Справа № 743/1232/15-к
Провадження №1-кп/743/102/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2015 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки кримінальне провадження № 0000145 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олешня Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, не військовозобовязаного, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

28.01.2010 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.121, ч.1 ст.186 ст.70 КК України, до 5 років позбавлення волі, покарання відбув;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Олександрія Кіровогорадської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, не військовозобовязаного, проживаючого в АДРЕСА_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України;
ВСТАНОВИВ:
11.04.2015 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_6 , за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_7 та особою, щодо якої провадження зупинено, всі перебуваючи у стані алкогольного спяніння, таємно викрали з території природного комплексу Голубі озера, поблизу с.Олешня Ріпкинського району Чернігівської області шалівку соснову необрізану розміром 25Х150Х6000 мм. у кількості 4 шт., та 25Х150Х4000 мм. у кількості 3 шт., загальним обємом 0,14 куб./м., чим завдали майнову шкоду приватному підприємцю ОСОБА_5 , в розмірі 266 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винність у вчиненні злочину визнав та показав, що в один із днів квітня 2015 року, близько 17 години він, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , погодившись на пропозицію останнього, викрали 7 шалівок, з огородженої територі поблизу одного з Голубих озер неподалік с.Олешня Ріпкинського району. Про те, що шалівка належить ОСОБА_5 обвинувачений знав, так як неофіційно виконував функції сторожа на вказаному обєкті. На момент викрадення ОСОБА_6 знаходився із зовнішньої сторони огрожі, а ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_10 , передавали йому шалівку з охоронюваної території. Всього було викрадено 4 шалівки довжиною по 6 м. та 3 шалівки довжиною по 4 м. Викрадену шалівку обвинувачені втрьох віднесли до ОСОБА_11 , за що отримали 50 грн. У скоєному обвинувчаений щиро кається.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винність у вчиненні злочину визнав та показав, що навесні 2015 року він досяг домовленості з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про крадіжку шалівки з території поблизу Голубих озер в с.Олешня. На виконання домовленості обвинувачені прийшли до огородженої території, звідки викрали 7 шалівок та за один раз перенесли їх в домоволодіння сестри ОСОБА_7 - ОСОБА_11 .
Крім визнання обвинуваченими своєї вини, винність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм діянь, підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що в квітні 2015 року, з телефонного повідомлення працівника нижнього складу ДП Добрянське лісове господарство, він дізнався, що жителі с.Олешня виносять пиломатеріал, який ймовірно належав йому і знаходився на той час у зоні відпочинку на березі одного з озер поблизу вказаного вище населеного пункту. Як згодом було зясовано, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 викрали сім чи вісім необрізних соснових шалівок, належних потерпілому. На той час ОСОБА_12 неофіційно виконував функції охоронця на території зони відпочинку і в нього був доступ до майна ОСОБА_5 . Викрадене майно було повернуто потерпілому і будь-яких претензій ОСОБА_5 до обвинувачених не має.
Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що навесні 2015 року він, на прохання ОСОБА_7 , допомагав останньому і братам ОСОБА_14 переносити від залізничних колій шалівку, до двору жительки с.Олешня ОСОБА_11 . Про те, що шалівка викрадена, ОСОБА_13 не знав.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що вона співмешкає з ОСОБА_6 і їй відомо, як останній 11-12 квітня 2015 року, спільно з братом, переносили на АДРЕСА_1 пиломатеріал, а наступного дня повернули його власнику ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що вона доводиться сестрою обвинуваченому ОСОБА_7 і навесні 2015 року останній, за плату в розмірі 50 грн., приніс їй шалівку у кількості 7 шт. Наступного дня до ОСОБА_16 прибув дільничний інспектор Ріпкинського РВ УМВС і ОСОБА_7 , спільно з братами ОСОБА_14 , віднесли шалівку власнику ОСОБА_5 .
Протоколами слідчих експериментів підтверджується, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 добровільно, в присутності понятих, розповіли та показали на місці, яким чином вони скоїли злочин.
Довідкою ФОП ОСОБА_17 підтверджується, що вартість викраденого обвинуваченими пиломатеріалу становить 266 грн.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 показав, що в один із днів квітня 2015 року, близько 17 години він, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , погодившись на пропозицію останнього, викрали 7 шалівок різної довжини, з огородженої території поблизу одного з Голубих озер неподалік с.Олешня Ріпкинського району. Вказану шалівку ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 спочатку передавали з внутрішньої сторони через паркан ОСОБА_18 , а потім спільно, за один раз, перенесли до двору ОСОБА_11 , яка проживає по АДРЕСА_4 . Наступного дня шалівка була виявлена працівниками міліції.
Ухвалою суду від 29.12.2015 року провадження по справі щодо ОСОБА_8 було зупинено у звязку із захворюванням обвинуваченого.
Суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, а дії обвинувачених органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, відомості про обвинувачених, обставини помякшуючі та обтяжуючі їх покарання.
Обставинами помякшуючими покарання всіх обвинувачених, є зявлення з зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставинами обтяжуючими покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , є вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 негативно характеризується за місцем проживання, раніше судимий за грабіж та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, систематично притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі за порушення правил адміністративного нагляду, перебуває на обліку у лікаря-нарколога.
ОСОБА_7 посередньо характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, перебуває на обліку нарколога.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 неможливе без відбування покарання, яке з урахуванням сукупності помякшуючих відповідальність обставин, доцільно визначити у виді арешту, в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.185 КК України.
Приймаючи до уваги сукупність помякшуючих покарання обставин та відомості про особу ОСОБА_7 , суд вважає, що покарання йому достатньо визначити у виді обмеження волі, ближче до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.185 КК України, із звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України та покладенням обовязків, передбачених ст.76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченим не обирався, цивільний позов по справі не заявлено, речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 - визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 місяців арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

ОСОБА_7 - визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року 3 місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, у відповідності до ст.76 КК України, обовязки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції;
-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
-періодично зявлятись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів, з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1