Сокальський районний суд Львівської області
Справа №1-104/10
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2010 року Сокальський районний суд Львівської області в складі: головуючого судді Адамовича М.Я.,

при секретарі Панчук 1.1.

з участю прокурора Онишкевич З.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокалі справу про обвинувачення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 04.10.2004 року Сокальським районним судом за ст.15, ч.3 ст.185, 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі,

-за ч.2 ст. 186. ст. 395 КК України,

встановив:

ОСОБА_1 17 травня 2008 року о 03.00 год. на пішохідній доріжці поблизу магазину « Барвінок», шо знаходиться по вул.Героїв УПА в м.Сокаль Львівської області з метою незаконного заволодіння чужим майном, погрожуючи ОСОБА_2 застосувати насильство, що не є небезпечним для життя та здоров»я, відкрито викрав у нього мобільний телефон марки « Нокіа 6131» вартістю 1000 грн., золотий ланцюжок вартістю 757,5 грн. із золотим кулоном вартістю 300 грн та золотим хрестиком вартістю 550 грн, завдавши шкоди останньому на загальну суму 2607,5 грн.

Також, ОСОБА_1, щодо якого 9 липня 2007 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі пункту «б» статті 3 Закону України « Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» встановлено адміністративний нагляд терміном на два роки, будучи письмово повідомленим з обмеженнями заборони виходу з помешкання з 22.00 год. до 06.00 год. перебування в барах, кафе, ресторанах, виїзд за межі міста по власним справам без дозволу міліції, а також прибувати на реєстрацію в ОВС 4 рази на місяць, з метою ухилення від адміністративного нагляду з 23 травня 2008 року самовільно залишив місце свого проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, суду повідомив, що 17 травня 2007 року о 3 годині він повертався додому і зустрів групу молодих людей, які між собою сперечалися. Проходячи повз них він зустрів свого давнього знайомого ОСОБА_2, в якого в руках він побачив мобільний телефон, яким він вирішив заволодіти. Тоді він відвів потерпілого від конфліктуючих і наказав віддати йому мобільний телефон та золоті прикраси. ОСОБА_2 йому відмовив. Після цього він вдарив останнього в обличчя і забрав в нього телефон та золоті вироби.

Крім цього, підсудний зазначив, що він будучи обізнаним про обмеження виїзду за межі міста без дозволу міліції, залишив місце свого проживання так як йому потрібно було заробити грошей для лікування хворої бабці.

У вчиненому щиро розкаюється.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками розгляду, суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч.3 ст.299 КПК України, суд приходить до висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом підсудного.

Учасникам розгляду справи роз»яснено, що вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що підсудний винний у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого, вчинений повторно та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України.

Також , підсудний винний в самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, особою щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення її з місць позбавлення волі і суд кваліфікує його дії за ст. 395 КК України.

Обставиною, що пом»якшує покарання підсудного, суд визнає щире каяття в скоєному злочині та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які б обтяжували покарання підсудного не встановлено.

Враховуючи тяжкість вчинених підсудним злочинів, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини справи суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_1 можливе без ізоляції від суспільства і до нього слід застосувати ст.75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ч.2 ст.186, 395 КК України та призначити йому покарання :

за ч.2 ст. 186 КК України 4 (чотири ) роки позбавлення волі;

за ст.395 КК України 3(три) місяці арешту.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворго покарання більш суворим , остаточно призначити покарання ОСОБА_1 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2(двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки.

Згідно ст.76 КК України зобов"язати ОСОБА_1 повідомляти органи

кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 - підписка про невиїзд, залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Речовий доказ - мобільний телефон Нокіа 6131 повернути потерпілому після вступу вироку в законну силу.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб з моменту його оголошення.

Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті.

Суддя Адамович М.Я.