Справа № 164/1327/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2016 року. Смт. Маневичі.
Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ОСОБА_5 5 червня 2015 року приблизно о 13-й годині, керував легковим автомобілем «Фіат-Добло», р.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , по автодорозі Луцьк Ківерці Маневичі Любешів - КПП Дольськ, зі сторони м. Луцька в напрямку смт. Маневичі. Під час руху зі швидкістю 90 км/год., водій ОСОБА_5 , на 73 км зазначеної автодороги, виявив, що попереду в попутному напрямку рухається автомобіль «ИЖ-412» р.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_7 , при цьому швидкість зазначеного автомобіля становила 60 км/год. Водій ОСОБА_7 , включивши на автомобілі ИЖ-412 покажчик лівого повороту, доїхавши до закінчення суцільної лінії розмітки 1.1, переконавшись, що автомобіль, який рухався позаду не розпочав будь-якого маневру, здійснив поворот вліво, виїхавши на смугу зустрічного руху з метою зупинки на лівому узбіччі. В цей час водій ОСОБА_5 , всупереч вимогам п.п.12.6 «ґ» та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, відповідно до яких поза населених пунктів на всіх дорогах дозволяється рух зі швидкістю не більше 90 км/год. і водієві забороняється перевищувати вказану максимальну швидкість, збільшив швидкість до 110 км/год. і, з метою здійснення обгону, всупереч вимог §34, пересікши суцільну лінію розмітки 1.1 (вузьку суцільну лінію, яку перетинати заборонено), виїхав на смугу зустрічного руху. Водій ОСОБА_5 , передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, однак легковажно розраховуючи, що зможе їм запобігти, всупереч вимог п.13.1 ПДР, відповідно до якого водій в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу, не дотримався безпечної дистанції, а здійснював зближення внаслідок чого здійснив попутне зіткнення з автомобілем «ИЖ-412» р.н.знак НОМЕР_2 . Від такого зіткнення водій ОСОБА_7 втратив здатність керувати автомобілем «ИЖ-412», він виїхав на ліве узбіччя, де в цей час стояв пішохід ОСОБА_4 , та здійснив некерований наїзд на нього.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №64 від 15 липня 2015 року ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми; зламу кісток склепіння і основи черепа, забою головного мозку; розсіченої рани лівої тім`яної ділянки; зламу нижньої щелепи в ділянці 4-го справа зуба; закритого внутрішнього суглобного (в колінному суглобі) перелому обох кісток правої гомілки зі зміщенням, які за ступенем тяжкості, за ознакою небезпеки для життя належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень (п. 2.1.3 п.п. «б» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995р.).
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи №184 від 7 серпня 2015 року «в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Фіат-Добло», р.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.6 ґ), 12.9 б), 13.1, а також § 34 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП».
Таким чином, ОСОБА_5 не виконав вимог п.12.6 «ґ» (Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47 дозволяється рух із швидкістю… на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.); п. 12.9 «б» (Водієві забороняється:…перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 12.7); п.13.1 (Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу); § 34 (1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію 1.1 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю менше 30 км/год.) Правил безпеки дорожнього руху України, затверджених постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 10 жовтня 2001 року №1306 i введених в дiю з 1 сiчня 2002 року (із змінами і доповненнями), якi являються в прямому причинному зв`язку з створенням аварійної обстановки та виникненням дорожньо-транспортної пригоди i отриманням потерпілим ОСОБА_4 вказаних вище тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, показав, що 5 червня 2015 року біля 13 години повертався автомобілем з Луцька в Маневичі. Оскільки їхав зі швидкістю приблизно 90 км/год, а попереду нього рухався, приблизно 60 км/год, автомобіль «Москвич», то вирішив обігнати вказаний транспортний засіб, а тому, переконавшись у відсутності зустрічного автомобіля, розпочав маневр обгону. В цей момент побачив, що «Москвич» також повертає вліво. Підтвердив, що порушив ПДР, оскільки пересік суцільну лінію, і, при повороті ліворуч у автомобілі «Москвич» засвітився сигнал, але чи це був покажчик лівого повороту, чи знак «стоп», точно сказати не може. Просив суд суворо не карати та врахувати, що він матеріально допомагав потерпілому, визнає цивільний позов, а також просив не позбавляти права керування, оскільки посвідчення водія йому необхідне для влаштування на роботу.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, його винуватість у вчиненому підтверджується доказами, зібраними в судовому засіданні та встановленими під час досудового провадження, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що 5 червня 2015 року біля обіду він перебував на місці будівництва рекреаційного комплексу поблизу ОСОБА_13 і чекав на ОСОБА_7 , з яким є колегами по роботі, щоб той на автомобілі його забрав. Чекаючи на колегу, він стояв приблизно за 10 метрів від дороги, розмовляв із ОСОБА_12 і, побачивши автомобіль ОСОБА_7 , підійшов ближче до дороги. Звернув увагу, що автомобіль «Москвич» під керуванням ОСОБА_7 повернув ліворуч, при цьому його почав обганяти «Фіат» на більшій швидкості. Чи були включені повороти в «Москвичі» - не звернув увагу. Зазначив, що претензій до ОСОБА_5 ні морального, ні матеріального характеру не має, оскільки обвинувачений давав йому значну суму коштів на лікування, просив суворо не карати та не призначати покарання, пов`язане із позбавленням чи обмеженням волі, а також не позбавляти права керування транспортними засобами.
Свідок ОСОБА_7 показав, що 5 червня 2015 року їхав з с.Оконськ в напрямку Маневич. Маючи намір повертати ліворуч, зменшив швидкість із 50 до 20-25 км/год, включив покажчик лівого повороту, попередньо подивившись в дзеркало заднього виду. Бачив, що за ним рухається автомобіль, проте він був ще на значній відстані і жодних світлових покажчиків у вказаному авто ввімкнено не було. Коли безпосередньо здійснював маневр повороту, то почув звук гальма та удар в задню праву частину автомобіля. Доповнив, що при повороті ліворуч в його транспортному засобі відповідний покажчик був увімкнений, а також працював і після самого зіткнення, коли працівники міліції запустили двигун автомобіля.
Свідок ОСОБА_8 підтвердив, що після зіткнення автомобілів звернув увагу, що в «Москвичі» був увімкнутий покажчик лівого повороту, а також лунав звуковий сигнал.
Допитаний в якості свідка старший ДПС взводу з ОСП №2 ОСОБА_9 показав, що 5 червня 2015 року у зв`язку із виконанням своїх службових обов`язків виїжджав на місце ДТП з участю двох автомобілів «Москвич» та «Фіат-Добло», і складав відповідні акти огляду транспортних засобів за фактом скоєння дорожньо транспортної пригоди, в яких детально описав механічні пошкодження транспортних засобів.
Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожен зокрема, підтвердили, що були понятими при проведенні процесуальних дій слідчим та ставили свої підписи, попередньо прочитавши документи.
Свідок ОСОБА_12 показав, що є колегою ОСОБА_4 і 5 червня 2015 року він зателефонував потерпілому і домовились зустрітися в рекреаційній зоні поблизу Маневич. Бачив, що до місця зустрічі його підвіз ОСОБА_7 . Коли закінчили свою роботу, то потерпілий також чекав на ОСОБА_7 , який мав його забрати, і, коли побачили його автомобіль, то підійшли ближче до дороги. Він пішов в протилежну сторону, проте, почувши звук гальма, повернувся і побачив удар автомобіля «Фіат» в «Москвич», якого потягнуло на узбіччя і на потерпілого. Зазначив, що по приїзду працівників міліції виймали акумулятор із «Москвича», бо з нього постійно лунав звук сигналу. Коли під`єднали акумулятор, то в «Москвичі» був увімкнутий лівий поворот. Про все розповідав слідчому на місці пригоди того ж дня.
Окрім об`єктивних показань потерпілого та вказаних свідків, які між собою узгоджуються, вина обвинуваченого повністю підтверджується зібраними під час досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами, зазначеними в матеріалах даного кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 5 червня 2015 року зі схемою та фототаблицями, під час якого були детально описані обставини ДТП, що сталася на 73 км автодороги Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-КППДольськ (а.71-74); актами огляду транспортних засобів від 5 червня 2015 року, та протоколом огляду від 11 червня 2015 року із фототаблицями, де зафіксовані механічні пошкодження автомобілів «ИЖ-412», д.н.з. НОМЕР_2 , та «Фіат-Добло», д.н.з. НОМЕР_1 (а. 51, 75); протоколом проведення слідчого експерименту зі схемою від 23 червня 2015 року з участю ОСОБА_5 (а.82-83); висновком судово - медичної експертизи №64 від 15 липня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми; зламу кісток склепіння і основи черепа, забою головного мозку; розсіченої рани лівої тім`яної ділянки; зламу нижньої щелепи в ділянці 4-го справа зуба; закритого внутрішнього суглобного (в колінному суглобі) перелому обох кісток правої гомілки зі зміщенням, які за ступенем тяжкості, за ознакою небезпеки для життя належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень (п. 2.1.3 п.п. «б» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року) (а.84-85).
Згідно висновку авто технічної експертизи № 184 від 7 серпня 2015 року з технічної точки зору водій автомобіля «Фіат-Добло», р.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 12.6 ґ) та 13.1 ПДР України, тобто керувати ТЗ зі швидкістю не більшою 90 км/год. та дотримуватися безпечної дистанції. У відповідності до вимог п. 12.9 б) та §34 ПДР України йому заборонялось перетинати білу лінію горизонтальної розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), яка поділяла транспортні потоки протилежних напрямків, а також заборонялось перевищувати максимальну швидкість руху на даній ділянці дороги 90 км/год. У заданій дорожній ситуації з технічної точки зору, водій автомобіля «ИЖ-412», р.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 9.2. б), 9.4., 10.1. та 10.4.ПДР України, тобто завчасно подати сигнал покажчиками повороту про намір здійснити поворот ліворуч, завчасно зайняти крайнє ліве положення на проїзній частині, переконатися, що маневр повороту буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху і лише після цього здійснити поворот ліворуч. У заданій дорожній ситуації з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Фіат-Добло», р.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам пунктів 12.6. ґ), 12.9 б), 13.1, а також §34 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку із виникненням даного ДТП (а.56-61).
Відповідно до висновків щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 5 червня 2015 року, у водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ознак сп`яніння не виявлено (а.76, 77);
Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.
При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких.
Не залишаються поза увагою суду також дані про особу обвинуваченого, а саме його позитивна характеристика по місцю проживання, те, що він є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, раніше не судимий, приніс вибачення ОСОБА_4 , оплачував його лікування і потерпілий не має до нього претензій ні матеріального, ні морального характеру, просить не позбавляти його права керування транспортними засобами.
Крім того, суд враховує також характер допущених ОСОБА_5 порушень правил безпеки дорожнього руху, які він визнав повністю, в подальшому зобов`язувався дотримуватись бездоганної поведінки.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є вчинення злочину вперше, щире каяття та добровільне відшкодування збитків потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
У відповідності зі ст. 65 КК України, п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також з урахуванням наслідків, що настали, та ставленням винного до своїх дій.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженим, так і іншими особами, можливе при призначенні йому покарання без ізоляції від суспільства у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.
Крім того, суд, беручи до уваги позицію потерпілого, який просив не позбавляти права керування транспортними засобами обвинуваченого, та пояснення ОСОБА_5 , який зазначив, що йому необхідне водійське посвідчення, оскільки має намір влаштуватись на роботу, так як закінчив Маневицький професійний ліцей та отримав диплом за професіями «лісника, єгеря, водія автотранспортних засобів», дружина ніде не працює, проживають разом із бабусею, 1942 року народження, якій потрібна стороння допомога, суд вважає можливим не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до вимог ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
А тому, на підставі вищезазначеної норми закону, цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Волинської ОДА підлягає задоволенню. Крім того, зі ОСОБА_5 підлягає стягненню в дохід держави 613 гривень 80 копійок процесуальних витрат на залучення експертів (проведення автотехнічної експертизи).
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався, арешт на майно не накладався.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобовязати засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання і роботи, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції за місцем проживання.
Цивільний позов прокуратури Маневицького району Волинської області в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Волинської ОДА задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_5 в дохід держави 613 гривень 80 копійок процесуальних витрат на залучення експертів (проведення автотехнічної експертизи).
Речові докази автомобілі «Фіат Добло», р.н.з. НОМЕР_1 , «ИЖ-412», р.н.з. НОМЕР_2 повернути власникам.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя Маневицького районного суду ОСОБА_1