Справа № 464/8109/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1012/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м.Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України судимості не має,

за ч.2 ст.194 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимості не має,

за ч.2 ст.194 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_9
представника потерпілих ОСОБА_10
та потерпілого ОСОБА_11 ,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2015 року,
в с т а н о в и л а :
Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено та стягнуто солідарно з обвинувачених відшкодування майнової шкоди у розмірі 124 979, 88 грн, відшкодування моральної шкоди у розмірі 8000 грн., а всього 132 979, 88 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Запобіжний захід ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили змінено з домашнього арешту на тримання під вартою.

На вирок суду захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що рішення суду є незаконним та таким, що ухвалене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невірним застосуванням норм матеріального права.

Вважає, що судом грубо порушено процедуру, визначену ч.3 ст.349 КПК України, так судом не з`ясовано думку обвинувачених щодо обсягу та порядку дослідження доказів, суд обмежився лише формальним запитанням, не надавши обвинуваченим можливість висловити свою думку. Покликається на те, що згідно технічного запису фіксування судового розгляду відсутня відповідь обвинувачених, а також роз`яснення судом порядку визначення обсягу дослідження доказів. Крім того, питання про те, чи обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, не було належним чином роз`яснено та з`ясовано судом. Таким чином судом було допущено порушення права обвинувачених на захист, оскільки вони не мають юридичної освіти та не володіють такими знаннями.

Крім того, захисник покликається на те, що дії обвинувачених невірно кваліфіковано. Оскільки для кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.194 КК України необхідна наявність завданої шкоди у великих розмірах, а це сума, яка у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а це станом на 01 січня 2015 року становить 152 250 і більше гривень. Згідно матеріалів справи, вартість відновлювального ремонту становить 123 979, 88 грн. та вартість проведеного дослідження - 1000 грн. Таким чином судом не було перевірено вірність кваліфікації діянь обвинувачених.

Просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким виправдати обвинувачених за ч.2 ст.194 КК України.

Згідно із вироком суду ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 21 червня 2015 року біля 06.40 год., знаходячись поблизу будинку № 42 на вул.Хуторівка у м.Львові, маючи умисел на умисне знищення або пошкодження майна, за допомогою заздалегідь підготованої запалювальної суміші, підпалили автомобіль марки «Volkswagen T5», р.н. НОМЕР_1 , червоного кольору, який належав на праві власності ОСОБА_11 та яким користувався потерпілий ОСОБА_12 , чим заподіяли майнову шкоду у розмірі 123 979, 88 грн.

Заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та в їх інтересах захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечив апеляційну скаргу та просив залишити вирок суду без змін, потерпілого ОСОБА_11 та представника потерпілих ОСОБА_10 , які заперечили апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, відповідає фактичним обставинам справи та є обґрунтованим.

В апеляційній скарзі зазначено, що судом грубо порушено процедуру, визначену ч.3 ст.349 КПК України, так як не з`ясовано думку обвинувачених щодо обсягу та порядку дослідження доказів.

Під час апеляційного розгляду справи обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що вину в тому, що за допомогою заздалегідь підготованої запалювальної суміші, підпалили автомобіль марки «Volkswagen T5», р.н. НОМЕР_1 , червоного кольору, який належав на праві власності ОСОБА_11 , визнають повністю, однак не погоджуються з кваліфікацією їх дій за ч.2 ст.194 КК України. Вважають, що їх дії слід було кваліфікувати за ст.296 КК України.

Крім того, обвинувачені повністю визнали цивільний позов ОСОБА_11 .

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається із журналу та технічного звукозапису судового засідання від 20.10.2015 року судом під час визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, було з`ясовано думку всіх учасників судового розгляду, які не заперечили щодо розгляду справи в спрощеному порядку відповідно до ст.349 КПК України.

Судом також було роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, було дотримано вимог КПК України та належним чином роз`яснено наслідки.

Враховуючи наведене доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в цій частині є безпідставними та не підлягають до задоволення.

На підставі цього колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи апеляційної скарги щодо невірної кваліфікації дій обвинувачених, оскільки під час судового засідання 20.10.2015 року в суді першої інстанції обвинуваченим було роз`яснено те, що на підставі ч.3 ст.349 КПК України вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ті, обставини, які судом не досліджувалися.

Незважаючи на те, що апеляційний суд не вправі перевірити і дати правову оцінку кваліфікації дій обвинувачених, однак з врахуванням практики Верховного Суду України, для складу злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, вчиненого шляхом підпалу чи іншим способом, не є обов`язковою ознакою заподіяння майнової шкоди у великих чи особливо великих розмірах (Ухвала спільного засідання колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України і військової судової колегії від 03.04.2009 року).

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченим місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, дані про особи обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів приходить до висновку, що покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України, яке є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розслідуванні та розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до задоволення не підлягає.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його зміни чи скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в їхніх інтересах без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції може бути скаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими у той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий-суддя :

Судді: