Категорія:ч.4 ст.368 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду від 02 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Зелене Верховинського району Івано-Франківської області, мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, з вищою освітою, одружена, працююча лікарем-терапевтом, голова Луцької міської медико-соціальної експертної комісії, раніше не судима,
засуджена за ч.4 ст.368 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі посади у закладах охорони здоров`я на 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_11 ухвалено рахувати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту її затримання.
Стягнуто з ОСОБА_11 в доход держави 368 (триста шістдесят вісім) грн. 48 (сорок вісім) коп. судових витрат у справі,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженць с. Клішківці Хотинського району Чернівецької області, мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, працюючий лікарем-хірургом Луцької міської клінічної лікарні, інвалід 2 групи, раніше не судимий,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Поромів Іваничівського району Волинської області, мешканка АДРЕСА_3 , громадянка України, з вищою освітою, незаміжня, непрацююча, раніше не судима,
засуджені кожен за ч.4 ст.368 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, на 4 (чотири) роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі посади у закладах охорони здоров`я на 2 (два) роки.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання, якщо вони протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинять нового злочину і виконають покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінальновиконавчої інспекції; повідомляти її про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінальновиконавчу інспекцію.
Стягнуто в доход держави з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 по 368 (триста шістдесят вісім) грн. 48 (сорок вісім) коп. з кожного судових витрат у справі.
Знято арешт, накладений на майно ОСОБА_8 , згідно ухвали слідчого судді від 18.06.2014 року транспортний засіб причіп марки МАЗ 8114, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , 1990 р.в.; транспортний засіб Рено Кліо номер кузова НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_4 , 1993 р.в.; квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , загальною площею 106,6 кв.м; квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , загальною площею 31.8 кв.м; 1/3 частину квартири АДРЕСА_6 , реєстраційний номер 6828318 загальною площею 48,1 кв.м.
Вироком вирішено також долю речових доказів.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд Волинської області, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_11 визнана винною в тім, що, будучи службовою особою - головою Луцької міської медико-соціальної експертизи (МСЕК), в посадові обов`язки якої входило організація та проведення медико-соціальної експертизи, визначення ступеню обмеження життєдіяльності людини, стану працездатності, групи, причин і часу настання інвалідності, з 14.01.2014 року по 09.04.2014 року, використовуючи своє службове становище, в оглядовій кімнаті Луцької міської МСЕК, за адресою: пр. Відродження, 13, м.Луцька, повторно отримувала від жителів м. Луцька неправомірну вигоду за підтвердження ступеню обмеження їх життєдіяльності, в тім числі стану працездатності та групи інвалідності.
Так, 14 січня 2014 року о 10 год. 54 хв. отримала від ОСОБА_12 200 грн., а о 13 год. 09 хв. повторно - від ОСОБА_13 1 тисячу грн. за підтвердження 3 групи інвалідності кожному;
- 15 січня об 11 год. 58 хв. від ОСОБА_14 - 5 тисяч грн., о 13 год. від ОСОБА_15 1 тисячу грн., о 14 год. від ОСОБА_16 - 1200 грн. за підтвердження такої ж групи інвалідності;
- 16 січня о 10 год. 40 хв. - від ОСОБА_17 - 200 доларів США, вартість яких згідно курсу НБУ становила на той час 1600 грн., а о 12 год. 44 хв. від ОСОБА_18 500 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності;
- о 10 год. 52 хв. 22 січня від ОСОБА_19 300 грн. за підтвердження 2 групи інвалівдності;
- об 11 год. 51 хв. 23 січня від ОСОБА_20 200 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності;
- о 10 год. 25 хв. 29 січня від ОСОБА_21 400 грн. за підтвердження такої ж групи інвалідності;
- 5 лютого 2014 року о 9 год. 58 хв., о 10 год. 22 хв. та об 11 год. 12 хв. повторно отримала від ОСОБА_22 500 грн., від ОСОБА_23 100 грн., від ОСОБА_24 також 100 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності;
- 11 лютого о 13 год. 13 хв. там же отримала від ОСОБА_25 100 доларів США вартістю по курсу НБУ 855 грн., а о 14 год. 29 хв. від ОСОБА_26 350 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності;
- о 12 год. 02 хв. 18 лютого від ОСОБА_27 - 200 грн. за підтвердження цієї ж групи;
- о 9 год. 13 хв. 21 лютого 2014 року отримала від ОСОБА_28 100 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 883 грн., за підтвердження 3 групи інвалідності;
- 09.04.2014 року о 11.47 год. отримала від ОСОБА_29 000 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності.
Всього за вказаний період ОСОБА_11 отримала неправомірну вигоду в сумі 15391 грн.
ОСОБА_8 , працюючи лікарем-хірургом, а ОСОБА_7 лікарем-невропатологом і будучи службовими особами членами Луцької міської медико-соціальної експертизи МСЕК, в посадові обов`язки яких входило участь у проведенні медико-соціальної експертизи, визначення ступеню обмеження життєдіяльності людини, стану працездатності, групи, причин і часу настання інвалідності, в 2014 році, використовуючи своє службове становище, в оглядовій кімнаті Луцької міської МСЕК, за адресою: пр. Відродження, 13, м. Луцька, повторно отримували від жителів м. Луцька неправомірну вигоду за підтвердження групи інвалідності.
Так, ОСОБА_8 16.01.2014 року о 12:41 год отримав від ОСОБА_18 300 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності;
- 22.01.2014 року о 11:57 год. - від ОСОБА_30 200 грн. за підтвердження 2 групи інвалідності;
- 23.01.2014 року о 11:46 год - від ОСОБА_20 - 200 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності;
- 20.02.2014 року о 10:40 год від ОСОБА_31 - 100 Євро, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину становило 1 207 гривень, за підтвердження 3 групи інвалідності;
- 01.04.2014 року о 11:20 год. отримав від ОСОБА_32 500 грн., за підтвердження 3 групи інвалідності.
Таким чином ОСОБА_8 за період з 16.01.2014 року по 09.04.2014 року отримав від вищевказаних громадян неправомірну вигоду на загальну суму 3 200 грн.
ОСОБА_7 15.01.2014 року о 11:35 год. отримала від ОСОБА_14 1 тисячу грн. за підтвердження 3 групи інвалідності;
- 16.01.2014 року о 13:17 год - від ОСОБА_33 - 1000 грн. за таку ж групу інвалідності;
- 07.02.2014 року о 09:37 год. - від ОСОБА_34 - 300 грн. за підтвердження 2 групи інвалідності;
- 09.04.2014 року о 11:47 год. - від ОСОБА_29 1000 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності.
Всього за період з 15 січня по 9 квітня 2014 року ОСОБА_7 отримала неправомірну вигоду в сумі 3300 грн.
Адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі посилається на однобічність і неповноту досудового і судового розслідування, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм кримінального і кримінального процесуального права.
Зокрема, незаконне визнання ОСОБА_11 винною в службовому злочині, в той час, як вона не була службовою особою. Побудову обвинувального вироку на сумнівних показаннях свідків та доказах, здобутих з порушенням закону, які суд безпідставно відмовився визнати недопустимими.
Вважає, що ОСОБА_11 була спровокована правоохоронними органами та свідком ОСОБА_29 на отримання від останнього неправомірної вигоди.
Звертає увагу на проведення негласних слідчих дій з порушенням ст. 290 КПК України, невідкриття досудовим слідством матеріалів йому, як захиснику обвинуваченої. Вказує на упередженість головуючого по справі судді ОСОБА_1 та безпідставне незадоволення судом заявленого їй відводу.
Прохає вирок скасувати, ухваливши новий виправдувальний.
В змінах до апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_11 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та правильність кваліфікації дій, просить вирок суду щодо неї змінити, призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі. Посилається на те, що на даний час вину визнає, щиро розкаюється у вчиненому. Просить врахувати, що вона раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання, по місцю роботи характеризується позитивно і застосувати до неї ст.75 КК України.
В запереченні прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок суду щодо ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення. Посилається на те, що при вчиненні вироку та обранні міри покарання ОСОБА_11 суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та об`єктивно оцінив всі докази, зібрані у справі в їх сукупності.
Інші учасники судового розгляду, в тім числі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вирок не оскаржували.
Заслухавши доповідача, який доповів суть оскаржуваного вироку і доводи апеляційної скарги із змінами до неї, захисника ОСОБА_9 , який просив застосувати щодо ОСОБА_11 ст.75 КК України, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 , які просили апеляційну скаргу із змінами задовольнити, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга із змінами підлягає до задоволення.
Висновок суду про вчинення ОСОБА_11 злочину, при вказаних у вироку обставинах, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав відповідну юридичну оцінку, і в поданій апеляційній скарзі із змінами до неї обвинуваченою та її захисником не оспорюється.
Кваліфікація дій ОСОБА_11 за ч.4 ст.368 КК України (в редакції від 18.04.2013 року) є правильною і також не заперечується.
Виходячи із змін до апеляційної скарги суд фактичні обставини кримінального провадження не перевіряє, а перевіряє доводи обвинуваченої та її захисника лише в частині призначеного покарання.
Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_11 покарання з реальним його відбуванням ці вимоги закону судом в повній мірі не дотримані.
Відповідно до ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
По кримінальному провадженню встановлено, що ОСОБА_11 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, по місцю роботи характеризується позитивно, займається благодійністю, тяжко хворіє, потребує постійного тривалого лікування, вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала, розкаялась у вчиненому, на утриманні має похилого віку матір.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_11 можливе без ізоляції від суспільства і щодо неї слід застосувати ст.75 КК України та звільнити від відбування основного покарання з випробуванням і покласти на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
При цьому колегія суддів також враховує вік ОСОБА_11 , що по стану здоров`я вона потребує оперативного втручання, що з часу вчинення кримінальних правопорушень пройшов тривалий час і жодних правопорушень обвинувачена не вчиняла.
Згідно вироку суду першої інстанції додаткове покарання ОСОБА_11 у виді конфіскації майна не призначалося, згідно ст.77 КК України при звільненні від відбування покарання з випробуванням додаткове покарання у виді конфіскації майна не може бути призначено, а тому із резолютивної частини вироку слід виключити рішення суду про конфіскацію належних ОСОБА_11 коштів в сумі 1000 грн., 2929 грн., 3500 грн., 500 грн., 600 грн., які передані на зберігання до ВФЗБО УМВС України у Волинській області, і вказані кошти повернути ОСОБА_11 .
Керуючись ст.ст.405, 407, 408, 414 КПК України, апеляційний суд Волинської області, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 із змінами до неї задовольнити.
Вирок Луцького міськрайонного суду від 02 лютого 2015 року щодо ОСОБА_11 змінити.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного судом основного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі ст.76 КК України ОСОБА_11 зобов`язати:
не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Виключити із вироку рішення суду про конфіскацію належних ОСОБА_11 коштів в сумі 1000 грн., 2929 грн., 3500 грн., 500 грн., 600 грн.
Грошові кошти в сумі 1000 грн., 2929 грн., 3500 грн., 500 грн., 600 грн., які передані на зберігання до ВФЗБО УМВС України у Волинській області. повернути ОСОБА_11 .
У решті вирок щодо ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4