АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/13/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Тернопільської області, яке погоджене із прокурором прокуратури Тернопільської області, про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту цілодобово до 23 год. 24 березня 2016 року, а також покладено на підозрюваного відповідні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, в тому числі носити електронний засіб контролю.

Слідчий суддя задовольняючи клопотання слідчого виходив з того, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і встановлені в судовому засіданні відомості про характер та конкретні обставини його вчинення і дані щодо особи підозрюваного, свідчать про наявність ризику того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та чинити незаконний вплив на інших учасників кримінального провадження, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе цьому запобігти.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким дозволити йому залишати постійне місце проживання у денний час, скасувати обов`язок використання електронних засобів контролю або застосувати менш суворий запобіжний захід. Свої вимоги мотивує тим, що суддя безпідставно застосував домашній арешт цілодобово, оскільки він не має наміру переховуватись від слідства і з моменту вчинення ДТП минуло майже 7 місяців і за цей час не було зафіксовано жодних даних про його намір чинити тиск на свідків та інших учасників провадження. Неодноразово посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, вважає обраний відносно нього запобіжний захід безпідставним і вказує, що тяжкість злочину не може слугувати єдиною причиною його обрання. Додатково зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що він стоїть на обліку в Шумському районному центрі зайнятості як особа яка шукає у встановленому законом порядку роботу. Звертає увагу, що застосований запобіжний захід фактично позбавляє можливості утримувати себе і сім`ю.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, підозрюваного який пояснив, що заставу сплатити не може, щойно знайшов роботу, живе з дитиною і дружиною, вона працює акушером, отримує низьку зарплату, дочка періодично хворіє і потребує лікування, та просив дозволити залишати житло в денний час, прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною і обгрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає задоволенню частково у зв`язку з наступним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам.

Так, з клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу та пред`явленої ОСОБА_7 підозри за ч.2 ст.286, КК України, вбачається, що 7 липня 2015 року ОСОБА_7 , який на той час працював заступником прокурора Кременецького району Тернопільської області, керуючи технічно справним автомобілем марки «Peugeot - 407» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 6 годині 40 хвилин рухався зі швидкістю не більше 60 км/год. по вул.Лубенська в м.Кременець Тернопільської області у напрямку центральної частини м.Кременець, в порушення вимог п.п.1.2, 1.5, 1.10, 2.3«д», п.2.9«а», 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху України виїхав на смугу зустрічного руху, і допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21154» реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 », що рухався у зустрічному напрямку під керуванням водія ОСОБА_8 , який внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

Наведене підтверджується доданими до клопотання слідчого та дослідженими в судовому засіданні даними показань свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , а також висновками експертів від 9 липня, 03 серпня і 28 грудня 2015 року, якими підтверджуються факти перебування ОСОБА_7 у стані сильного алкогольного сп`яніння, порушення ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України і зіткнення автомобілів на смузі руху водія ОСОБА_11 .

Також, перевіривши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до переконання про обґрунтованість висновків слідчого судді щодо існування в даному випадку ризиків того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування і суду.

Наведені в апеляційній скарзі твердження підозрюваного про те, що слідчий суддя при оцінці вказаного ризику в порушення вимог кримінального процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини, вказаної зокрема у рішенні Мамедова проти Росії від 1 червня 2006 року, врахував виключно тяжкість злочину, є безпідставними.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що при вирішення даного питання слідчий суддя крім тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у вигляді позбавлення волі до восьми років, обґрунтовано врахував конкретні обставини вчинення злочину і його наслідки, а саме стан сильного алкогольного сп`яніння підозрюваного і смерть потерпілого, а також те, що підозрюваний проживає не за місцем реєстрації і є обізнаним зі специфікою діяльності правоохоронних органів. Оцінивши усі ці відомості в сукупності, слідчий суддя прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що вони дають достатні підстави вважати,що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, слідчим суддею було враховано, що на час дорожньо-транспортної пригоди підозрюваний займав керівну посаду в органах прокуратури, а тому вірно врахував необхідність застосування практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року про те, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення, яким за змістом ст.5 Європейської конвенції з прав людини визнається і домашній арешт, оскільки з огляду на його вплив і спосіб виконання він обмежує свободу пересування.

Разом з тим, при оцінці доводів слідчого про наявність ризиків, передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчим суддею залишено поза увагою позицію вказаного суду, який у тому ж рішенні (п.39) визнав, що при оцінці ризику перешкоджання правосуддю реальна небезпека чинення тиску на свідків могла бути на початку справи, але з часом вона зменшилась і врешті зникла зовсім.

Також, як наголосив Європейський суд з прав людини у справі Александр Макаров проти Росії від 12 березня 2009 року (п.130) національним судам, щоб продемонструвати, що значний ризик перешкоджання правосуддю пов`язаний з посадовими повноваженнями особи, належить проаналізувати такі фактори, як просування розслідування або судового процесу, особистість заявника, його поведінка та інші конкретні ознаки, що обґрунтовують побоювання з приводу змоги сфальшувати чи знищити докази або маніпулювати свідками.

Аналізуючи зміст клопотання слідчого та оскаржуваної ухвали, колегія суддів приходить до переконання, що вони не відповідають наведеним вимогам, а доводи слідчого і висновки слідчого судді про наявність ризику того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерплих, свідків, експерта, спеціаліста у даному кримінальному провадженні не підтверджуються жодними конкретними обставинами, а пов`язані лише з тим, що підозрюваний в минулому займав посаду заступника прокурора району.

Однак, жодних даних про те, що вказана обставина перешкодила проведенню розслідування у матеріалах провадження немає.

Навпаки, з доданих до клопотання слідчого матеріалів слідує, що відомості про даний злочин були внесені в ЄРДР невідкладно, в день його вчинення, і розпочато досудове розслідування, в ході якого відібрано показання свідків і проведено відповідні експертизи, тобто здобуто докази на підставі яких ОСОБА_7 пред`явлено підозру за ч.2 ст.286 КК України. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на час пред`явлення підозри і обрання запобіжного заходу підозрюваний в правоохоронних органах не працює.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що прокурором не доведено ризику незаконного впливу на учасників даного провадження, однак доведено обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри і наявність ризику того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Оцінюючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів приходить до переконання, що особисте зобов`язання та особиста порука не будуть достатніми для запобігання наявному ризику, оскільки не усувають вищенаведені його підстави, а застосування застави неможливе через те, що ні в апеляційній скарзі ні під час судового і апеляційного розгляду підозрюваним не наведено визначених ч.4 ст.182 КПК України обставин, які повинні бути враховані при визначенні її розміру.

Аналізуючи усі наведені обставини в сукупності, колегія суддів вважає, що застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в даному випадку відповідає вимогам ч.5 ст.194 КПК України, втому числі щодо покладення обов`язку носити електронний засіб контролю.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про невмотивованість застосування даного запобіжного заходу цілодобово колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, а доводи клопотання слідчого і висновки слідчого судді в цій частині - непереконливими.

Відповідно до позиції Європейського суду для того, щоб позбавлення особи волі було законним, "недостатньо, щоб воно було здійснено згідно з національним законом, воно має також бути необхідним за даних обставин" (Витольд Литва (Witold Litwa) проти Польщі, № 26629/95, рішення від 04.04.2000 року, п.78).

З матеріалів провадження та встановлених під час судового розгляду даних слідує, що підозрюваний проживає в АДРЕСА_1 з дружиною та малолітньою дочкою, яких зобов`язаний утримувати, та перебуває на обліку центру зайнятості, як безробітний. Крім того, з пояснень підозрюваного в суді першої інстанції під час апеляційного розгляду та наданих ним документів слідує, що він знайшов місце роботи і має на утриманні дочку, яка хворіє і потребує систематичного лікування.

При цьому, під час досудового розслідування не встановлено даних, що майновий стан підозрюваного дозоляє йому мати засоби для існування, перебуваючи вдома цілодобово.

Таким чином, апеляційна скарга в частині надання підозрюваному можливості залишати житло у денний час підлягає задоволенню, а накладену заборону в цій частині слід змінити, визначивши певний період доби.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції не може змінити цю ухвалу, а має право лише скасувати її і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст.405, 407,411,419, 422,424 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Тернопільської області радника юстиції ОСОБА_12 , яке погоджене із прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково, а в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про відмову в застосуванні відносно нього запобіжного заходу - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді - домашнього арешту у період доби з 20 год. до 07 год.

Покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду; не залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , - у період доби з 20 год. до 07 год.; у разі зміни постійного місця проживання повідомити про це слідчого, прокурора чи суд; носити електронний засіб контролю; не відлучатися за межі Тернопільської області без дозволу слідчого та суду.

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 00 хв. 24 березня 2016 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання слідчому для організації виконання за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_12 , та процесуального прокурора.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2