщиком ОСОБА_8 під час прийму-здачі чергування на даному об`єкті та прорахунку всіх засуджених, було виявлено відсутність засудженого ОСОБА_3 .
Про дану подію черговим помічником начальника установи ОСОБА_24 було повідомлено в телефонному режимі підмінного оперативного чергового Борщівського РВ УМВС України в Тернопільській області, повідомлення прийняв майор міліції ОСОБА_25 . Даний факт зареєстровано в КОІП за №9 від 22.06.2015 року (рапорт від 22.06.2015 року, (а.с.147).
За протоколом огляду місця події від 22.06.2015 року з таблицями ілюстрацій до нього (а.с.124-134 ) при проведенні огляду території дільниці соціальної реабілітації №2 Копичинської виправної колонії №112, що знаходиться в с.Лосяч Борщівського району Тернопільської області встановлено, що територія даної дільниці знаходиться у лісі і є огородженою зі сторони с.Лосяч Борщівського району бетонною стіною, зі сторони лісу огородження відсутні. Вхід до даної дільниці здійснюється через контрольно-пропускний пункт, а саме, через металеві двостворчаті ворота. Далі за даними воротами розміщений пункт поселення для реабілітації засуджених до позбавлення волі. Далі ще контрольно-пропускний пункт ВК-112, від якого з правої сторони розміщена житлова зона, вхід до якої здійснюється через металеві двері. Присутній при огляді начальник дільниці соціальної реабілітації №2 ОСОБА_6 , пояснив, що 22.06.2015 року біля 07 год. засуджений ОСОБА_3 вийшов з житлової зони та пішов на роботу у приміщення їдальні і більше його ніхто не бачив і де на даний час знаходиться ОСОБА_3 йому не відомо.
З протоколу огляду місця події від 14.07.2015 року з схемою та таблицями ілюстрацій до нього (а.с.158-169) при проведенні огляду території дільниці соціальної реабілітації Копичинської ВК -112, що в с.Лосяч Борщівського району Тернопільської області також встановлено, що площа дільниці соціальної реабілітації становить 97,3 га разом із житловою зоною та лісовим масивом. На відстані біля 100 м розміщене КПП дільниці, з права від якого розміщена житлова зона, яка огороджена зі всіх сторін бетонними плитами, вхід до якої здійснюється через металеві ворота та хвіртку. Зверху огорожею натягнутий колючий дріт. З правої сторони від житлової зони на відстані біля 100 м бетонною доріжкою веде дорога до приміщення їдальні дільниці соціальної реабілітації, яка не є огородженою і навколо їдальні знаходиться лісовий масив. Вхід до їдальні здійснюється через дерев`яні двостворчаті двері. Присутній при огляді начальник дільниці соціальної реабілітації №2 ОСОБА_6 вказав на двері з приміщення кухні, які ведуть до заднього двору їдальні, де відбувається заготівля дров для приготування їжі. За дверима, які ведуть на задній дворик, виявлено місце, де відбувається коління дров для приготування їжі. На території за заднім двориком їдальні виявлено заготовку сухих дров та гілля для приготування їжі і присутній при огляді ОСОБА_6 пояснив, що саме вказані дрова заготовлені для приготування їжі кухарем їдальні, якому дозволяється виходити в ліс за межі їдальні не більше 200 метрів і про кожне відлучення в ліс доповідають черговому на КПП. ОСОБА_6 вказав де саме в ліс ходить на заготівлю сухого гілля кухар їдальні.
Як вбачається з рознарядки на вивід засуджених на роботу з 22 червня 2015 року по 23 червня 2015 року, затвердженої начальником дільниці соціальної реабілітації №2 Копичинської ВК-112 ст.лейтенатом вн. служби ОСОБА_6 22.06.2015 року ( а.с.195) станом на 22 червня 2015 року ОСОБА_3 працював поваром на дільниці.
З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 24 червня 2015 року (а.с. 171-172) вбачається, що 24 червня 2015 року о 15 год. 00 хв. затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З висновку судово-медичної експертизи від 17 липня 2015 року №84 ( а.с.153-154) слідує, що судячи по записах у медичній карті заарештованого ОСОБА_3 мали місце такі травматичні зміни: синці під лівим оком, правій гомілці, спині та лівому плечі, а також садно на спині. За ступенем тяжкості синці та садно належать до категорії легких тілесних ушкоджень. Судячи з морфологічних властивостей, ушкодження у ОСОБА_3 характерні для виникнення внаслідок дії тупих предметів, або при ударі об такі при падінні. Згідно записів у медичній карті, тілесні ушкодження у ОСОБА_3 могли утворитись за декілька діб до огляду ув`язненого при прибутті в Чортківську УВП УДПтСУ в Тернопільській області.
Висновком додаткової судово-медичної експертизи №215 від 28 липня 2015 року (а.с.155-156) за медичними документами на ім`я засудженого ОСОБА_3 з урахуванням повідомлених обставин справи, встановлено, що ушкодження у ОСОБА_3 виникли від дії тупих предметів, якими могли бути руки та ноги.
В листі в.о. начальника Копичинської виправної колонії УДПтС україни в Тернопільській області (№112) майора вн.служби ОСОБА_26 від 13.08.2015 року №3560, адресованому слідчому СВ Борщівського РВ УМВСУ в Тернопільській області (а.с.170) зазначено, що працівниками Копичинської ВК-112 проводилась перевірка за фактом самовільного залишення ОСОБА_3 меж дільниці соціальної реабілітації №2 Копичинської ВК-112 с.Лосяч. В ході проведення перевірки встановлено, що у засудженого ОСОБА_3 конфліктних ситуацій із іншими засудженими вищевказаної дільниці не було, тілесних ушкоджень ніхто із засуджених чи працівників адміністрації йому не наносив. Причини самовільного залишення меж дільниці соціальної реабілітації засудженим ОСОБА_3 на даний час встановити не вдалось. Даний факт підтверджується письмовими поясненнями засуджених, що відбувають покарання на дільниці соціальної реабілітації , а також письмовими поясненнями працівників адміністрації.
Згідно інформації філії «Борщівський райавтодор» від 21.12.2015 року № 148 (а.с.187) віддаль від місця розташування дільниці соціальної реабілітації в с.Лосяч Борщівського району до с.Дорогичівка Заліщицького району Тернопільської області автошляхами через населені пункти (Грабівці, Пилатківці, Озеряни, Констанція, Лисівці, Товсте, Ангелівка, Поділля, Кошилівці, Попівці) становить 55 км.
Аналізуючи всі дані в їх сукупності суд критично відноситься до тверджень обвинуваченого про те, що умислу на втечу з місця позбавлення волі він не мав, а зблудився, оскільки ОСОБА_3 покинув своє робоче місце без дозволу чергового, що в судовому засіданні підтвердили допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 . Крім того, обвинувачений тривалий час, більше двох діб, був відсутній у місці позбавлення волі, після чого був виявлений не в лісовому масиві, що прилягає до території дільниці соціальної реабілітації Копичинської ВК №112 в с.Лосяч Борщівського району, чи поблизу в будь-якому населеному пункті, а працівниками міліції за його зверненням в іншому районі, в с.Дорогичівка Заліщицького району Тернопільської області, що знаходиться на відстані 55 км автошляхами через ряд населених пунктів.
Підходячи до правової кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями, що виразилися у втечі з місця позбавлення волі, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.393 КК України. Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, пом`якшуючі та обтяжуючі його вину обставини, особу обвинуваченого.
Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що він по місцю відбуття покарання характеризується позитивно, порушень установленого порядку відбування покарання не допускав, що суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
З огляду на наведене суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати у вигляді позбавлення волі, ближче до мінімального строку, передбаченого санкцією статті обвинувачення, що буде необхідним, і достатнім для його виправлення.
Також ОСОБА_3 на підставі ч.5 ст.72 КК України в даному кримінальному провадженні слід зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме затримання та тримання під вартою з 24.06.2015 року до моменту постановлення вироку, що становить 6 місяців 16 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2013 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі і штрафу в розмірі 17 000 грн. Невідбута частина покарання становить 1 рік 9 місяців 3 дні, а також несплачений штраф. Як вбачається з вищенаведеного вироку Теребовлянського районного суду від 25 вересня 2013 року, ОСОБА_3 в день проголошення вироку обрано запобіжний захід тримання під вартою до вступу вироку в законну силу та взято під варту в залі суду негайно. Даний вирок набрав законної сили 25 жовтня 2013 року, строк попереднього ув`знення становить один місяць, а тому відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК ОСОБА_3 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі і вважати невідбутою за вироком Теребовлянського районного суду від 25 вересня 2013 року частиною покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 8 місяців 3 дні. До повного відбуття покарання ОСОБА_3 вчинив новий злочин, тому остаточне покарання йому слід обрати на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Теребовлянського районного суду від 25 вересня 2013 року і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі та штрафу, який відповідно до ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.
Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , продовжений судом до 24 год. 00 хв. 09 лютого 2016 року, слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів, тобто до 24 год.00 хв. 19 березня 2016 року.
Речовий доказ по справі: мобільний телефон марки «Нокіа» моделі,16 16-2, який знаходиться на зберіганні в камері речових доказів Борщівського РВ УМВС України в Тернопільській області, слід передати у власність держави.
Керуючись ст.ст.368, 370,374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.393 КК України і призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2013 у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 17 000 грн., який відповідно до ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно .
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 24 червня 2015 року, зарахувавши йому на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме затримання та перебування під вартою з 24 червня 2015 року по 20 січня 2016 року, що становить 6 (шість) місяців 16 днів , з розрахунку 1 дню позбавлення волі відповідають 2 дні попереднього ув`язнення, що становить 1 (один) рік 1(один) місяць 2 дні.
Речовий доказ по справі: мобільний телефон марки «Нокіа» моделі,16 16-2, який знаходиться на зберіганні в камері речових доказів Борщівського РВ УМВС України в Тернопільській області, передати у власність держави.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 продовжити до 24 год. 00 хв. 19 березня 2016 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий : підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду ОСОБА_1 .